Провадження № 22-ц/4808/889/23
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Петріва Д.Б.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Милитчука І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ шляхом виділу з спільної часткової власності частки в натурі на домоволодіння, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Польською М.В. 25 травня 2023 року у м.Івано-Франківськ,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 , інтереси якого представляє адвокат Милитчук І.М., звернулася з позовом до ОСОБА_1 (позовні вимоги змінювались неодноразово, останні вимоги від 18.05.2023р.) про поділ майна шляхом виділення з спільної часткової власності

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач є власником 1/2 частки по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2017р. Ще одним власником ? частини вищевказаного будинковолодіння є відповідачка ОСОБА_1 . Земельна ділянка площею 0,018 га між сторонами не розподілена, не перебуває у власності та предметом спору не є. Вартість будинковолодіння згідно висновку про вартість майна від 07.02.2022 року складає 1 343 300 грн, в тому числі вартість ? частки 671 650 грн. За наявності однієї адреси та двох співвласників виникають постійні складнощі в оформленні документів та кадастрового номера на земельну ділянку.

Просила виділити у приватну власність ОСОБА_2 будинковолодіння (як окремий об`єкт нерухомого майна) з поштовою адресою АДРЕСА_1 і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 01.11.1985 року з проведеною поточною інвентаризацією 23.01.2006р.) з літери А - житлового будинку: І веранда пл.3.9 м.кв., ІІ комора 3.6. м.кв., 2.1 кухня пл.15.4 м.кв., 2-2 житлова кімната пл.20.9 м.кв., 2-3 житлова кімната пл. 16.5 м.кв., в підвалі комора І - пл.15.6 м.кв (загальною площею 75.9 м.кв.), а також сарай літера Б площею 28.4 м.кв. (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральню літера Г, колодязь №2;

- у приватну власність ОСОБА_1 будинковолодіння (як окремий об`єкт нерухомого майна) з поштовою адресою АДРЕСА_2 і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 05.02.1992р.) з літери А - житлового будинку: ІІІ веранда пл.5.6 м.кв, ІV комора пл.3.2 м.кв., 2-1 кухня пл.16.2 м.кв., 2-2 кладова пл.12.8 м.кв, 2-3 житлова кімната площею 21,8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл.14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера В, колодязь (№1).

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домоволодіння адресою АДРЕСА_1 (а.с.1,53,60,77,101-102).

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року (з урахування ухвали про виправлення описки) позов задоволено.

Здійснено поділ майна шляхом виділення з спільної часткової власності:

- у приватну власність ОСОБА_2 будинковолодіння як окремий об`єкт нерухомого майна з поштовою адресою АДРЕСА_1 і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 01.11.1985р. з проведеною поточною інвентаризацією 23.01.2006р.) з літери А - житлового будинку: І веранда пл..3.9 м.кв., ІІ комора 3.6. м.кв., 2.1 кухня пл.15.4 м.кв., 2.2 житлова кімната пл..20.9 м.кв., 2.3 житлова кімната пл..16.5 м.кв., в підвалі комора І пл.15.6 м.кв (загальною площею 75.9 м.кв.), а також сарай літера Б площею 28.4 м.кв. (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральню літера Г, колодязь (№2);

- у приватну власність ОСОБА_1 будинковолодіння як окремий об`єкт нерухомого майна з поштовою адресою АДРЕСА_1 і яке складається (відповідно до технічного паспорта виданого ОБТІ 05.02.1992р.) з літери А - житлового будинку: ІІІ веранда пл..5.6 м.кв, ІУ комора пл..3.2 м.кв., 2.1 кухня пл..16.2 м.кв., 2.2 кладова пл..12.8 м.кв, 2.3 житлова кімната площею 21.8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл..14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера В, колодязь (№1).

Припинено право спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 домоволодіння адресою АДРЕСА_1 (а.с. а.с.116-121, 186-187).

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Вказує, що судом взято до уваги технічний паспорт ОСОБА_2 , а технічний паспорт ОСОБА_1 , виданий ОБТІ 05.02.1992 року не брався до уваги. ? частина квартири у буд. АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , а інша ? частина квартири у буд. АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 ,так як зазначено у технічному паспорті (генеральному плані ІІ поетажному плані і у експлікації до плану жилої площі і у інших документах, виданих Івано-Франківським ОБТІ 05.02.1992 року.

