печерський районний суд міста києва
Справа № 757/113/23-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2023 р.

Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань Сміян А.Ю.,

за участю:

представника позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Києві клопотання представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» - адвоката Золотопупа Сергія Васильовича про відмову від позову у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних, -

ВСТАНОВИВ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» (далі - позивач, ОСББ «Старонаводницька 6-Б») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач, ОСОБА_1 ), в якому просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за період з 01.04.2018 року по 31.10.2022 року в розмірі 17 884,22 грн., у тому числі: 5 781,72 грн. за внесками на утримання будинку та прибудинкової території; 6 166,20 грн. за цільовим одноразовим внеском на організацію режиму контролю доступу на прибудинкову територію; 3 500,00 грн. за цільовим одноразовим внеском на контрольно-пропускний режим; інфляційні втрати за період з 01.04.2018 року по 31.01.2022 року в розмірі 1 771,75 грн. та 666,54 грн. - три проценти річних; вирішити питання розподілу судових витрат, застосувавши до розміру судового збору з позовної заяви коефіцієнт 0,8; повернути позивачу з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн., та стягнути з відповідача на користь позивача 1 984,80 грн. судового збору та 5 907,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.01.2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у цивільній справі за позовом ОСББ «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 27.04.2023 року.

27.04.2023 року до суду надійшла заява представника позивача про часткову відмову від позовних вимог.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2023 року заяву представника позивача про часткову відмову від позову та закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у даній цивільній справі задоволено. Провадження у даній цивільній справі в частині позовних вимог ОСББ «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення 5 781,72 грн. за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, 6 166,20 грн. за цільовим одноразовим внеском на організацію режиму контролю доступу на прибудинкову територію та 3 500,00 грн. за цільовим одноразовим внеском на контрольно-пропускний режим закрито.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2023 року відкладено розгляд справи на 01.09.2023 року.

04.08.2023 року до суду надійшло клопотання представника позивача про відмову від позову.

У судове засідання представник позивача не з`явився; про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

У судове засідання відповідач не з`явилась; про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином; представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Дослідивши клопотання представника позивача про відмову від позову та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Так, у клопотанні про відмову від позову представник позивача просить:

- відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з підставі відсутності предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 225 ЦПК України; прийняти відмову позивача від позовних вимог повністю та постановити ухвалу про закриття провадження у справі в частині цих позовних вимог на підставі п. 4 ч. 1 ст. 225 ЦПК України; відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат позивача на професійну правничу допомогу; вирішити питання розподілу судових витрат, а саме: застосувати до розміру судового збору з позовної заяви коефіцієнт 0,8 відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» і повернути позивачу з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у розмірі 496,20 грн.; повернути з державного бюджету 50 % судового збору з позовної заяви (з урахуванням коефіцієнту 0,8) у розмірі 992,40 грн. відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України з підстав відмови позивача від позову; стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн. судового збору та 5 907,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як визначено у ч. 5 ст. 206 ЦПК України, суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Оскільки представник позивача ОСББ «Старонаводницька 6-Б» - адвокат Золотопуп С.В. не обмежений у повноваженнях на подання клопотання про відмову від позову, подане ним до суду клопотання про відмову від позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд вважає за можливе прийняти відмову представника позивача ОСББ «Старонаводницька 6-Б» - адвоката Золотопупа С.В. від позову в даній цивільній справі.

Частиною 3 ст. 206 ЦПК України визначено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

За приписами ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСББ «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних.

За приписами ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

За положеннями ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 217 ЦПК України, з оголошенням головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Так, розгляд даної справи по суті відбувся у відкритому судовому засіданні 27.04.2023 року відповідно до протоколу судового засідання від 27.04.2023 року, а клопотання про відмову від позову представник позивача подав до суду 04.08.2023 року.

Оскільки позивач відмовився від позову після початку розгляду справи по суті, сплачена ним сума судового збору поверненню з державного бюджету не підлягає.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, позивач, з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», мав право на застосування коефіцієнту 0,8 при поданні позову в електронній формі, отже судовий збір за подання позову з вимогою майнового характеру та ціною позову 17 884,22 грн. становив 1 984,80 грн. (2481,00 х 0,8 = 1 984,80).

Оскільки позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у розмірі 2 481,00 грн., що підтверджується квитанцією від 26.12.2022 року, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету 496,20 грн. (2481,00 - 1 984,80 = 496,20 грн.).

