Справа № 145/2035/20
Провадження №4-с/145/4/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" вересня 2023 р. смт Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Копилової Л. В. ,

за участю секретаря Мигдальської Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії Тиврівського ВДВС у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закриття виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаною скаргою.

Обгрунтовуючи подану скаргу посилався на те, що що 26 серпня 2023 року йому стало відомо про те, що головний державний виконавець Тиврівського ВДВС у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) 22 серпня 2023 року виніс постанову, якою закрив виконавче провадження № 71268523. Відповідно до вказаної постанови, згідно наказу № 50 від 21.01.2023 р. його - ОСОБА_1 поновлено на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання цеху бетонозмішувального цеху ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» з 31.01.2023р. на підставі рішення Тиврівського суду від 04.10.2022 року.

Однак враховуючи те, що в момент звільнення він не перебував на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання цеху бетонозмішувального цеху ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», що підтверджується його трудовою книжкою та рішенням Тиврівського районного суду у справі №145/2035/20 вважати дії головного державного виконавця Олійник Н.А. належними для закриття провадження не можна. Враховуючи те, що його звільнили як електромонтера, тоді як він перебував на посаді бригадира, суд визнав дії ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо його звільнення на підставі п.2 ст.40 КзПП України незаконними та поновив його на посаді. Однак в рішенні суду не вказано, що поновити його мають на посаді електромонтера, а вказано поновити на посаді, в сенсі на посаді яку він обіймав до звільнення, а це згідно його трудової книжки посада бригадира електромонтерів. Також в рішенні чітко вказано, яким методом має відбутись поновлення на посаді, а саме: Визнати незаконним та скасувати кадровий наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» №127-ОС від 06 листопада 2020 року. При скасуванні наказу про звільнення автоматично відновлюється дія попереднього запису в трудовій книжці. Видаючи наказ про поновлення його на посаді електромонтера, ПрАТ «Гніванський завод СЗБ» не виконав рішення суду, а замість цього по суті перевів його на іншу посаду. Його права до цього часу не відновлені, а рішення суду не виконане належним чином.

Також вказує, що головний державний виконавець 02 серпня 2023 року не викликала його на вчинення виконавчих дій під час яких склала акт та перевищила свої повноваження вказавши у ньому відомості щодо його відсутності на товаристві.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Олійник Н.А. серії ВП № 71268543 про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2023 року; визнати акт від 02 серпня 2023 року таким, що перевищує повноваження головного державного виконавця в межах відповідного провадження щодо відомостей, які не входять до компетенції державного виконавця - щодо його присутності та відсутності на ПрАТ «Гніванський завод СЗБ».

При розгляді скарги ОСОБА_1 скаргу підтримав та просив її задовольнити з підстав, наведених у скарзі.

Головний державний виконавець Олійник Н.А. на розгляд скарги до суду не з`явилася, про час та місце її розгляду повідомлена в установленому законом порядку.

Суд, заслухавши думку скаржника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Частинами першою та другою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Частина 1 ст.39 Закону визначає, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (п.9).

Частиною першою статті 63 Закону встановлено, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Ст. 65 цього ж Закону визначає, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №709/1465/19 провадження №61-5363св20 зазначив, що при розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків. При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61-12857св18) від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18 (провадження № 61-39740св18).

Судом встановлено, що рішенням Тиврівського районного суду від 04 жовтня 2022 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ "Гніванський завод СЗБ" - задоволено.

Визнано дії ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» щодо звільнення електромонтера бетонозмішувального цеху ОСОБА_1 в порядку п.2 ст.40 КЗпП України незаконними та поновлено його на посаді. Визнано незаконним та скасовано кадровий наказ ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» №127-ОС від 06 листопада 2020 року. Зобов`язано ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» провести відповідні розрахунки втраченого заробітку за час вимушеного прогулу та стягнути з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_1 втрачений заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до розрахунків. Стягнуто з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» судовий збір в прибуток держави у сумі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривні 80 копійок. Стягнуто з ПрАТ «Гніванський завод спецзалізобетону» на користь ОСОБА_1 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні сплаченого ним судового збору.

Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №71268543 від 22.08.2023 року виконавче провадження закрито, так як згідно наказу № 50-ос від 31.01.2023 ОСОБА_1 поновлено на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання цеху бітонозмішувального цеху ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" з 31.01.2023 на підставі рішення Тиврівського районного суду від 04.10.2022 року.

Однак, відповідно до резолютивної частини рішення суду від 04.10.2022 поновлення ОСОБА_1 повинно було здійсненне божником з дати, що передувала звільненню, натомість, як вбачається з копії постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2023 ОСОБА_1 поновлено на посаді електромонтера з ремонту та обслуговування електрообладнання цеху бітонозмішувального цеху ПрАТ "Гніванський завод спецзалізобетону" з 31.01.2023 року на підставі рішення Тиврівського районного суду від 04.10.2022 року, а не з моменту звільнення 06.11.2020 року.

Слід також зазначити, що поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто, створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення. Виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.

При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.

Аналогічна правова позиція зазначена в Постанові від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16, в Постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17, в Постанові від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18.

Встановлено, що ОСОБА_1 хоч і ознайомлений з наказом про поновлення, однак його фактично не було допущено до роботи, не надано йому робоче місце, не ознайомлено його з посадовими обов`язками. Доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, з огляду на наведене, суд приходить до переконання, що боржником рішення Тиврівського районного суду від 04.10.2022 про поновлення ОСОБА_1 на посаді в повному обсязі та належним чином не було виконане, отже, у державного виконавця не було підстав закінчувати виконавче провадження №71268543 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 та ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження».

За таких обставин дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження є неправомірними, а тому постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2023 року у ВП №71268543, щодо виконання рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 04.10.2022 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо вимог ОСОБА_1 про визнання акту від 02 серпня 2023 року таким, що перевищує повноваження головного державного виконавця в межах відповідного провадження щодо відомостей, які не входять до компетенції державного виконавця - щодо його присутності та відсутності на ПрАТ «Гніванський завод СЗБ», то суд зазначає наступне.

Підставою для звернення до суду із скаргою на дії виконавця є наявність порушеного права і таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні скарги.

Суд враховуючи відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення прав ОСОБА_1 безпосередньо актом державного виконавця, приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги в цій частині.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Тиврівського ВДВС у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про закриття виконавчого провадження, задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Олійник Н.А. серії ВП № 71268543 про закінчення виконавчого провадження від 22 серпня 2023 року.

В іншій частині скарги, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 15 вересня 2023 року.

Суддя Копилова Л. В.