Вважає, що слід здійснити поділ майна шляхом виділення з спільної часткової власності на підставі технічного паспорту, виданого 05.02.1992 року, де були власниками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які розділили добровільно по ? домоволодіння. Від власника померлого ОСОБА_3 , який проживав у квартирі ? АДРЕСА_2 з 1959 року до смерті і 1984 року (східна сторона) отримали спадкоємці позивачки, де і є її квартира АДРЕСА_4 , а спадкоємцями ОСОБА_4 , яка проживала все своє життя у ? буд.259/2 ( 1925 року - 1992 року) є ОСОБА_1 .

У приватну власність ОСОБА_1 слід виділити ? буд. 259/2 будинковолодіння як окремий об`єкт нерухомого майна, так як зазначено у технічному паспорті, виданого Івано-Франківським ОБТІ 05.02.1992 року; у приватну власність слід ОСОБА_2 слід виділити будинковолодіння з поштовою адресою АДРЕСА_2 відповідно до технічного паспорта, виданого Івано-Франківським ОБТІ 01.11.1985 року з проведеною поточною інвентаризацією 23.01.2006 року.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, здійснити поділ майна шляхом виділення з спільної часткової власності на підставі технічного паспорту, виданого 05.02.1992 року, а саме виділити їй домоволодіння, що складається з літери А - житлового будинку: ІІІ веранда пл.5.6 м.кв, ІV комора пл.3.2 м.кв., 2-1 кухня пл.16.2 м.кв., 2-2 кладова пл.12.8 м.кв, 2-3 житлова кімната площею 21,8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл.14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера Г, колодязь (№2) (а.с.127-130, 192-193).

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Вислухавши доповідь судді, пояснення особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Милитчука І.М., дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з положень ст. ст.3,15,355,356,358,364,367 Цивільного кодексу України, встановивши, що ОСОБА_2 є власником 1/2 частки домоволодіння по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2017р., інша 1/2 частина домоволодіння знаходиться у власності на фактичному користуванні відповідача ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.03.1993р.; проїзд до домоволодіння на земельній ділянці спільний, земельна ділянка призначена для обслуговування домоволодіння і не перебуває у власності сторін та не є предметом цього спору, сторонами на стадії розгляду досягнуто згоди щодо поділу майна в натурі, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

З таким висновком погоджується апеляційний суд з огляду на таке.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_2 є власником 1/2 частини домоволодіння по АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.04.2017р. (а.с.6-7), попередньо дане майно належало ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. До нерухомого майна належить житловий будинок загальною площею 150.3 м.кв., житловою 59.2 м.кв. позначений літерою А, сарай літерою Б, вбиральня літерою В,Г та колодязі №1,2 (а.с.8).

У її фактичному користуванні знаходиться квартира АДРЕСА_5 , у домоволодінні за літерою А - житлового будинку: І веранда пл.3.9 м.кв., ІІ комора 3.6. м.кв., 2.1 кухня пл.15.4 м.кв., 2.2 житлова кімната пл..20.9 м.кв., 2.3 житлова кімната пл..16.5 м.кв., в підвалі комора І пл.15.6 м.кв (загальною площею 75.9 м.кв.), а також сарай літера Б площею 28.4 м.кв. (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральню літера Г, колодязь (№2).

Інша 1/2 частина домоволодіння, яке складається з житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме квартири АДРЕСА_6 заг.пл.74.4 м.кв., у домоволодінні за літерою А - житлового будинку: ІІІ веранда пл.5.6 м.кв, ІV комора пл.3.2 м.кв., 2.1 кухня пл.16.2 м.кв., 2.2 кладова пл..12.8 м.кв, 2.3 житлова кімната площею 21.8 м.кв., в підвалі комора ІІ пл..14.8 м.кв. (загальною площею 74.4 м.кв.), а також сарай літера Б площею 36.5 м.кв (права сторона відповідно до плану присадибної ділянки вказаному в технічному паспорті виданому ОБТІ 05.02.1992р.), вбиральня літера В, колодязь (№1), знаходиться у власності на фактичному користуванні відповідача ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.03.1993р. (а.с.32, 9зв-10)

До матеріалів справи долучено технічний паспорт на домоволодіння виготовлений за 1985 рік, за звіреними даними станом на 23.01.2006р., згідно якого перелік нерухомого майна та площа житлового будинку позначений літерою А: заг.пл.150.3 м.кв., житловою 59.2 м.кв., співпадає. Відповідно до висновку про вартість майна, домоволодіння з господарськими спорудами та будівлями станом на 07.02.2022р. становить 1 343 300грн. (а.с.14).

Стороною позивача надано суду висновок від 17.05.2023 року щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна (а.с.103-108), який співпадає з позовною вимогою уточненою 18.05.2023р. та на що погодилась і сторона відповідача.

