РІШЕННЯ
ЄУН № 337/3333/23
Провадження № 2/337/1218/2023
20.09.2023 м.Запоріжжя
Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого - судді Мальованого В.О.,
за участю секретаря - Крижко Я.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» (далі позивач, Концерн «МТМ») до ОСОБА_1 (далі -відповідач, ОСОБА_1 ), про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії,
26.06.2023 представник позивача звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 21 611, 66 грн. (за період з листопада 2021 року по травень 2023 року) а також судові витрати у розмірі 2 684, 00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено.
Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше.
01.11.2021 між позивачем та відповідачем був укладений типовий індивідуальний договір № 74204331 про надання послуги з теплової енергії та гарячої води що є публічним договором приєднання, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин, спливу 30 денного строку з моменту опублікування Концерном «Міські теплові мережі» відповідно до вимог законодавства України. Цей договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «Міські теплові мережі». За період з листопада 2021 року по травень 2023 року позивач відпустив теплову енергію до нежитлового приміщення першого поверху літ. А 9, А2 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72, 7 кв. м, на суму 21 611, 66 грн. Відповідачем не було здійснено жодної оплати за надані послуги. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути визначені суми заборгованості та судовий збір.
Ухвалою суду від 29.06.2023 відкрито провадження у справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
Представники позивача та відповідача в судовому засіданні підтримали раніше заявлені вимоги скориставшись своїм процесуальним правом надавши суду заяви по суті справи.
18.07.2023 від представника відповідача надійшов відзив, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник відповідача обґрунтовує тим, що згідно із нормами Закону України «Про житлово - комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово - комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Відповідно до листа НКРЕКП від 21.05.2015 № 4800/18/61-15, теплові навантаження об`єкта теплоспоживання визначаються під час розроблення технічних умов приєднання споживачів теплової енергії та узгоджуються сторонами договору купівлі продажу теплової енергії під час його укладення. Відповідач не узгоджував ніяких подібних документів. На його думку представником позивача не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог.
04.08.2023 від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якому останній просить задовольнити позовні вимоги зазначаючи наступне. Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок споживача сплатити вартість теплової енергії з фактом її споживання. Так, факт наявності систем теплопостачання в приміщенні відповідача (нежитлове приміщення першого поверху літ. А 9, А 2 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 72, 7 кв. м), що приєднане до загальної системи опалення, в спірному періоді є підтвердженим, а тому просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Суд всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представників сторін, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачем надавались послуги з надання теплової енергії у нежитлове приміщення першого поверху літ. А 9, А 2 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 72, 7 кв. м.
Відповідно до договору купівлі - продажу нерухомого майна від 03.02.2017, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 237, на праві приватної власності відповідачу належить нежитлове приміщення першого поверху літ. А 9, А2 2, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72, 7 кв. м.
01.11.2021 між Концерном «Міські теплові мережі» та ОСОБА_1 , був укладений типовий індивідуальний договір № 74204331 про надання послуги з теплової енергії та гарячої води що є публічним договором приєднання, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин, спливу 30 денного строку з моменту опублікування Концерном «Міські теплові мережі» відповідно до вимог законодавства України. Цей договір приєднання розміщений на офіційному сайті Концерну «Міські теплові мережі».
Факт постачання теплової енергії підтверджується рахунками, актами приймання -передачі теплової енергії, які направлялися на адресу відповідача.
Відповідно до розрахунків за спожиту теплову енергію заборгованість відповідача за період з листопада 2021 року по травень 2023 року складає 21 611, 66 грн.
Позивач надіслав на адресу відповідача акти приймання - передачі теплової енергії за період з листопада 2021 року по травень 2023 року щодо погашення заборгованості за теплову енергію, що підтверджується реєстром поштових відправлень.
Так, відповідач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання - передачі теплової енергії на адресу Концерну «Міські теплові мережі» не надав. Тобто, фактично погодився з кількістю спожитої теплової енергії та з сумами, нарахованими позивачем до оплати у відповідні періоди.
За період з листопада 2021 року по травень 2023 року відповідач жодної оплати за надані послуги не здійснив, що підтверджується розрахунками за спожиту теплову енергію.
Наданий стороною позивача в обґрунтування своїх позовних вимог розрахунок заборгованості складений з чітким зазначенням суми заборгованості за кожен місяць отримання споживачем, а тому приймається судом та покладається в основу рішення, оскільки будь - якого іншого розрахунку чи обґрунтованого заперечення проти зазначеного розрахунку відповідачем не надано.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України передбачає, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності пропорційно опалювальній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 № 315.
В судовому засіданні було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.
Правовідносини між позивачем та споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про житлово - комунальні послуги», Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими Постановою Кабінетів Міністрів України, від 21 серпня 2019 року № 830, Положенням про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315 про затвердження «Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг» та іншими нормативно - правовими актами України.
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
02.10.2021 на своєму офіційному веб-сайті позивачем опублікувало договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який відповідає типовому індивідуальному договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830.
Оскільки відповідачем не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин та не укладено з позивачем відповідний договір, то з цього часу вважається, що з власниками приміщення цього будинку укладений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. (далі - Договір).
Цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (далі - послуга) індивідуальному споживачу (далі - споживач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України. (п. 1 Договору).
Виконавець має право змінити умови договору. У разі зміни Виконавцем умов, крім зміни ціни договору, вони вступають в силу через 30 днів з моменту розміщення змінених умов на веб-сайті Виконавця.
