Справа № 643/6705/23
Провадження № 2/643/2723/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.09.2023 Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Задорожної А.М.,

за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

УСТАНОВИВ:

19.07.2023 позивачка звернулася до суду з даним позовом і просила розірвати її шлюб з відповідачем та стягнути з останнього аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття.

Свій позов позивачка мотивувала тим, що з 30.09.2014 перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне сімейне життя з відповідачем у неї не склалося, що призвело фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Не зважаючи на це, вважає, що утримувати дітей, які на теперішній час проживають разом із нею, вони мають удвох.

Ухвалою судді від 25.07.2023 відкрито провадження та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) учасників справи у судове засідання.

До початку судового засідання представник позивача адвокат Натина А.О. подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 до початку судового засідання також подав заяву про розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що 30 вересня 2014 року Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за актовим записом №845, між сторонами зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 30 вересня 2014 року (а.с. 4).

Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 29 квітня 2015 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 12 січня 2021 року Холодногірським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 11-11зв).

Сім`я не склалася, шлюб існує формально, шлюбні відносини не підтримують довготривалий час. Їхні спільні діти ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають із позивачкою і перебувають повністю на її утриманні.

Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану, що передбачено ч.1 ст.21 СК України.

Згідно з ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.48, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, яка передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» №2710-ІХ від 03.11.2022 передбачено, що прожитковий мінімум становить для дітей віком до 6 років -2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та досліджені у справі докази та обставини, визнання позовних вимог відповідачем, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.

Суд вважає, що при встановлених обставинах подальше спільне проживання сторін неможливе і буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, а тому суд шлюб між сторонами розриває.

Щодо вирішення позову в частині стягнення аліментів на утримання дітей сторін, то суд зауважує, що позиція відповідача з цього приводу суду не доведена та не підтверджена/спростована жодними доказами, які б давали суду підстави не погодитися із позицією позивачки щодо розміру заявлених вимог в частині стягнення аліментів, як то доказами про його стан здоров`я, матеріальне становище, наявність інших дітей, непрацездатних батьків.

Відповідач є молодою працездатною людиною, має можливість надавати допомогу позивачці.

З урахуванням досліджених обставин справи, перевірених доказами, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі однієї другої з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що такий розмір аліментів є справедливий, необхідний та достатній для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем позов поданий до суду 19.07.2023, тому з вказаної дати суд присуджує аліменти на утримання дітей.

Суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць відповідно до п.1 ч.1ст.430 ЦПК України.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у зв`язку із задоволенням позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 1073, 60 грн та в дохід держави 1073, 60 грн у зв`язку із задоволенням позову в частині стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 263 265, 430 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30 вересня 2014 року, актовий запис №845, Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції - розірвати.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу, є рішення суду, яке набрало законної сили.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї другої з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину і не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_5 витрати по сплаті судового збору в сумі 1073, 60 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , у дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1073, 60 грн (стягувач: Державна судова адміністрація України, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету 22030106).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути поданою до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адерсою: АДРЕСА_3 .

Суддя: А.М. Задорожна