Справа № 932/8300/20
Провадження № 2/932/1965/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді - Куцевола В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у місті Дніпрі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2020 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява, у якій позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1156, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округ Бондар І.М. та виданий 22.04.2019 про звернення стягнення на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач, між іншим, посилалась на те, що між нею та відповідачем, 23.03.2007, було укладено кредитний договір №2007-039, з метою забезпечення належного виконання якого, 23.03.2007, було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №2007-039 предметом якого стало домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2012 ухваленим за результатами розгляду справи №412/603/2012, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2007-039, стягнуто заборгованість, яка станом на 03.04.2012, становить 9 555954,10 грн., (1 196 303, 71 доларів США), та складається з: 688 393, 22 доларів США заборгованість за кредитом, 368 054,63 доларів США заборгованість за відсотками, 139 855,86 доларів США пеня.

Виконавчим написом нотаріуса вчиненим приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округ Бондар І.М. за реєстровим №1156 та виданим 22.04.2019, запропоновано, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2007-039 розмір якої становить 4 981 735,61 доларів США, звернути стягнення на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

З огляду на те, що сума заборгованості за кредитним договором №2007-039, яка зазначена у виконавчому написі є спірною, про що свідчить нарахування/стягнення відсотків за ставкою визначеною кредитним договором після закінчення строку його виконання, остання вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Також позивачем надано додаткові письмові пояснення до позову.

Відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» надано відзив на позов, доводи викладені в якому зводяться до не згоди з заявленими вимогами. Так, останнім зазначено, що банк, у виниклих правовідносинах не може бути належним відповідачем, а нарахування відсотків у розмірі передбаченому кредитним договором повинно відбуватись до 22.03.2019, тобто в межах строку надання кредиту.

Третіми особами письмових пояснень не надано.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 20.07.2020 у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, відмовлено.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від 20.07.2020, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

У зв`язку із відстороненням судді ОСОБА_2 від здійснення правосуддя, справу було передано судді Куцеволу В.В., яким за ухвалою від 03.06.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, за необхідне, зазначити наступне.

Так, судом встановлено, що згідно з копією кредитного договору №2007-039 від 23.03.2007, сторонами якого є АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , остання отримала кредит у розмірі 800 000, 00 доларів США з кінцевим строком повернення до 22.03.2019 та зі сплатою відсотків за користування грошима на рівні 14% річних.

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №2007-039 від 23.03.2007, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 , 23.03.2007 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки №2007-039 предметом якого стало домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (копія договору іпотеки №2007-039).

Відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 24.07.2012 ухваленого за результатами розгляду справи №412/603/2012, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2007-039, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 заборгованість, яка станом на 03.04.2012 становить 9 555954,10 грн. (1 196 303, 71 доларів США), та складається з: 688 393, 22 доларів США заборгованість за кредитом, 368 054,63 доларів США заборгованість за відсотками, 139 855,86 доларів США пеня. У вказаному судовому рішенні зазначено, що стягнення заборгованості проводиться за вимогою банку про дострокове повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно копії виконавчого напису нотаріуса за реєстровим №1156, запропоновано, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2007-039 розмір якої становить 4 981 735,61 доларів США, звернути стягнення на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Заборгованість становить 4 981 735,61 долар США та складається з: заборгованість за кредитом 678 415,48 долар США; заборгованість за відсотками 1 536 078,73 долар США; пеня 2 767 241,40 долар США. Строк за який проводиться стягнення одинадцять років, вісім місяців та дванадцять днів (з 23.03.2007 по 05.12.2018).

Відповідно копії розрахунку, який наявний у копії нотаріальної справи наданої приватним нотаріусом ДМНО Бондар І.М., відсотки у розмірі 14% річних, за кредитним договором №2007-039 нараховувались до 05.12.2018.

За загальними положеннями, визначеним ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу кожна особа має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес особи в один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч.ч.1,4 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» встановлено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку).

Відповідно до п.п. 1.2 п.1 гл. 16 Порядку перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 п. 2 гл. 16 Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача.

Підпунктом 2.3 п. 2 гл. 16 Порядку встановлено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У відповідності до п. п. 3.2, 3.5 п. 3 гл. 16 Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172 (далі - Перелік).

У відповідності до п. 1-1 Переліку, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в справі N 310/9293/15 (провадження N 61-154св18) від 23 січня 2018 року, яка у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судом, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Статтею 50 ЗУ «Про нотаріат» визначено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року N6-887цс 17.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст.610, ст.611, ч. 1 ст.612 ЦК України: порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання; у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно висновку ВП/ВС викладеного у постанові від 28.03.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

ВП/ВС у постанові від 04.07.2018 прийнятій за результатами розгляду справи № 310/11534/13-ц, визначила, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

З огляду на те, що нарахування відсотків за ставкою передбаченою кредитним договором не може відбуватись після пред`явлення вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань/після звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки заборгованість за кредитним договором сума якої зазначена у виконавчому написі нотаріуса не є безспірною.

Доводи банку з приводу того, що він не може бути належним відповідачем у даній справі не заслуговують на увагу з огляду на приписи матеріального права, які регулюють виниклі правовідносини та постанову ВС/КЦС від 06.10.2021 прийняту за результатами розгляду справи №201/9570/18.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №1156, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округ Бондар Іриною Михайлівною 22.04.2019 про звернення стягнення на домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол

22 листопада 2023 року