Справа №345/4049/23
Провадження № 2-о/345/137/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2023 р. м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.,

за участю екретаря судового засідання Рибчук Ю.М.,

заявника ОСОБА_1

представника заявника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Управління міграційної служби в Івано-Франківській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року).

Заявлені вимоги мотивує тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Автономній Республіці Крим, Кіровському районі, с. Золоте Поле. Потім вона з батьком переїхали в Одеську область, Болградський район, с. Залізничне. Жила там до 1994 року і навчалась в Залізничній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Болградського району, Одеської області. У 2007 році поступила в Державний професійно-технічний навчальний заклад Ананьївський професійний аграрний ліцей, який закінчила в 2010 році. Після того переїхала в Одеську область, в селище Великодолинське. У 2013 році народила дитину та проживала там до 2015 року. Після того переїхала в АДРЕСА_1 , де проживає досі.

27.04.2023 року звернулась до Калуського відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області з проханням про оформлення паспорта громадянина України. Однак, 27.06.2023 отримала рішення про відмову в оформленні паспорта у зв`язку з тим, що виявлено недостатнє підтвердження факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року).

Ухвалою суду від 24.08.2023 провадження у справі відкрито у порядку окремого провадження з викликом сторін.

15.09.2023 представником заінтересованої особи Управління міграційної служби в Івано-Франківській області подано пояснення по справі, в якому зазначено, що Калуським відділом Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області відмовлено в оформленні паспорта у зв`язку з тим, що виявлено недостатнє підтвердження факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року) та було рекомендовано позивачу звернутись до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коваленко О.В. підтримали заяву з підстав, викладених в ній та просили її задоволити. Зазначили, що дане рішення потрібно заявниув для виготовлення паспорту громадянина України.

Представник заінтересованої особи Управління міграційної служби в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення заявника та її представника, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в Автономній Республіці Крим, Кіровському районі, с. Золоте Поле, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 17.02.2023 року (а.с.6).

Згідно актів пізнання особи колишнього вихованця Залізничній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів Болградського району, Одеської області підтверджено, що наявне фото належить ОСОБА_1 , яка навчалася в Залізничній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (а.с.5, 12).

Згідно диплома кваліфікованого робітника серія НОМЕР_2 від 25.06.2010, ОСОБА_1 закінчила в 2010 році Державний професійно-технічний навчальний заклад Ананьївський професійний аграрний ліцей» (а.с.3-4).

Рішенням Калуського відділу Управління державної міграційної служби в Івано-Франківській області від 27.06.2023 відмовлено в оформленні паспорта у зв`язку з тим, що виявлено недостатнє підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року і станом на 13.11.1991 року. Рекомендовано звертатися до суду. (а.с.9).

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, безпосередньо є пов`язаним з підтвердження існування обставин, з якими закон пов`язує набуття громадянства України.

За встановленими обставинами заявник не має належного документального підтвердження вказаного факту, що унеможливлює його звернення до компетентних органів в Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 року № 215/2001, саме тому єдиним можливим способом захисту є звернення до суду із заявою про встановлення фактів, які згідно закону дають підстави для набуття громадянства України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року (частина друга статті 3 Закону України «Про громадянство України»).

Юридичне значення має факт постійного проживання на території України особи, дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України від 08.10.1991 року № 1636-ХІІ «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року).

Відповідно до підпункту «а» пункту 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27.03.2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

Одним із документів для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону «Про громадянство України», що подає особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, є судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року (підпункт «в» пункту 8 Порядку).

Тобто у таких випадках одним із необхідних документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24.02.2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05.04.2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності вважає встановленим факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України (13.11.1991 року), тому заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 4-13, 273, 293, 294, 315-319, 352 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки Автономної Республіки Крим Кіровського району, с.Золоте Поле, що підтверджується копією Свідоцтва про народження (серія НОМЕР_1 від 17.02.2023 року) на території України на момент проголошення незалежності України (24.08.1991 року) і на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13.11.1991 року).

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено 28.09.2023.

Головуючий