Дата документу 05.09.2023Справа № 632/544/22
Провадження № 2/554/874/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.09.2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі: головуючого судді - Бугрія В.М., за участю секретаря судового засідання Янушкевіч К.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про визнання батьківства, визначення місця мешкання дитини з батьком та стягнення аліментів,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про визнання батьківства, визначення місця мешкання дитини з батьком та стягнення аліментів.

В обґрунтування якого вказував, що з 2013 року по квітень 2015 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_2 , мешкали разом в квартирі відповідачки за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_3 . Мати дитини не бажала подавати із позивачем спільну заяву при реєстрації дитини, посилаючись на ті обставини що вона бажає мати статус одинокої матері. Тому, при реєстрації народження сина запис про батька був зроблений зі

слів відповідачки, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім?я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Після народження дитини, мати дитини не дбала про дитину, зловживала спиртними напоями, тому в квітні 2015 року позивач припинив з нею шлюбні стосунки. Після припинення стосунків з відповідачкою, їхній син постійно проживав і проживає з ним, за адресою: АДРЕСА_2 . Він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини. Він ніколи не перешкоджав і не має наміру у подальшому перешкоджати спілкуванню матері з дитиною. Син з 02.08.2016 року по липень 2020 року відвідував дошкільний навчальний заклад «Первомайський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №25 «Малятко» комбінованого типу Первомайської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою №49 від 07.06.2022 року. З 1 вересня 2020 року навчається в Первомайському ліцеї №3 «Успіх», що підтверджується довідкою ліцею. Він повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини. Вже більше ніж 6 років відповідачка зовсім не цікавиться його життям. На прохання подати спільну заяву в органах РАЦС, щоб зареєструвати його батьківство, відповідає відмовою.

Відповідачка перебуває в працездатному віці, не має інших утриманців, являючись матір?ю малолітньої дитини, зобов?язана утримувати сина до повноліття. Відповідачка повинна у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Тому, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини прибутку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Просив суд визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський, Харківської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виключити відомості про батька ОСОБА_4 , з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , за №111 від 02 вересня 2014 року, складеного Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Внести зміни до актового запису про народження №111 від 02 вересня 2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський, Харківської області, громадянина України, змінивши прізвище дитини на ОСОБА_5 . Визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , за місцем його реєстрації або проживання.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на його користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини прибутку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 29 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

07.02.2023 року ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

На адресу суду від позивача надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ній.

Відповідачка будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, відзив на позов не надала, будь-яких інших заяв чи клопотань з процесуальних питань, в тому числі й щодо відкладення розгляду справи до суду на дату розгляду справи також не надходило.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно зі статті 280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, на підставі частини 4 статті 223, статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії НОМЕР_1 , виданого 02.09.2014 року Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 111, батьком дитини записаний «ОСОБА_8 , громадянин України» (а.с.21). Відомості про батька ОСОБА_8 внесені на підставі ч.1 ст. 135 СК України.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст.128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК, зокрема ч. 2 ст. 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства чи визнання батьківства, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини.

В третьому абзаці п.13 вказаної постанови, Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Також підтвердженням батьківства є те, що 20 травня 2022 року позивач звернувся до медико-генетичного центру «Мама папа» з метою здачі аналізу ДНК на батьківство. Відповідно до результату дослідження №35223 від 30.05.2022 року, ймовірність батьківства між позивачем, передбачуваним батьком, ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_3 становить 99,999999% таким чином, батьківство практично доведене.

Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Матеріали справи свідчать, що дитина проживає з батьком і його вихованням займається саме він.

Після народження дитини, мати дитини не дбала про дитину, зловживала спиртними напоями, тому в квітні 2015 року позивач припинив з нею шлюбні стосунки. Після припинення стосунків з відповідачкою, їхній син постійно проживав і проживає з ним, за адресою: АДРЕСА_2 . Він повністю опікується інтересами і потребами дитини, піклується про нього, займається вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям дитини.

ОСОБА_3 з 02.08.2016 року по липень 2020 року відвідував дошкільний навчальний заклад «Первомайський заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №25 «Малятко» комбінованого типу Первомайської міської ради Харківської області, що підтверджується довідкою №49 від 07.06.2022 року (а.с.23).

З 1 вересня 2020 року навчається в Первомайському ліцеї №3 «Успіх», що підтверджується довідкою ліцею. Він повністю віддає дитині свою любов і турботу, велику увагу приділяє розвитку дитини (а.с. 24).

Вже більше ніж 6 років відповідачка зовсім не цікавиться його життям.

Згідно ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою.

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 29 ЦК України Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, …якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч. 4).

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що в тому разі, якщо батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або, у відповідних випадках, законні опікуни, - несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 вказаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують право дитини не розлучатися з обома батьками усупереч їх бажанню, за винятком випадків, якщо в разі компетентні органи, згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно ухвалити рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що вирішують питання соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним з батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 161 СК України вбачається висновок, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Враховуючи, що у судовому засіданні встановлено, що на даний час дитині доцільно проживати саме з батьком, який створив для них всі належні умови для проживання і для навчання та розвитку, тому суд вважає, що проживання з батьком повністю відповідає дійсним інтересам дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21 свідоцтво про народження), який проживає із батьком та знаходиться на його утриманні, і ця обставина відповідачем не спростована.

Приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 1, 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 статті 181 СК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно положень ст. 182 СК України в редакції, чинній на дату ухвалення рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2).

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Судом встановлено, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що є її обов`язком відповідно до ст. 180 СК України.

Відповідачка перебуває в працездатному віці, не має інших утриманців, являючись матір?ю малолітньої дитини, зобов?язана утримувати сина до повноліття. Відповідачка повинна у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Тому, стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини прибутку,але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку відповідатиме вимогам закону та в першу чергу інтересам дитини, не порушить прав сторін.

Отже, суд відповідно до вищенаведених вимог закону, враховуючи задовільний стан здоров`я дитини та його матеріальне становище; вік дитини, а також - задовільний стан здоров`я відповідача; його матеріальне становище; прийшов до висновку про задоволення позову. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Керуючись ст. 29 ЦК України, ст. ст. 2-14, 76-83, 89, 200, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280 ЦПК України, ст. ст. 19, 141, 157, 160-161 СК України, відповідно до ст. ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків) про визнання батьківства, визначення місця мешкання дитини з батьком та стягнення аліментів - задовольнити. Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський, Харківської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виключити відомості про батька ОСОБА_4 , з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , за №111 від 02 вересня 2014 року, складеного Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Внести зміни до актового запису про народження №111 від 02 вересня 2014 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Первомайський, Харківської області, громадянина України, змінивши прізвище дитини на ОСОБА_5 . Визначити місце проживання дитини з батьком ОСОБА_1 , за місцем його реєстрації або проживання. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини прибутку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 23.06.2023 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 1984,80 грн. Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , у дохід держави судовий збір у розмірі 908 гривень. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. У відповідності до п.п.15.5 п.15 розділу 13 Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Учасники справи: Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Первомайський, Харківської області, громадянин України; Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; Третя особа: виконавчий комітет Первомайської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування, відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Харків), м. Первомайськ, проспект 40 Років Перемоги, 1.

Суддя В.М.Бугрій