Справа № 683/1878/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Кутасевич О.Г.

за участі секретаря судового засідання Свідерської К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/1878/23, 2/683/695/2023 за позовом ОСОБА_1 до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області і просила визнати за нею право власності на будинковолодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 . Зазначає, що вона є єдиною спадкоємицею ОСОБА_2 за заповітом, у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину спадкового майна. Однак, оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння не може, оскільки останнє згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, видане Сковорідківською сільською радою на ім`я ОСОБА_3 , належало до суспільної групи «колгоспний двір». ОСОБА_2 була членом цього колгоспного двору, а тому це будинковолодіння належало їм з ОСОБА_3 в рівних частках. Указувала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживали у незареєстрованому шлюбі, а тому після смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_2 спадщина на належну йому 1/2 частину будинковолодіння не оформлялась за відсутності у нього інших спадкоємців, а ОСОБА_2 згідно чинного на той час ЦПК України не мала права на спадкування після нього, однак з того часу відкрито володіла належною йому частиною будинковолодіння до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 стверджувала, що оскільки ОСОБА_2 відкрито володіла 1/2 частиною будинковолодіння по АДРЕСА_1 з 22 березня 1992 року, тобто більше 10 років та набула право власності на цю частину будинку за набувальною давністю відповідно до ст.344 ЦК України, та мала право на 1/2 частину будинковолодіння як член колгоспного двору, вона як спадкоємець ОСОБА_2 , має право на цілий житловий будинок, а тому просила позов задовольнити.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідач - Миролюбненська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подала заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти позову не заперечує.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності, виданого Сковородківською сільською радою 27 червня 1988 року, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 .

Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області №1002 від 29 грудня 2022 року домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») членами цього колгоспного двору були: ОСОБА_4 - голова двору, та його співмешканка ОСОБА_2 - член двору.

Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.2 ст. 13 цього ж Кодексу частки члена колгоспного двору встановлюються виходячи з рівності часток сіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема:

- право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні;

- розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних;

- згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки житловий будинок АДРЕСА_2 згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Миролюбненської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області № 1002 від 29 грудня 2022 року, належав до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/2 частині.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2009 року, виданого повторно відділом РАЦС Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 . Спадщина не оформлялась через відсутність спадкоємців. ОСОБА_2 згідно ЦК УРСР не мала права на спадкування, так як проживала із ОСОБА_4 в незареєстрованому шлюбі.

Так, згідно довідки Миролюбленської сільської ради від 31 березня 2023 року №139 ОСОБА_5 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 разом з співмешканкою ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_6 .

Як убачається із інформаційної довідки Хмельницького обласного державного нотаріального архіву №1170/01-18 від 12 червня 2023 року спадкова справа до майна ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою не заводилась.

Таким чином, до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 увійшла належна йому частка у майні колгоспного двору розмір якої складає 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_2 .

Інша частина будинковолодіння була власністю ОСОБА_2 , як члена колгоспного двору, розмір її частки становив 1/2.

ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 продовжила проживати у вказаному будинковолодінні до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто відкрито володіла зазначеним будинком.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла в с.Веселе Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 06 грудня 2021 року.

19 серпня 1997 року ОСОБА_2 , склала заповіт, яким усе належне їй на день смерті майно заповіла племінниці ОСОБА_1 . На день своєї смерті ОСОБА_2 , була зареєстрована та проживала по АДРЕСА_3 .

28 січня 2022 року за заявою ОСОБА_1 . Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 44/2022 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , а 02 лютого 2023 року на ім`я ОСОБА_1 видано свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належне померлій майно, зокрема на земельну ділянку.

Отже, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Зазначені обставини також підтверджуються матеріалами спадкової справи №44/2022, заведеної 28 січня 2022 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

До складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшла також 1/2 будинковолодіння АДРЕСА_1 , яка належала останній як члену колгоспного двору.

06 квітня 2023 року нотаріусом Старокостянтинівської державної нотаріальною конторою Заворотною Т.В. відмовлено ОСОБА_1 в оформленні її спадкових прав на будинковолодіння АДРЕСА_2 , у зв`язку із неможливістю встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_4 та неможливістю встановлення кола спадкоємців.

Згідно ч. 1 ст.344 ЦК Україниособа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до усталеної судової практики інститут набувальної давності базується на сукупності таких обставин: тривалого добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном як своїм власним. Тривалість володіння передбачає, що має закінчиться визначений законодавством строк перебування речі у володінні певної особи.

Відкритість та безперервність володіння теж є необхідними умовами для набуття права власності за набувальною давністю і означають, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, а також те, що протягом зазначеного в законі строку володілець не вчиняв дій, що свідчили б про визнання ним обов`язку повернути річ власнику, а також йому не пред`являвся правомочною особою позов про повернення майна.

Володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна.

Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем ( правонаступником) вона є.

Відповідно до п.13 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

ОСОБА_2 відкрито, безперервно володіла та користувалася 1/2 часткою житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке належало ОСОБА_4 після його смерті з 22 березня 1992 року і до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше десяти років, ОСОБА_2 набула право власності на вказане майно за набувальною давністю, інша 1/2 частина зазначеного будинку належала ОСОБА_2 як члену колгоспного двору.

Оскільки ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 і вказаний будинок увійшов до складу спадщини, позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення в повному обсязі.

Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла, тому судові витрати на її користь не стягуються.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 82, 264-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: Миролюбненська сільська рада Хмельницького району Хмельницької області, місце знаходження: с. Миролюбне Хмельницького району Хмельницької області, 31160, .

Текст рішення складено 28 вересня 2023 року.

Суддя: