ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7240/23 Справа № 211/3791/22 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко С.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №211/3791/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, з апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 , на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Ткаченко С.В., -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що він та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства з червня 2022 року вони з відповідачем припинили шлюбні стосунки та мешкають окремо. Син мешкає із матір`ю (відповідачем).

З часу припинення спільного проживання, відповідач перешкоджає йому у спілкуванні із сином. Вирішити спірне питання в досудовому порядку не вдається, тому просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином та встановити йому порядок участі у вихованні та спілкуванні з сином, визначивши час: тричі на тиждень; тривалість зустрічей - три години; місце зустрічей - без обмежень.

Рішенням Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначено ОСОБА_1 спосіб участі його у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином:

періодичність зустрічей - тричі на тиждень;

тривалість зустрічей три години;

місце зустрічей без обмежень.

Зустрічі проводити за попереднім погодженням з матір`ю дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 .

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просила скасувати рішення суду та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування скарги зазначає, що відповідач у справі не була належним чином повідомлена про розгляд справи, що позбавило її права на подання відзиву на позовну заяву та надання доказів стосовно справи.

Також скаржник зазначає, що позивач по справі на протязі останнього року, жодним чином не намагався побачитись із сином та поспілкуватись. Аліментні зобов`язання виконує не своєчасно. Не цікавиться станом здоров`я дитини та його розвитком. Також зазначає, що позивач з листопада 2022 року і по теперішній час перебуває за кордоном, відносно нього відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.129 КК України. Позивач має не стабільний психологічний стан і неодноразово звертався за допомогою до лікаря- психіатра.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони та їх представники в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підстав повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Так, з матеріалів справи, вбачається, що 04 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ) укладено шлюб, який зареєстрований Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с. 6).

Від шлюбних відносин у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7 копія свідоцтва про народження дитини серії НОМЕР_1 , актовий запис №1194).

Між сторонами не досягнуто згоди щодо часу та способів спілкування позивача з сином. Вказане частково обумовлено об`єктивними обставинами такими як втрата сімейних стосунків сторін, їх окремим проживанням.

За рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 21.09.2022 року №270 «Про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », доцільним є визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , а саме: періодичність зустрічей - тричі на тиждень; тривалість зустрічей три години; місце зустрічей без обмежень. Враховуючи вік дитини, рекомендовано зустрічі проводити за попереднім погодженням з матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.10).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що у зв`язку з порушенням права позивача щодо участі у вихованні дитини та наявності спору між сторонами з цього приводу, на підставі ч.2 ст.159 СК України, суд визначає способи участі батька у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування, з врахуванням позиції сторін. При цьому для визначення способів спілкування батька із сином, суд приймає до уваги принцип рівності батьків у вихованні та спілкуванні із власною дитиною, а також те, що таке спілкування не повинно бути формальним, має носити систематичний характер.

Колегія судді не може погодитись в повній мірі з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

По перше, в апеляційній скарзі відповідач зазначає, що не була належним чином повідомлена про розгляд справи. З приводу даного доводу колегія зазначає наступне.

Відповідно до положень статті 128 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів, надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Матеріали справи не містять доказів вручення відповідачу судової повістки про призначення справи до розгляду на 16 травня 2023 року, що не відповідає ч.5 ст.128 ЦПК України, згідно якої судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Наявність в матеріалах справи довідки про доставку SMS, згідно якої відповідачу було доставлено SMS-повідомлення про судове засідання, не може вважатися доказом належного повідомлення про дату, час і місце судового засідання, оскільки згідно пункту 2 Порядку надсилання учасникам судового процесу текстів судових повісток у вигляді SMS-повідомлень, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 01 червня 2013 року №73, текст судової повістки може бути надісланий судом учаснику SMS-повідомленням лише після подання ним до суду заявки про намір отримання судової повістки в електронному вигляді за допомогою SMS-повідомлення. Така заявка оформляється безпосередньо в суді або шляхом роздрукування та заповнення учасником форми, яка розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України. В матеріалах справи наведена заявка позивача відсутня.

За таких обставин, не можна вважати, що суд першої інстанції належним чином повідомив відповідача про дату, час і місце судового засідання.

Згідно положень ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення є в тому числі порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права, у тому числі розгляд справи (питання) за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Таким чином, при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме розгляд за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду, що є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що даний довід апеляційної скарги є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції, на підставі п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України, підлягає скасуванню.

Розглянувши по суті позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про усунення перешкод у вихованні дитини суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом статей 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно статті 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст.158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

При встановленні судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків, який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини.

Суд при встановленні способу спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

З матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після припинення шлюбних стосунків малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю, де для нього створені належні умови проживання та розвитку.

