Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області
головуючого Ромазана В.В.
з участю секретаря Івашків О.М.
представника відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі заяву представника ОСОБА_2 адвоката Вароди Павла Борисовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію ,-
В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказує на те, 17 серпня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким, у задоволенні позову ОСОБА_3 , відмовлено у повному обсязі. Однак, судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, відтак просить стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 50 000 грн. понесених відповідачем витрат на правничу допомогу.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Варода П.Б. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.
Позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Світлик О.М. в судове засідання не з`явилися та про причини неявки суд не повідомили, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися вчасно та належним чином, що не перешкоджає розгляду справи, згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України.
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.
У провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності подружжя на об`єкт незавершеного будівництва, проведення його поділу та визнання права власності на його частину, визнання прав співзабудовника незавершеного будівництва будинку та права на здачу його в експлуатацію.
17 серпня 2023 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 , відмовлено у повному обсязі.
Представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Варода П.Б., під час судового засідання у даній справі, 17 серпня 2023 року, до закінчення судових дебатів, заявлено про намір подати суду додаткові докази на підтвердження витрат ОСОБА_2 , які відповідач понесла, або повинна буде понести на правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву.
Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Після ухвалення судового рішення, 22.08.2023 року на адресу суду надійшли документи, подані представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Варода П.Б., на підтвердження понесення ОСОБА_2 , судових витрат, а саме: договір про надання професійної правничої допомоги від 17 серпня 2018 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Вародою П.Б.; квитанцію до прибуткового касового ордера №93 від 23 вересня 2019 року на суму 5 000 гривень; договір про надання професійної правничої допомоги від 9 вересня 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Вародою П.Б.; додаткову угоду №1 від 17 серпня 2023 року, укладену між ОСОБА_2 та адвокатом Вародою П.Б.; Квитанцію до прибуткового касового ордера №815 від 17 серпня 2023 року на суму 45 000 гривень.
Таким чином, представником відповідача ОСОБА_2 , адвокатом Варода П.Б. своєчасно була подана заява в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України та своєчасно надані суду документи щодо понесених судових витрат після ухвалення судового рішення.
Підтвердженням сплати ОСОБА_2 вказаних сум коштів свідчить Квитанція до прибуткового касового ордера №93 від 23 вересня 2019 року на суму 5 000 гривеньта Квитанція до прибуткового касового ордера №815 від 17 серпня 2023 року на суму 45 000 гривень.
Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові, покладаються на позивача.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 р. у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020р. у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст..41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, відповідно до ст..11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмету спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд, вирішуючи питання розподілу витрат, має врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних із сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмету спору. У зв`язку з наведеним, суд з врахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Також, такий розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення від 17 серпня 2023 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу, які понесені відповідачем, відповідно до ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом відповідача робіт, часом, витраченим ним на виконання таких робіт, участю адвоката у судових засіданнях, тривалістю розгляду справи, а також враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Вароди П.В. та стягнення із позивача ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
На підставі наведеного та керуючись п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника ОСОБА_2 адвоката Вароди Павла Борисовича про ухвалення додаткового рішення, задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_3 у користь ОСОБА_2 35 000 (тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Додаткове рішення у повному обсязі складене 19 вересня 2023 року.
Головуючий суддяВ. В. Ромазан