Справа №635/6131/23
Провадження №2-о/639/270/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Труханович В.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

ВСТАНОВИВ:

27 липня 2023 року до Харківського районного суду Харківської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, відповідно до якої просив суд встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 05.10.2012 державним нотаріусом десятої Харківської державної нотаріальної контори Лантіновою В.В., № 2-787 на ім`я « ОСОБА_1 ».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу передано на розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2023 справу розподілено судді Труханович В.В.

Суд, дослідивши матеріали заяви, вважає її такою, що підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1, 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що в в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з вимогами ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Як вбачається зі змісту заяви правовстановлюючим документом, факт належності якого просить встановити заявник є Свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

У свою чергу, заявник не додає до своєї заяви докази щодо вирішення питання належності Свідоцтва про право на спадщинуОСОБА_1 в позасудовому порядку.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відсутність вищевказаного доказу, позбавляє суд дійти висновку про те, що у заявника не має іншої можливості встановити факт належності правовстановлюючого документу ОСОБА_1 , а саме: Свідоцтва про право на спадщину.

Як вбачається з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

В пункті3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначено, що вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим конкретною статтею про зміст заяви. Якщо в заяві не зазначено з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Отже заявнику потрібно надати докази на підтвердження того, що заявник вживав заходи для вирішення питання належності йому правовстановлюючого документу а саме: Свідоцтва про право на спадщину, в позасудовому порядку та відповідно не має іншої можливості встановити такий юридичний факт.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 176, 177, 185, 293, 294, 315, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Сьома Харківська міська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - залишити без руху.

Надати строк для усунення вказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заявнику, що у випадку невиконання ухвали у встановлений строк, заява буде йому повернута.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.09.2023

Суддя В.В. Труханович