РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.09.2023 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Власюк Д.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Львівська міська рада, орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом про визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позов покликається на те, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був основним квартиронаймачем квартири, за адресою: АДРЕСА_1 . У квартирі зареєстрована відповідач ОСОБА_2 . Відповідач більше 15-ти років не проживає у вказаній квартирі. Місце реєстрації відповідача у квартирі не пов`язане з її фактичним місцем проживання, однак сам факт реєстрації відповідача у спірному житлі, без фактичного проживання у ньому, враховуючи намір позивача приватизувати житло та вільно користуватися житлом, перешкоджає повноцінній реалізації його прав.

Ухвалою від 19 травня 2023 року прийнято справу до провадження та призначено судове підготовче засідання.

Ухвалою суду від 21 червня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідач у судове засідання не з`явилась. 19 червня 2023 року подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу.

Дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №8236 від 30.08.2018 та відмітки в паспорті, позивач зареєстрований та проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Як видно з актів, складених ЛКП «Сокільницьке» №592 від 12.09.2018, відповідач зареєстрована, але фактично не проживає в квартирі за адресою АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом, місце реєстрації відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_1 не пов`язане з її фактичним місцем проживання, а тому реєстрація місця проживання відповідача за вказаною адресою має формальний характер.

Згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі статтею 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР).

У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, оскільки встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає понад 15 років, наміру проживати в будинку не висловлювала, вселитися не намагалась, жилим приміщенням, як постійним місцем свого проживання не цікавилась, витрат на утримання житла не несла, позов визнала, а її реєстрація в спірному будинку позбавляє позивача можливості у повній мірі реалізувати своє право на приватизацію житла, суд, дослідивши належним чином питання дотримання балансу інтересів між захистом права власності позивача на спірну квартиру та правом відповідача ОСОБА_2 , як члена сім`ї, на користування цим житлом, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

При цьому, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, інтересів інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 гривень 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:

Львівська міська рада, адреса: 79000, м. Львів, пл. Ринок, 1.

Орган опіки і піклування Франківської районної адміністрації, адреса: 79057, м. Львів, вул. Ген. Чупринки, 85.

Повне рішення складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий суддя Мигаль Г.П.