Інформування споживача про намір зміни ціни/тарифу на послугу здійснюється Виконавцем відповідно до Порядку інформування споживачів про намір зміни цін/тарифів на комунальні послуги з обґрунтуванням такої необхідності, затвердженого наказом Мінрегіону від 5 червня 2018 р. № 130. (п. 3 Договору).
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. (п. 4 Договору).
Відповідно до п. 5 Договору, Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з:
1) обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
2) частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
3) обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.
Згідно з п. 11 Договору, обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).
Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги.
Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).
Зняття показань засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії здійснюється виконавцем щомісяця. (п. 17 Договору).
Розподіл обсягу теплової енергії, спожитої в будинку, згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» здійснює виконавець. (п. 22 Договору).
У п. 30 Договору передбачено, що Споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).
Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.
У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.
У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу. (п. 31 Договору)
Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.
Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.
Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. (п. 32 Договору).
Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. (п. 33 Договору).
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. (п. 34 Договору).
У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку:
в першу чергу - в рахунок плати за послугу;
в другу чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування. (п. 37 Договору).
Відповідно до пп. 3 п. 41 Договору, споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.
За пп. 5, 6 п. 42 Договору, виконавець має право звертатися до суду в разі порушення споживачем умов цього договору; на відшкодування збитків у разі наявності порушень у роботі теплового обладнання споживача, що призвели до перебоїв у технологічному процесі постачання теплової енергії.
Сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону. (п. 44 Договору)
Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності. (п. 51 Договору).
Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. (п. 52 Договору).
З викладеного випливає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 21 611, 66 грн. Як стверджує позивач та що не спростовано відповідачем, останнім заборгованість не оплачено, що стало підставою для звернення позивачем до суду із цим позовом.
Розглядаючи спір суд застосовує такі положення чинного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.
Тлумачення положень ч. 1 ст. 714 та інших норм глави 54 ЦК України дозволяє стверджувати, що по своїй суті договір, на підставі якого відбувається постачання теплової енергії споживачу, є видом договору купівлі - продажу. Такий же висновок можливо зробити й при тлумаченні норм, закріплених в Законі України «Про теплопостачання».
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово - комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово -комунальні послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги», надання житлово - комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до абз. 1, 2 ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.
Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.
Згідно положень ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання; забезпечення безперешкодного доступу до власного теплового обладнання, вузлів обліку представникам теплогенеруючої чи теплопостачальної організації, за умови пред`явлення відповідного посвідчення при виконанні службових обов`язків; недопущення провадження будь - яких видів господарської діяльності в охоронних зонах теплових мереж без погодження з власником об`єкта теплопостачання.
Відповідно до абз. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
З викладеного випливає, що на споживачів законом покладено обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.
Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь - яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. (п. 4 Договору).
Матеріали справи не містять заяви - приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем.
Втім, факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі № 904/7377/17.
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.11.2022 нежитлове приміщення першого поверху літ. А 9, А2 2, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 72, 7 кв. м, належить на праві приватної власності (спільна часткова власність, в рівних частках) ОСОБА_2 , ОСОБА_1 . Відповідачем викладена інформація не спростовується. Відтак теплова енергія, що подається на весь будинок, в тому числі на місця загального користування, споживається і шляхом опалення приміщення відповідача, що є безпосереднім фактом отримання послуги.
Відтак, власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг.
Суд враховує, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.
Згідно з п. 38 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлений порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг (пункт 1 розділу 1 Методики).
Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів.
Згідно з п. 12 розділу IV вказаної вище Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.
Як передбачено шостим розділом «Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 Україна 244 - 94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі.
Також суд враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.12.2020 у справі № 311/3489/18 про те, що незважаючи на укладення чи не укладення споживачем договору на теплопостачання місць загального користування, за умови отримання ним відповідних послуг, він несе обов`язок щодо оплати отриманої теплової енергії.
А відтак, оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово - комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово - комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, кореспондує обов`язок споживача оплачувати житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Враховуючи те, що факт відсутності договору про надання послуги з постачання теплової енергії сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг у період з листопада 2021 року по травень 2023 року.
Також судом встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Доказів протилежного відповідач не надав. Твердження відповідача про те, що нежитлове приміщення № 72 не оснащене системою центрального опалення не нівелює факту споживання таким приміщенням, що є власністю відповідача, теплової енергії.
Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу.
Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів. (п. 33 Договору)
Водночас відповідно до п. 34 Договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.
Відтак оплата за отриману послугу не пов`язана з отриманням рахунку. Оскільки відповідач був обізнаний про необхідність сплати позивачу за теплову енергію та абонентську плату, то він, як учасник договірних відносин зобов`язаний був, в силу приписів Договору, вживати заходи для того, щоб бути обізнаним про вартість послуги.
Крім того, суд враховує усталену практику Верховного Суду про те, що наявність або відсутність рахунків не звільняє відповідача від обов`язку сплатити платежі згідно умов та порядку виконання зобов`язань, визначених договором.
Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України)
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. (п. 34 Договору).
З викладеного випливає, що строк оплати за надану теплову енергію за кожен із місяців в період з листопада 2021 року по травень 2023 року наразі сплив.
Відповідачем доказів оплати заборгованості суду не надано.
А отже, що вимога позивача про стягнення 21 611, 66 грн., основного боргу з відповідача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 263 - 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання послуг з постачання теплової енергії - задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення , зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення буде складено 27 вересня 2023 року.
Суддя В.О. Мальований