Провадження № 22-ц/801/1657/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 рокуСправа № 127/15050/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Рибчинського В. П.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Ткачук Вікторії Вікторівни в інтересах ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Антонюка В. В., у залі суду, повний текст якого складено 28 червня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У травні 2023 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення суми 3% річних та інфляційних витрат.

Позов мотивовано тим, що 28 лютого 2008 року між ОСОБА_1 (позичальник), та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовою якого ОСОБА_1 отримала кредит в іноземній валюті, у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 9,5 % річних.

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за вказаним кредитним договором, 28 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір поруки №183969, згідно умов якого ОСОБА_3 зобов`язалась відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Також 28 лютого 2008 року між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір поруки №183970, згідно умов якого ОСОБА_2 зобов`язувався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

У зв`язку з невиконанням відповідачами умов Договору про надання споживчого кредиту № 0, щодо сплати заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» звернувся в суд із позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 09 грудня 2011 року (справа №2-2305/2011) солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 лютого 2008 року та нарахованими відсотками в розмірі 67 549,74 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 539 114,61 грн.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», зокрема, і за Договором про надання споживчого кредиту № 0, договорами поруки №183969 та №183970.

Ухвалою Віннциького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2013 року (справа №127/422/13) було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» при примусовому виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 09 грудня 2011 року у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

17 травня 2023 року ОСОБА_1 здійснено сплату відповідно до виконавчого провадження №69684599 від 19 серпня 2022 року в сумі 540 934,61 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку за кредитним договором №0 від 28 лютого 2008 року заборгованість станом на 18 травня 2023 року у відповідачів становить 51 528,22 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18 травня 2023 року, еквівалентно 1 884 314,71 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту становить 37 985,27 доларів США, що еквівалентно 1 389 068,20 грн, та заборгованість по процентах у розмірі 13 542,94 доларів США, що еквівалентно 495 246,51 грн

ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» зазначає, що загальна сума 3% річних та інфляційних втрат, понесених позивачем, внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та договорами поруки за період з 18 травня 2020 року по 17 травня 2023 року становить 1 079 315,19 грн, з яких 169 491,87 грн 3 % річних, 909 824,04 грн інфляційні втрати.

З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути із відповідачів солідарно вказану суму заборгованості, а також судові витрати у розмірі 16 189,74 грн

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено повністю:

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» суму 3% річних в розмірі 169 491 гривня 87 копійок; суму нарахованих інфляційних витрат в розмірі 909 824 гривні 04 копійки.

- стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» судовий збір в розмірі 16 189,74 грн

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що як вказує позивач та не заперечили відповідачі, рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 09 грудня 2011 року у справі № 2-2305/11 відповідачами не виконане, а відтак позивач має право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2023 року адвоката Мишковська Т. М. в інтересах ОСОБА_3 та адвокат Ткачук В. В. в інтересах ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просили рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Кей-Колект».

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Рибчинський В. П., Медвецький С. К.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2023 року у задоволенні клопотання адвоката Мишковської Т. М. про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору або зменшення його розміру було відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2023 року матеріли справи було витребувано із суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2023 року у задоволенні клопотання адвоката Мишковської Т. М. про звільнення ОСОБА_3 від сплати судового збору або зменшення його розміру було відмовлено та продовжено строк для виконання вимог ухвали Вінницького апеляційного суду від 14 липня 2023 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2023 року у задоволенні клопотання адвоката Ткачук В. В. про звільнення ОСОБА_2 від сплати судового збору або зменшення його розміру було відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року суддю Медвецького С. К. було замінено на суддю Копаничук С. Г.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 21 серпня 2023 року апеляційну скаргу адвоката Мишковської Т. М. в інтересах ОСОБА_3 було повернуто особі, яка її подала, у зв`язку із не усуненням недоліків.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою адвоката Ткачук В. В. в інтересах ОСОБА_2 , надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 30 серпня 2023 року справу призначено до розгляду на 14 вересня 2023 року о 10 год. 50 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного провадження у порушення вимог процесуального закону, оскільки ціна позову у розмірі 1 079 315,19 грн становить більше 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначене є обов`язковою підставою для його скасування відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України.

У зв`язку зі сплатою ОСОБА_4 по виконавчому провадженню 540 934,61 грн 16 травня 23 року, вказане виконавче провадження було закрито.

Проте позивач оскаржив таке рішення державного виконавця до суду, зазначивши, що валютою кредиту є долар США, а відтак заборгованість відповідача не погашена і становить 51 528,22 долари США, тому позивач не має права на стягнення інфляційних втрат.

Окрім того суд першої інстанції не звернув увагу, що у період воєнного стану, починаючи з 24 лютого 2022 року позичальник взагалі звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави, а також апеляційну скаргу підтримала представник ОСОБА_3 .

Представник ТОВ «Кей-Колект» в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки не повідомила, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

28 лютого 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит в іноземній валюті у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту у розмірі 9,5 % річних (а. с. 12-16).

Відповідно до договору поруки від 28 лютого 2008 року за № 183969, укладеного між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_3 зобов`язалась відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому (а. с. 16).

Відповідно до договору поруки від 28 лютого 2008 року за № 183970, укладеного між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_2 зобов`язувався відповідати перед АКІБ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і ОСОБА_1 , зокрема, за повернення основної суми заборгованості, процентів за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених кредитним договором, існуючих як на момент укладання договору і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 09 грудня 2011 року (справа №2-2305/2011) солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» було стягнуто суму боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 28 лютого 2008 року та нарахованими відсотками в розмірі 67 549,74 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту становить 539 114,61 грн.

12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено Договір факторингу № 1, відповідно до умов якого ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги, зокрема, і за Договором про надання споживчого кредиту № 0 та договорами поруки №183969 та №183970.

Ухвалою Віннциького міського суду Вінницької області від 11 лютого 2013 року (справа №127/422/13) було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Кей-Колект» при примусовому виконанню рішення Замостянського районного суду м. Вінниця від 09 грудня 2011 року у справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

17 травня 2023 року ОСОБА_1 здійснено сплату відповідно до виконавчого провадження №69684599 від 19 серпня 2022 року в сумі 540 934,61 грн.

Наведені вище обставини сторонами не заперечуються.

Відповідно до наданої позивачем довідки-розрахунку залишку заборгованості за кредитним договором №0 від 28 лютого 2008 року у валюті договору станом на 18 травня 2023 року заборгованість відповідачів становить 51 528,22 доларів США, що еквівалентно 1 884 314,71 грн, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту - 37 985,27 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 18 травня 2023 року, еквівалентно 1 389 068,20 грн та заборгованість по процентах 13 542,94 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 18 травня 2023 року, еквівалентно 495 246,51 грн (а. с. 21).

Згідно з наданим розрахунком сума 3 % річних за період з 18 травня 2020 року по 17 травня 2023 року, за прострочення сплати заборгованості, суми 3% річних, становить 169 491,87 грн (а. с. 20).

Відповідно до розрахунку суми інфляційних витрат, за період з 18 травня 2020 року по 17 травня 2023 року, понесених у наслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних витрат, становить 909 824,04 грн (а. с. 18-19).

Позивачем заявлено, що загальна сума заборгованості (сума 3% річних, інфляційних втрат) відповідачів перед ТОВ «Кей-Колект» становить 1 079 315,91 грн.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02 червня 2023 року справа була призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.

Пунктом 5 частини четвертої вказаної статті передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2023 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 2023 рік становить 2 684 грн, відтак 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 671 000 грн.

Отже, вказана справа, ціна позову у якій згідно із заявленими вимогами становить 1 079 315,91 грн, не могла розглядатись судом першої інстанції у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

За таких обставин рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року підлягає скасуванню як таке, що ухвалене із порушенням норм процесуального права.

Таким чином апеляційний суд здійснює новий розгляд справи.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (ч. 1 ст. 546 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частиною четвертою статті 559 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Отже, аналіз змісту ч. 4 ст. 559 ЦК України свідчить, що закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.05.2021 у справі № 910/3077/20.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц, у ст. 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У частині другій статті 625 ЦК України зазначено, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 19.06.2019 у справі № 703/2718/16-ц /провадження № 14-241цс19/, від 23.10.2019 у справі № 922/3013/18 /провадження № 12-116гс19/, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 /провадження № 12-105гс19/).

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду які викладено у постанові від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц (провадження 14-67цс20) закон не пов`язує припинення поруки з прийняттям судом рішення про стягнення з боржника або поручителя боргу за зобов`язанням, забезпеченим порукою. У постанові від 26.01.2021 Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, сформульованого в постанові від 31.102018 у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18), згідно з яким наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору; на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки та зазначила, що "наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. Рішення суду про стягнення заборгованості, у тому числі з поручителя, не змінює змісту у відповідного правовідношення - характер та обсяг прав і обов`язків сторін залишаються незмінними, додається лише ознака безпосередньої можливості примусового виконання. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав (наприклад, унаслідок зарахування зустрічних однорідних вимог) відповідне зобов`язання продовжує існувати. Отже, саме по собі набрання законної сили рішенням суду про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору, ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Також, суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду викладену у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц в якій викладено висновки про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, ТОВ «Кей-Колект» як правонаступник первісного кредитора має право на стягнення сум, передбачених ст. 625 ЦК України.

Водночас апеляційний суд зазначає таке.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану неодноразово було продовжено, станом на день ухвалення постанови апеляційним судом в України продовжує діяти воєнний стан.

