Провадження №2/523/4293/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"18" вересня 2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси, в складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом та просить суд стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 16264,49 грн., в тому числі: основна сума боргу - 8500,00 гривень, відсотки від суми із застосуванням облікової ставки НБУ у розмірі 3227,49 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 3893,61 грн., три відсотки річних у розмірі 643,39 грн..

В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 06.11.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передав грошові кошти відповідачу ОСОБА_2 у розмірі 8500,00 грн., а остання зобов`язалась в строк до 30 календарних днів повернути грошові кошти. Оскільки відповідач не повернула грошові кошти у встановлений договором строк та уникає виконання взятих на себе зобов`язань, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с.39).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином (а.с.35), причини неявки не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності не надходила, відзив на позов не подавала.

Суд ухвалює заочне рішення за відсутності учасників справи відповідно до ст. 280-283 ЦПК України, про що не заперечував позивач та його представник.

Рішення ухвалено за відсутності учасників справи.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 06.11.2020 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики відповідно до якого ОСОБА_1 передав грошові кошти ОСОБА_2 у розмірі 8500,00 грн., а остання зобов`язалась в строк до 30 календарних днів повернути грошові кошти. (а.с.12).

Відповідно до розписки від 06.11.2020 року, ОСОБА_2 підтвердила одержання від позивача ОСОБА_1 8500 гривень згідно вищевказаного договору позики та зобов`язалась повернути кошти (а.с.13).

Судом встановлено про те, що, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання позики, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України, передбачено, що в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За змістом статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року у справі № 6-2311цс16, зазначено, що підставою застосування ст. 625 ЦК України є визначення грошового зобовязання саме в договорі, а не в рішенні суду, нарахування індексу інфляції на суму боргу поширюється лише на випадки простроченого грошового зобовязання, а не на випадки невиконання судового рішення.

Позивачем заявлено вказані вимоги за період з 07.12.2020 року по 15.06.2023 року включно. При цьому позивачем не враховано пункт 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

На підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні був введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, дія якого продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб

Таким чином, розрахунковим періодом, який слід враховувати при обчисленні 3% річних та інфляційних збитків за несвоєчасне виконання умов договору позики, слід вважати з 07.12.2020 року до 23.02.2022 року, тобто до дня який передував дню оголошення на території України воєнного стану.

Таким чином, приймаючи до уваги, що порушення грошового зобов`язання тривало з 07.12.2020р. до 23.02.2022р., то 3% річних складають 310,14 грн.

Інфляційні збитки за той же період складають 1211,06 грн. враховуючи, що індекси інфляції складав за: грудень місяць 2020 - 100.9; січень місяць 2021 - 101.3; лютий місяць 2021 -101.0; березень місяць 2021-101.7; квітень місяць 2021 -100.7; травень місяць 2021-101.3; червень місяць 2021-100.2; липень місяць 2021-100.1; серпень місяць 2021-99.8;вересень місяць 2021-101.2; жовтень місяць 2021-100.9; листопад місяць 2021-100.8; грудень місяць 2021-100.6; січень місяць 2022-101.3; лютий місяць 2022-101.6.

На підставі вищевикладеного, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у розмірі 13248,69 грн., в тому числі: основна сума боргу - 8500,00 гривень, відсотки від суми із застосуванням облікової ставки НБУ у розмірі 3227,49 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1211,06 грн., три відсотки річних у розмірі 310,14 грн.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст.137 ЦПК України передбачено порядок стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Отже, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (а.с.1) та витрати на правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн. (а.с. 27).

На підставі ст. 1047, 1048, 1049 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 95, 141, 263-265, 280-283, 353, 354 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики у розмірі 13248 (тринадцять тисяч двісті сорок вісім) грн. 69 коп., в тому числі: основна сума боргу - 8500,00 гривень, відсотки від суми із застосуванням облікової ставки НБУ у розмірі 3227,49 грн., суму інфляційних втрат у розмірі 1211,06 грн., три відсотки річних у розмірі 310,14 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) витрати правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30-ти днів з дня складення повного рішення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня складення рішення.

Судове рішення складено 19.09.2023 року.

Суддя: