ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

Іменем України

22 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 636/824/23

провадження № 22-ц/818/1304/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2023 року, постановлене під головуванням судді Буніна Є.О., в залі суду в м. Чугуїві Харківської області, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 лютого 2023 року до досягнення старшою дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір в дохід держави у сумі 1073,60 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2023 року та прийняти нове рішення, яким встановити розмір аліментів у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_1 , разом з дітьми проживає у Чеській Республіці, де оформила тимчасовий захист, отримала соціальне житло за яке сплачує сторона, що приймає та оформила соціальні виплати, що передбачені для українців, які тікають від війни, в розмірі 5000 крон на дорослого та 10000 крон (по 5000 крон на кожну дитину) на двох малолітніх дітей. Крім того, зазначає, що відповідач щомісячно перераховує на банківську картку позивача гроші на утримання спільних малолітніх дітей.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі, а рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2023 року залишити без змін.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним той факт, що неповнолітні діти проживають разом з позивачем та між сторонами не досягнуто домовленостей щодо матеріальної допомоги, яку має надавати відповідач на утримання дітей. Крім того, враховано матеріальне становище платника аліментів, який не є інвалідом чи пенсіонером, на даний час проходить військову службу, відсутність відомостей про доходи станом на розгляд справи та про наявність у нього інших осіб, на яких він сплачує аліменти, свідчать про можливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 2017 року (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10,11).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 21 червня 2022 року по справі № 527/586/22 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 15-17).

Діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні.

Як вбачається з посвідчення офіцера НОМЕР_1 , виданого 29 вересня 2020 року, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України (а.с. 84).

Як на підставу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які на теперішній час мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Зазначає, що відповідач фізично здоровий, знаходиться в працездатному віці та не має на утриманні батьків похилого віку чи інших дітей. Досягти згоди щодо розміру аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання дітей не вдалося. У зв`язку з цим, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач є військовослужбовцем.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей: доньки ОСОБА_4 та сина - ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Належних та допустимих доказів того, що відповідач не має можливості сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному судом розмірі, відповідачем суду не надано.

Доводи відповідача щодо надання ним допомоги в добровільному порядку судовою колегією не приймаються, оскільки стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживають неповнолітні діти, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що наразі позивачка із дітьми проживає за кордоном і має статус тимчасового захисту у зв`язку із військовими діями на території України, не впливають на обов`язок відповідача утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 03 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина