12.09.2023 Справа № 758/8893/23
Справа № 758/8893/23
Провадження № 2/756/4819/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Тиха О.О., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одинадцятої державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна,

УСТАНОВИВ:

01.08.2022 позивачі звернулись до Подільського районного суду м. Києва з вказаним позовом, у якому просили скасувати арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.08.2023 справу передано для розгляду до Оболонського районного суду м. Києва на підставі ч.1ст.31 ЦПК України.

07.09.2023 справа надійшла до Оболонського районного суду м. Києва та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2023 визначено головуючим суддю Тиху О.О.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право саме в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно доч.1ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_1 накладено ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2007 з метою забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа Комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва, про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Згідно з Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в спорах про зняття арешту з майна», у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

За приписами ч.7 та ч.8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Отже, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Вказані приписи відображені у абзаці 4 п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна».

Таким чином, суд, який вжив заходи забезпечення позову, може скасувати їх з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Питання, пов`язані із забезпеченням позову, зміною виду чи їх скасуванням вирішуються у порядку, передбаченому ЦПК України, і не можуть бути предметом розгляду в іншому провадженні.

При цьому, скасування заходів забезпечення позову, накладених в межах іншої справи, за окремим позовом фактично є підміною компетенції суду, який розглядає справу, в межах якої забезпечено позов.

У своїй позовній заяві позивачі просять зняти арешт з майна, який накладений ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 02.04.2007, при цьому, позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 були відповідачами у цивільній справі, у межах якої було вжито заходи забезпечення позову у вигляді арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Відтак, питання про скасування таких заходів забезпечення позову має вирішуватися в рамках розгляду справи, в межах якої були застосовані вказані заходи, згідно зі вимогами статті 158 ЦПК України.

Таким чином, заходи забезпечення позову у виді арешту нерухомого майна, застосовані у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа Комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району м. Києва про відшкодування шкоди внаслідок залиття квартири, можуть бути скасовані цим же судом за вмотивованим клопотанням учасника справи, і не можуть бути предметом розгляду у іншому провадженні.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 753/21031/16-ц; від 12 серпня 2021 року у справі № 753/15835/19 та від 29 квітня 2020 року у справі № 210/4854/15-ц (провадження № 61-30421св18).

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що позивачам слід звернутися до суду не з позовною заявою про зняття арешту, а з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, підстави для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одинадцятої державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна відсутні, а у відкритті провадженні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 19, 186, 260, 261, 353-355 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Одинадцятої державної нотаріальної контори про зняття арешту з нерухомого майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. О.Тиха