Справа № 383/1053/23
Номер провадження 2/383/359/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання - Зербул С.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області справу №383/1053/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про поділ майна подружжя, в якому просить визнати за нею право власності на частини житлового будинку з господарського побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, позбавивши ОСОБА_2 права власності на вказану частину житлового будинку.

В обґрунтування позову зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем. За час шлюбу вони за спільні кошти придбали житловий будинок з господарського побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане житло придбане відповідно до договору купівлі-продажу від 09 грудня 2014 року. Вказує, що на даний час вона має намір розпорядитися своєю часткою, але не має змоги, так як відповідач не визнає її права власності на майно яке було придбане в період шлюбу. У зв`язку з тим, що відповідач не згоден на добровільний поділ майна подружжя, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 27 червня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві та просить їх задовольнити, не заперечує проти розгляду справи в заочному провадженні у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.31).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від відповідача до суду не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому її неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача також не надходило.

Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі ст.280 ЦПК України, оскільки належним чином повідомлений відповідач до суду не з`явився, не подав заяв чи клопотань про розгляд справи без його участі та відзиву на позов, тому, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює заочне рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1 , виданого Червонодолинською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області від 12.06.2009 року, актовий запис № 4 (а.с.8).

За договором купівлі-продажу від 09.12.2014 року, який посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі №2354, ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарсько побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №340122948 від 24.07.2023 року власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с.29).

Згідно записів з копії будинкової книги позивач та відповідач зареєстровані у вказаному житловому будинку з господарського-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-12).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст.63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Аналогічний висновок зроблено в постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі №725/1776/18.

Зі змісту п.п.23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Відповідно до п.30 цієї ж постанови, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому, суд враховує правові позиції Верховного Суду з аналогічних спорів, в яких Верховний Суд роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.

Верховний Суд у постанові від 09.07.2021 року у справі №161/8116/19 зазначає, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином враховуючи, що спірний житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями по АДРЕСА_1 набутий сторонами за час шлюбу за їх спільні кошти, тому є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, інших доказів на спростування вказаних обставин суду не надано, тому суд приходить висновку, що позов про поділ житлового будинку з господарського-побутовими будівлями шляхом визнання права власності на 1/2 частку на нього за кожним із сторін та припинення на нього права спільної сумісної власності подружжя є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, при цьому, підлягає прининенню право власності ОСОБА_2 на частину спірного житлового будинку з господарського-побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в загальній сумі 1200 грн.

Керуючись ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст.60, 61, 63, 69, 70,71 СК України,ст.ст.12, 13, 80, 81, 82, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частини житлового будинку з господарського побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, позбавивши ОСОБА_2 права власності на вказану частину житлового будинку з господарського побутовими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1200,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по паспорту серії НОМЕР_2 виданий Бобринецьким РВ УМВС України в Кіровоградській області від 07.07.2009 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 , фактична адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , остання відома зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 21.09.2023 року.

Суддя І. М. Адаменко