Зі змісту висновку окремий об`єкт нерухомого майна (будинковолодіння), яка належиться на праві приватної власності ОСОБА_2 складається (відповідно до технічного паспорта, виданого Івано-Франківським ОБТІ 01.11.1985 року з проведеною поточною інвентаризацією 23.01.2006 року) з: Літ. А житловий будинок: І веранда-3,9 м2,ІІ комора-3,6 м2,2-1 кухня-15,4 м2, 2-2 житлова-20,9 м2, 2-3 житлова -16,5 м2, в підвалі комора І-15,6 м2 (загальна площа 75,9 м2); 28,4 м2 сараю літ.Б (ліва сторона відповідно до плану присадибної ділянки,вказаному у технічному паспорті, виданому Івано-Франківським ОБТІ 05.02.1992 року), вбиральня літ.Г,колодязь літ.№2.

Окремий об`єкт нерухомого майна ? домоволодіння (будинковолодіння), яка належиться на праві приватної власності ОСОБА_1 (відповідно до технічного паспорта, виданого Івано-Франківським ОБТІ 05.02.1992 року) складається з: з Літ.А-житловий будинок: ІІІ веранда-5,6 м2, IVкомора-3,2 м2,2-1 кухня 16,2 м2,2-2 кладова-12,8 м2,2-3 житлова 21,8 м2, в підвалі комора ІІ-14,8 м2 Загальна площа 74,4 м2. Крім того, 36,5 м2 сараю літ Б (права сторона відповідно до плату присадибної ділянки, вказаному у технічному паспорті,виданому Івано-Франківським ОБТІ 05.02.1992 року), вбиральня літ В,колодязь літ №1 (а.с.103-108).

У судовому засіданні особа, яка подала апеляційну скаргу, відповідачка ОСОБА_1 пояснила, що з поділом нерухомого майна вона погоджується, але суд не поділив земельну ділянку, тому, на її думку, земельна ділянка повністю відійшла позивачці. Вона претендує на праву частину земельної ділянки відповідно до частини будинку, у якій знаходиться її квартира. Вважає, що суд мав здійснити поділ земельної ділянки.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом ст. ст. 15 та 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю(частина перша статті 356 ЦК України).

Згідно з частинами першою - третьою статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша, третя статті 364 ЦК України).

Відповідно до положень частин першої, другої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 367, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку, що у спорах про поділ (виділ частки) будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною розмірів ідеальних часток і стягненням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Доказом про технічну можливість поділу (виділу) в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу (виділу).

Сторона позивача надала суду висновок від 17.05.2023 року щодо технічної можливості поділу в натурі об`єкта нерухомого майна (а.с.103-108), який співпадає з позовною вимогою уточненою 18.05.2023р. та на що погодилась і сторона відповідача. З врахуванням того, що сторони в позасудовому порядку шляхом нотаріального посвідчення не змогли дійти були згоди, а на стадії розгляду досягнута така згода щодо варіанту поділу майна.

Позивач просила суд виділити в натурі відокремлену частину майна, яка відповідає розміру її частки у праві власності, та припинити право часткової власності на спірне домоволодіння, тому суд дійшов правильного висновку щодо можливості саме поділу об`єкта нерухомого майна між двома співвласниками шляхом виділення кожному із співвласників його частки у натурі.

Застосований спосіб захисту прав позивача відповідає зазначеним положенням ЦК України та є ефективним, оскільки співвласник майна, що перебуває у спільній часткові власності двох осіб, має право як на виділ своєї частки із майна, що є у спільній частковій власності (стаття 364 ЦК України), так і на її поділ (стаття 367 ЦК України). Кожен з цих способів передбачає виділення співвласнику в натурі відокремленої частини майна, яка відповідає розміру його частки у праві власності.

Правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. Зазначення у судовому рішенні, яким позивачу виділено частину спірного будинку, також частини цього будинку, яка залишається (виділяється) відповідачці, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, таким, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Такий підхід відповідає правовому висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц, від 08 березня 2023 року у справі № 559/1923/17.

Суд надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та дійшов правильного висновку про наявність підстав для поділу спірного домоволодіння і виділу часток обох співвласників у нерухомому майні.

Земельна ділянка не перебуває у власності сторін, а лише у користуванні, не є предметом цього спору, оскільки позов щодо встановлення порядку користуванням земельною ділянкою не заявлений. За таких обставин земельна ділянка судом розподілена бути не може. При цьому сторони не позбавлені у можливості щодо отримання у власність земельної ділянки у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Отже, судове рішення праві ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги зводяться лише до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 374,375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д.Фединяк

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.