Між сторонами виник спір через недосягнення згоди щодо часу та способів спілкування позивача з сином. Вказане частково обумовлено об`єктивними обставинами такими, як втрата сімейних стосунків сторін, їх окремим проживанням.

Установивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють можливості позивача спілкуватися з сином, суд першої інстанції, врахувавши право та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своїм малолітнім сином, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, дійшов обґрунтованого висновку про доцільність встановити конкретний спосіб та час участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні із сином ОСОБА_3 .

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо) місце та час їхнього спілкування. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і принаймні в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, в також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За рішенням Виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради від 21.09.2022 року №270 «Про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 », доцільним є визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , а саме: періодичність зустрічей - тричі на тиждень; тривалість зустрічей три години; місце зустрічей без обмежень. Враховуючи вік дитини, рекомендовано зустрічі проводити за попереднім погодженням з матір`ю малолітнього ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.10).

Однак, згідно з ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Орган опіки і піклування може визначити місце зустрічі батька з дитиною (за місцем проживання когось із них чи іншої особи), періодичність та тривалість їх.

Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування.

Крім зазначених вище порушень вимог процесуального закону, що стали підставною для скасування судового рішення, судом першої інстанції при ухваленні рішення по суті вимог не взято до уваги вік дитини, якій на час постановлення рішення виповнилось 1 рік 5 місяців, і дитина в даному віці не може перебувати без матері, вона має певний розпорядок дня який обумовлений об`єктивними біологічними потребами організму, тому визначений судом порядок спілкування батька з сином, на думку колегії суддів не може відповідатиме інтересам дитини.

Колегія суддів, перевіривши доводи скарги та з`ясувавши обставини справи, дійшла висновку, що визначений судом порядок участі батька у вихованні малолітньої дитини не відповідає фактичним обставинам справи, відносинам які склалися у між сторонами та інтересам дитини. З урахуванням віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та об`єктивним, незалежним від волі сторін, чинникам (бойові дії на території Держави, тимчасовий виїзд сторін за кордон) вважає, що слід визначити наступний спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною, а саме шляхом зустрічей та спільного проведення часу ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , раз на тиждень - у суботу з 12.00 до 16.00 години, а також протягом чотирьох годин у свята «Новий рік», «Різдво Христове», «Пасха (Великдень)», день народження сина ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), або наступного дня за домовленістю сторін, у присутності матері ОСОБА_2 , в загальнодоступних громадських місцях за місцем проживання дитини (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках тощо), з урахуванням режиму дня дитини, її стану здоров`я або інших непередбачуваних поважних обставин.

Визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дитини на переконання колегії суддів є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання малолітньої дитини.

Колегія суддів звертає увагу сторін на те, що оскільки дитині може важко даватись розлука з одним із батьків, то батьки повинні не закріпляти цю розлуку, а шукати певні шляхи порозуміння між собою для задоволення інтересів дитини та керуючись почуттям любові до неї, їх батьківський обов`язок підготувати дитину до таких зустрічей.

Після того, як дитина подорослішає, вказаний порядок спілкування батька з сином може бути зміненим за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що відносно позивача відкрито кримінальне провадження за ч.1 ст.129 КК України, колегія суддів не приймає, оскільки дане провадження не закінчено ухваленням остаточного рішення про притягнення позивача до кримінальної відповідальності. Крім того внесення даних в ЄРДР відбулось після ухвалення оскаржуваного рішення суду.

Також судом не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що позивач має нестабільний психічний стан і неодноразово звертався за допомогою до лікаря психіатра, оскільки законом встановлено певний порядок визначення особи як не дієздатної або обмежено дієздатної через відповідні психічні розлади.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач перебуває за кордоном, не заслуговують на увагу, оскільки тимчасове перебування позивача за кордоном не є підставою для позбавлення участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною.

Враховуючи наведене та на підставі ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, скасуванню оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення, про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки при поданні апеляційної скарги позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1488,60 грн. і вимоги про скасування рішення суду задоволені, то з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1488, 60 грн..

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмету спору, служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про усунення перешкод у вихованні дитини та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити ОСОБА_1 наступний порядок та способи участі у спілкуванні та вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- шляхом зустрічей та спільного проведення часу ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раз на тиждень - у суботу з 12.00 до 16.00 години, а також протягом чотирьох годин у свята «Новий рік», «Різдво Христове», «Пасха (Великдень)», день народження сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або наступного дня за домовленістю сторін, у присутності матері ОСОБА_2 , в загальнодоступних громадських місцях за місцем проживання дитини (місцях дитячих розваг та відпочинку, майданчиках, скверах, парках, тощо), з урахуванням режиму дня дитини, її стану здоров`я або інших непередбачуваних поважних обставин.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складно 04 грудня 2023 року

Головуючий суддя: О.В. Агєєв