Справа № 362/3674/23
Провадження № 2/362/1732/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(з а о ч н е)

27 вересня 2023 року

Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Марчука О.Л.,

при секретарі Неділько А.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Січевлюка-Врублевського Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у місті Василькові Обухівського району Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом у якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав його батьку.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті його батька, він як спадкоємець за законом звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини у вигляді вказаного нерухомого майна; однак, нотаріусом було відмовлено у цьому через відсутність документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 51 58).

Позивач і його представник в судовому засіданні підтрмали позовні вимоги та просили їх задовольинити з викладених у заяві підстав.

Відповідач був повідомлений про місце, день і час розгляду справи належним чином шляхом отримання судової повістки про виклик за офіційною адресою електронної пошти; про причини неприбуття свого представника відповідач суду не повідомив (а.с. 87, 88).

Враховуючи, що відповідач, який був належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи в порядку вручення судових повісток, передбаченому статтею 130 ЦПК України, не повідомив суд про причини неприбуття свого представника, суд вважає причини неприбуття представника відповідача в судове засідання неповажними.

Оскільки, представник відповідача не з`явився в судове засідання без поважних причин, відповідач не подав відзив та позивач і його представник не заперечили проти вирішення справи в заочному порядку, на підставі статті 280 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача і його представника та дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд встановив такі обставини та приходить до наступних висновків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 06 квітня 2020 року (а.с. 15).

З матеріалів спадкової справи № 04/2020 до майна померлого ОСОБА_2 вбачається, що спадкоємцем померлого за законом є його син позивач у даній справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 27 березня 1975 року (а.с. 14).

При цьому, інший спадкоємець померлого його дружина ОСОБА_3 у встановленому законом порядку відмовилась від належної їй за законом частини спадкового майна, що підтверджується відповідною заявою № 14 від 08 вересня 2020 року (а.с. 107).

Позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття та оформлення спадщини за законом після померлого батька.

Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуцевич О.О. від 06.06.2023, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , що належав його батьку, оскльки спадкоємцем не надано документу, що підтверджує право власності спадкодавця на вказане нерухоме майно (а.с. 16).

Вирішуючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Зокрема, рішенням № 50 Дзвінківської сільської ради Васильківського району Київської області від 31 жовтня 2012 року, вирішено оформити ОСОБА_2 право власності на садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 19).

При цьому, за змістом витягу з по господарської книги № 1 на 2011 2015 роки містяться відомості про ОСОБА_2 як голову домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 17).

Також, відповідно до архівної довідки № ве0222031 від 15.02.2022 року Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року на ім`я ОСОБА_2 за інвентаризовано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Крім того, листом № 36 від 07.07.2021 року старости села Дзвінкове і Перевіз Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області повідомлено про дані по господарському обліку згідно із яких ОСОБА_2 належав будинок за адресою: АДРЕСА_2 .

Норми статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачають, що державна реєстрація прав є обов`язковою; інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав; права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Зазначений закон набрав чинності в серпні 2004 року.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: право власності на нерухоме майно та земельні ділянки.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Частина четверта статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Як вбачається із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог витягу з по господарської книги № 1 на 2011 2015 роки на спадковий житловий будинок, його було побудовано у 1991 році (а.с. 17).

Тобто, на момент виникнення у померлого ОСОБА_2 прав на спірне нерухоме майно 1991 рік, діяв Цивільний кодекс Української РСР від 18.07.1963 року, положення якого не передбачали обов`язкової реєстрації прав на нерухоме майно.

Отже, суд приходить до висновку, що права ОСОБА_2 на нерухоме майно у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 були дійсними, оскільки на момент виникнення вказаних прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

До того ж, судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянка площею 0,0612 гектарів кадастровий номер :01:017:0047 в с/т «Лісове-1», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.01.2015 року (а.с. 50).

У зв`язку із цим, приватним нотаріусом видано на ім`я позивача Свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 листопада 2020 року на вказану земельну ділянку 9а.с. 86).

Одночасно, суд зважає на ту обставину, що будинок який розташований на земельній ділянці площею 0,0612 гектарів кадастровий номер :01:017:0047 присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Тобто, вулицю змінено на провулок та номер будинку з 23 на 25.

При цьому, суд враховує обставини зміни адміністративно-територіального поділу районів у Київській області за Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів», внаслідок чого станом на дату постановлення цього рішення суду село Дзвінкове розташоване в адміністративних межах Боярської міської територіальної громади Фастівського району Київської області.

Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачала державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Тому, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Крім того, пункт перший Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, передбачав, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Зокрема, із змісту довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» № ве0222031 від 15.02.2022 року встановлено, що станом на 31.12.2012 року на ім`я ОСОБА_2 було заінвентаризовано нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 18).

До складу спадщини входять всі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

При цьому суд враховує, що спадкодавець позивачів не встиг оформити право власності на спадкове нерухоме майно відповідно до вимог законодавства, що діяло станом на дату його смерті.

Отже, та обставина, що ОСОБА_2 за життя не встиг оформити право власності на вказаний житловий будинок належним чином не є достатньою підставою для відмови у визнанні за його спадкоємцем права власності на вказане нерухоме майно, яке залишились після смерті його батька.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на дане нерухоме майно.

За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 3, 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», статтею 549 ЦК УРСР, статтями 328, 1218, 1266, 1268 ЦК України, статтями 1 13, 19, 23, 27, 34, 76 83, 89, 95, 133, 142, 197, 198, 200, 206, 258, 259, 263 265, 273 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Задовольнити позов.

В порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Дата складення повного судового рішення 28 вересня 2023 року.