Положеннями п. 18 Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022 року передбачено, що в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Зазначене дає підстави для висновку, що інфляційні втрати та 3 % річних можуть бути нараховані та стягнуті кредитодавцем лише за період до 23 лютого 2022 року включно.

Звертаючись із позовом ТОВ «Кей-Колект» просило суд стягнути з відповідачів суму 3% річних та інфляційних втрат, понесених позивачем, внаслідок прострочення відповідачами сплати заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та договорами поруки, що за період з 18 травня 2020 року по 17 травня 2023 року становить 1 079 315,19 грн, з яких 169 491,87 грн 3 % річних, 909 824,04 грн інфляційні втрати.

Вказані суми, як видно із наданих розрахунків, нараховані на розмір заборгованості з урахуванням погашення ОСОБА_1 17 травня 2023 року частини боргу у розмірі 540 934,61 грн.

Проте відповідно до викладеного вище, період дії воєнного стану не може бути включено до періоду, за який нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати, а отже вказані суми слід нараховувати на розмір заборгованості, який існував станом на 23 лютого 2022 року, тобто 67 549, 74 доларів США, тому апеляційний суд не бере до уваги надані позивачем розрахунки.

Щодо стягнення інфляційних втрат колегія зазначає таке.

За змістом статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року N 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Аналогічні правові висновки викладені у ряді постанов суду касаційної інстанції у подібних правовідносинах, зокрема за участю сторони позивача ТОВ «Порше Мобіліті», а саме у постанові Великої Палати Верховного суду від 07 липня 2020 р. у справі № 296/10217/15-ц, у постанові Верховного Суду України від 01 березня 2017 р. у справі № 761/1617/15-ц, у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 20 лютого 2019 р. у справі № 638/10417/15-ц, від 26 червня 2019 р. у справі № 756/6767/17,від 23 вересня 2019 р. у справі № 638/4106/16-ц,від 23 жовтня 2019 р. у справі № 369/661/15-ц,від 25 листопада 2019 р. у справі № 130/1058/16,від 04 грудня 2019 р. у справі № 426/1201/16,від 19 лютого 2020 р. у справі № 205/6431/16-ц,від 20 травня 2020 р. у справі № 643/15625/17,від 03 березня 2021 р. у справі № 130/2604/18,від 09 червня 2021 р. у справі № 361/4822/18, від 21 липня 2021 р. у справі № 310/9979/15, від 22 вересня 2021 р. у справі № 198/527/18-ц.

Як зазначалося, відповідно до умов договору про надання споживчого кредиту №0 ОСОБА_1 отримала кредит, в іноземній валюті, у розмірі 60 000 доларів США, зі сплатою відсотків за використання кредиту, у розмірі 9,5 % річних.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниця від 09 грудня 2011 року (справа №2-2305/2011) заборгованість за вказаним кредитним договором була стягнута з відповідачів у валюті договору у розмірі 67 549,74 доларів США, що на момент розгляду справи судом в еквіваленті на національну валюту становило 539 114,16 грн.

За таких обставин колегія суддів виснує, що позивач не має права нараховувати та вимагати стягнення інфляційних втрат внаслідок неналежного виконання боржниками своїх зобов`язань, стягнутих за рішенням суду в іноземній валюті, тому позовні вимоги у цій частині не можуть бути задоволені.

Водночас ТОВ «Кей-Колект» не позбавлений права вимагати стягнення з відповідачів 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання, а тому такі позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи із такого розрахунку :

-з 18 травня 2020 року по 18 травня 2021 року 2 026,49 доларів США;

-з 19 травня 2021 року по 23 лютого 2022 року (281 день) 1 565,17 доларів США.

Отже, з відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути 3 % річних за прострочення виконання зобов`язання за період з 18 травня 2020 року по 23 лютого 2022 року включно у розмірі 3 591,66 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту за курсом НБУ станом на 14 вересня 2023 року становить 131 341,98 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (ст. 374 ЦПК України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. 4 ч. 2 ст. 376 ЦПК України).

Обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження (п. 8 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга адвоката Ткачук В. В. в інтересах ОСОБА_2 задоволена частково на 87,83% (131 341,98 грн х 100%) : 1 079 315,91 грн = 12,17%; 100% - 12,17% = 87,83 %), з ТОВ «Кей-Колект» на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 21 329,18 грн (24 284,62 грн х 87,83%) пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» 3% річних у розмірі 131 341 (сто тридцять одна тисяча триста сорок одна) грн 98 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» на користь ОСОБА_2 21 249 (двадцять одну тисячу двісті сорок дев`ять) гривень 04 копійки понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у суді апеляційної інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 15 вересня 2023 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», вул. Менделєєва, буд.12, офіс 94/1, м. Київ, 01042, ідентифікаційний код 37825968, ІПН 65, поточний рахунок (IBAN НОМЕР_1 ),

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Головуючий В. В. Оніщук

Судді В. П. Рибчинський

С. Г. Копаничук