Крім того, за положеннями ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З огляду на те, що в даному випадку позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, враховуючи заяву представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем у справі витрати підлягають стягненню з відповідача.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1 984,80 грн. судового збору, сплаченого позивачем згідно з квитанцією від 26.12.2022 року та з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8, а також 5 907,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем згідно з копією договору про надання правничої допомоги № 12/12/2022-5 від 12.12.2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» та позивачем, копією ордеру на надання правничої (правової) допомоги, виданого позивачу Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» (адвокат Золотопуп С.В.), копією Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.12.2022 року, згідно з яким за надані послуги клієнт зобов`язаний сплатити бюро 5 907,36 грн.

21.07.2023 року представником відповідача подано до суду клопотання про закриття провадження у справі та зменшення судових витрат, у якому він, зокрема, просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки для позивача дані позови є однотипними, відповідач вважає неспівмірною суму 5 907,00 грн. витрат на правничу допомогу з роботою по оформленню типового позову позивача, крім того, такі витрати є непомірними для відповідача.

Так, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Як визначено у ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У постанові Верховного Суду від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 міститься висновок, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, на підтвердження 5 907,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії: договору про надання правничої допомоги № 12/12/2022-5 від 12.12.2022 року, укладеного між Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» та позивачем, ордеру на надання правничої (правової) допомоги, виданого позивачу Адвокатським бюро «Тарас Кулачко та партнери» (адвокат Золотопуп С.В.), Акту приймання-передачі наданих послуг від 14.12.2022 року, згідно з яким за надані послуги клієнт зобов`язаний сплатити бюро 5 907,36 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, позивачем надано документально підтверджені докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 5 907,00 грн.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником позивача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), акт виконаних робіт (детальний опис робіт, наданих послуг).

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Так, відповідно до ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У клопотанні про закриття провадження у справі та зменшення судових витрат представник відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, оскільки для позивача дані позови є однотипними, відповідач вважає неспівмірною суму 5 907,00 грн. витрат на правничу допомогу з роботою по оформленню типового позову позивача, крім того, такі витрати є непомірними для відповідача.

Дослідивши клопотання представника відповідача, враховуючи положення ч.ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України та встановлені обставини у справі, суд вважає, що відповідачем не подано належних та допустимих доказів на спростування витрат позивача на правничу допомогу та не доведено неспівмірності розміру цих витрат із складністю справи та ціною позову з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 13.12.2018 у справі № 816/2096/17, від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

У додатковій постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їхньої реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката враховується пов`язаність їх із розглядом справи, обґрунтованість і розумність визначення у контексті обсягу заперечень, наданих протилежною стороною. Хоча складання та подача до суду промови в судових дебатах, а також складання адвокатського запиту щодо дати розгляду заяви прямо не передбачене ЦПК України, однак виходячи з конкретних обставин справи адвокат самостійно визначає стратегію захисту інтересів свого клієнта й алгоритм дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. З огляду на наведене Велика Палата ВС дійшла висновку про помилковість доводів стосовно того, що подача таких документів свідчить про штучне збільшення обсягу робіт адвоката.

Із встановлених судом обставин справи вбачається, що витрати на професійну правничу допомогу, заявлені до стягнення представником позивача, є обґрунтованими, тобто підтвердженими належними доказами.

Відповідач також не вказав, на яку суму він просить зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу з відповідним обґрунтуванням такого розміру.

Суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу на вказану позивачем суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

З огляду на зазначене, заперечення представника відповідача, викладені у клопотанні, є безпідставними та необґрунтованими.

Крім того, ч. 5 ст. 137 ЦПК України передбачає право суду, а не обов`язок зменшити розмір витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони у разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України, тому клопотання представника відповідача про зменшення судових витрат задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 206, 255, 256, 259-261, 268, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» - адвоката Золотопупа Сергія Васильовича про відмову від позову у цивільній справі за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних - задовольнити.

Прийняти відмову Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» від позову.

Провадження у цивільній справі № 757/113/23-ц за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та трьох процентів річних - закрити.

Роз`яснити, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Повернути Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» (01015, м. Київ, вул. Старонаводницька, буд. 6-Б, ) з державного бюджету судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» судовий збір у розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Старонаводницька 6-Б» 5 907 (п`ять тисяч дев`ятсот сім) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 01.09.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький