РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернувся із позовною заявою до ОСОБА_4 , МТСБУ (надалі - відповідачі), в якій просить: стягнути солідарно з ОСОБА_4 та МТСБУ на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 5 015 грн. 74 коп.; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 150 000 грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 грудня 2019 року, приблизно 07 год. 45 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 (який належить ОСОБА_5 ), рухаючись по автодорозі «Київ-Чоп» зі сторони м. Рівне в напрямку м. Київ на 309 км+068 м вказаної автодороги, що в межах с. Бабин Гощанського району Рівненської області, допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на заборонений сигнал світлофора. У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

10 грудня 2019 року старшим слідчим ГУНП в Рівненській області Тумаком І.В. відомості за фактом ДТП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 визнаний потерпілим.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 89 від 10 лютого 2020 року встановлено, що ОСОБА_3 під час дорожньо-транспортної пригоди отримав тяжкі тілесні ушкодження по критерію небезпеки для життя.

03 квітня 2020 року прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури Рівненської області Юдкін В.Л. змінив кваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000334 від 10 грудня 2019 року з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України.

Станом на 09 листопада 2022 року витрати на його лікування, придбання ліків, реабілітацію склали 5 015 грн. 74 коп., що підтверджується відповідними медичними документами, квитанціями та фіскальними чеками на придбання ліків та медичних препаратів і проведення інших медичних дій.

На даний час відповідачем кошти на його лікування не відшкодовано.

Також, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 не була застрахована в жодній страховій компанії України і відповідно МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих повинно відшкодувати шкоду на умовах, визначених чинним законодавством.

Окрім того, позивач вказує, що втратив здоров`я, психічну рівновагу, з великим страхом пережив момент дорожньо-транспортної пригоди, до сьогоднішнього дня має побоювання перед транспортними засобами, які рухаються по проїзній частині, в зв`язку з чим йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в розмірі 150 000 грн. 00 коп.

12 січня 2023 року від представника МТСБУ надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову.

У відзиві, зокрема, вказано, що відповідно до обставин дорожньо-транспортної пригоди, позивач був водієм автомобіля «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а відповідач ОСОБА_4 водієм автомобіля «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Водночас, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду до МТСБУ ні позивачем, ні відповідачем надано не було. Оскільки дорожньо-транспортна пригода сталася 09 грудня 2019 року, то останнім днем звернення до МТСБУ із заявою про страхове відшкодування було 11 січня 2020 року. Однак позивач не те, що у вказаний термін, а й на даний момент не звернувся із відповідними документами до МТСБУ, що є підставою для відмови у здійснення страхового відшкодування.

Окрім того, особу винуватця дорожньо-транспортної пригоди (заподіювача шкоди) рішенням суду, яке б набрало законної сили, не встановлено. Отже звернення позивача до МТСБУ із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є передчасним, оскільки відсутні підстави для настання цивільно-правової відповідальності.

Щодо шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, то позивачем не подано жодних належних доказів. В позовній заяві зазначено, що станом на 09 листопада 2022 року витрати на лікування позивача, придбання ліків, реабілітацію склали 5 015 грн. 74 коп. і до позовної заяви додано копію висновку судово-медичної експертизи № 89 від 10 лютого 2020 року, яким встановлено отримання позивачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тяжких тілесних ушкоджень, водночас, такий висновок не є належним доказом перебування позивача на лікуванні, а тим більше - обґрунтуванням необхідності вживання певних лікарських засобів. При цьому, розмір шкоди визначений на підставі чеків, які підтверджують оплати в дні, що не входять у зазначений у висновку експерта період лікування (за виключенням чеку від 18 грудня 2019 року на суму 1035 грн. 00 та 175 грн. 00 коп., на оплату послуг за проведення МРТ головного мозку та друку плівки). Копії чеків не підтверджують, що такі витрати були здійснені саме позивачем і для лікування тілесних ушкоджень, які були йому заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком експерта № 89 від 10 лютого 2020 року, який доданий до позовної заяви, у позивача лікарями відмічені та рентгенологічно підтверджені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку з наявністю перелому лобної кістки справа, поєднаної із зовнішнім ушкодженням - забоєм м`яких тканин голови, які в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя, і які могли утворитись під час дорожньо-транспортної пригоди 09 грудня 2019 року. Водночас, в дослідній частині висновку № 89 зазначено, що у позивача було виявлено застарілий перелом лобної кістки справа (ймовірно 2014 р., 2016 р.), а також зазначено, що позивач відмічав травми голови у 2014 та 2016 роках (аркуш 3,4 висновку).

Відповідно до змісту ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/22823/19 від 09 червня 2022 року у кримінальному провадженні №0000334, розпочатому за фактом дорожньо-транспортної пригоди з участю позивача, з метою визначення наявності тілесних ушкоджень у позивача, які були спричинені внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ступеню їх важкості, призначено комісійну судово-медичну експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Головне бюро СМЕ МОЗ України». Висновку такої експертизи позивачем до заяви не додано. Таким чином, зазначені обставини викликають обґрунтований сумнів в тому, що тілесні ушкодження, зазначені у висновку експерта № 89, були отримані позивачем саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 09 грудня 2019 року, а не у 2014, 2016 роках. Відтак, невідомо, чи були пов`язані витрати на лікування позивача від травми, отриманої ним 09 грудня 2019 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, чи від травми, отриманої ним у 2014, 2016 роках.

Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів шкоди, пов`язаної з лікуванням, зазначає, що чинним законодавством не передбачено солідарної відповідальності заподіювача шкоди та МТСБУ.

20 січня 2023 року від представника ОСОБА_4 адвоката Таборовця А.П. надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

У відзиві вказано, що в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на обставини, які були предметом дослідження в кримінальному провадженні №0000334 від 10 грудня 2019 року. Однак, в грудні 2022 року кримінальне провадження №0000334 від 10 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Слідчим встановлено, що тілесні ушкодження ОСОБА_6 не відповідають критеріям тяжких, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено відповідними висновками експертів. Копії матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 направлено до УПП в Рівненській області ДПП України для прийняття рішення відповідно до положень КУпАП.

Також, зі змісту ухвал, які опубліковані в Єдиному державному реєстрі судових рішень, вбачається, що у кримінальному провадженні проведено повторну судово-медичну експертизу та комісійну судово-медичну експертизу, проведення якої доручено експерту Державної спеціалізованої установи «Головне бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України». Отже, висновок експерта №89 від 10 лютого 2020 року не може бути єдиним і беззаперечним доказом у вказаній справі, оскільки висновки, наведені в ньому, були спростовані повторною та комісійною судово-медичною експертизами. Таким чином, процесуальна поведінка позивача є недобросовісною, ОСОБА_3 намагається ввести суд в оману щодо фактичних обставин справи, видаючи «застарілий перелом лобної кістки справа (ймовірно 2014, 2016)», як тілесне ушкодження, яке він, нібито, отримав в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Водночас, витрати, які нібито були понесені позивачем на лікування, були здійснені в березні та серпні 2020 року, тобто, зі спливом 3-х місяців після дати події. А необхідність придбання вказаних препаратів не підтверджено медичною документацією, епікризами лікарів, чи іншими доказами.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 150 000 грн. 00 коп., зазначає, що відповідно до наявних матеріалів справи, не вбачається факту заподіяння моральної шкоди, адже доказів на підтвердження втрати психічної рівноваги позивачем не надано.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов ОСОБА_3 підтримав повністю та просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Додатково представник позивача суду пояснив, що є рішення слідчого, яким встановлено вину відповідача. Окрім того, є рішення суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, яке не має можливості долучити до матеріалів справи.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Також вказав, що з наявної у нього інформації та інформації, отриманої з відкритих реєстрів, жодної справи про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за фактом ДТП, яка сталася 09 грудня 2019 року, судом не розглядалося і не розглядається.

Представник МТСБУ в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. 22 вересня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, правову позицію МТСБУ викладену у відзиві від 06 січня 2023 року підтримує, просить врахувати при розгляді справи та ухваленні судового рішення, одночасно просить відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до МТСБУ.

ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань.

Представником відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 було заявлено клопотання про витребування доказів, в задоволенні якого ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2023 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, відмовлено.

Представниками сторін були подані клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, які ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 25 вересня 2023 року, яка постановлена судом не виходячи до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, задоволено

Заслухавши представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як слідує із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 грудня 2019 року старшим слідчим ГУНП в Рівненській області Тумаком І.В. внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 09 грудня 2019 року, приблизно о 07 год. 45 хв., водій ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по автодорозі «Київ-Чоп» зі сторони м. Рівне в напрямку м. Київ на 309км+068м вказаної автодороги, що в межах с. Бабин Гощанського району Рівненської області, допустив зіткнення з нерухомим автомобілем «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на заборонений сигнал світлофора. У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження.

На схемі місця дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09 грудня 2019 року о 07 год. 45 хв. на автодорозі М-06 Київ-Чоп 309км+68м (н.п. Бабин), складеної інспектором роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП Загорулько А.В., зображено траєкторію руху транспортних засобів «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , і «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та місце зіткнення.

Постановою про зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 03 квітня 2020 року змінено кваліфікацію кримінального провадження у кримінальному провадженні № 0000334 від 10 грудня 2019 року з ч. 1 ст. 286 КК України на ч. 2 ст. 286 КК України. Відомості про прийняте рішення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17 квітня 2020 року.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 09 червня 2022 року в справі №569/22823/19 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000334 від 10 грудня 2019 року за фактом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України до шести місяців, тобто до 10 грудня 2022 року.

Як слідує з підсумків висновку експерта № 89 КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» РОР, експертиза закінчена 10 лютого 2020 року, згідно з наданими медичними документами у ОСОБА_3 лікарями відмічені та рентгенологічно (комісією рентгенологів УОЗ Рівненської ОДА) підтверджені такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку з наявністю перелому лобної кістки справа поєднана із зовнішнім пошкодженням забоєм м`яких тканин голови (без вказання точної локації), які виникли від травматичної(их) дії(й) тупого(их) предмету(ів), в даному випадку розглядаються в єдиному механізмі виникнення так як всі локалізовані в одній анатомічній ділянці (голова), тому згідно п. 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, в сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя. Відмічені тілесні ушкодження могли утворитися за обставин вказаних в постанові під час дорожньо-транспортної травми при перебуванні потерпілого в салоні автомобіля. Враховуючи дату травми, відсутність будь-яких інших звернень ОСОБА_3 до лікарів на протязі десяти діб до моменту проведення комп`ютерної томографії головного мозку 10 грудня 2019 року та згідно висновків комісії рентгенологів УОЗ РОДА, виявлені у нього тілесні ушкодження могли утворитися незадовго до звернення в лікувальні заклади за медичною допомогою, тобто не суперечать вказаному в обставинах терміну, а саме 09 грудня 2019 року.

Згідно підсумків висновку експерта № 281 Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи, експертиза закінчена 05 травня 2021 року, у ОСОБА_3 станом на 09 грудня 2019 року мала місце закрита травма голови з тілесним ушкодженням у вигляді струсу головного мозку. Діагнози: «Забій м`яких тканин голови. Пошк. зв`язок ГВХ», згідно вимог примітки до п. 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» не враховуються при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень через те, що вони встановлені на основі суб`єктивних факторів і не підтверджуються об`єктивними відомостями. Струс головного мозку в ОСОБА_3 міг утворитись як від одноразової дії тупого твердого предмету з переважаючою контактуючою поверхнею, за механізмом «удар», так і від зіткнення його голови з таким предметом, за зазначеним вище механізмом, про що свідчать відповідна симптоматика та характерні властивості цього тілесного ушкодження, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Переломи лобної та тім`яної кісток склепіння черепа ОСОБА_3 з переломом по ходу вінцевого шва мають об`єктивні ознаки «несвіжих», з великим терміном давності на момент їх виявлення 10 грудня 2019 року, що виключає можливість їх утворення під час події 09 грудня 2019 року. З цієї причини зазначені переломи не приймаються до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. Тривалий розлад здоров`я ОСОБА_3 також не приймається до уваги при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень через те, що він пов`язаний не з характером травми, а з загостренням внаслідок травми голови супутньої патології (гіпертонічної хвороби). Характер травми в ОСОБА_3 не виключає можливості утворення при самовільному падінні людини з висоти власного зросту. Характер і локалізація травми в ОСОБА_3 не виключають можливості її утворення під час події 09 грудня 2019 року, за обставин, описаних у «Постанові…»

Як слідує з підсумків висновку експерта № 29 КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» РОР, експертиза закінчена 17 червня 2021 року, згідно з наданою медичною картою № 23030 стаціонарного хворого КНП «Центральна міська лікарня» РМР, у ОСОБА_3 при його зверненні 09 грудня 2019 року за медичною допомогою лікарями відмічено наявність тілесних ушкоджень: закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, поєднаного із забоєм м`яких тканин голови (без вказування точної локалізації). Окрім того, при проведенні неодноразових рентгенологічних досліджень у ОСОБА_3 відмічено наявність перелому лобної кістки справа. Однак, враховуючи деякі суперечності в трактуванні давності вказаного перелому, 10 лютого 2020 року при управлінні охорони здоров`я Рівненської облдержадміністрації за клопотанням судово-медичного експерта було створено комісію лікарів-рентгенологів, які вивчивши всі рентгенологічні дані (СД-дики, КТ та МРТ) прийшли до висновку, що у ОСОБА_3 мав місце лінійний перелом кістки справа, що виник за останніх 10 днів від моменту проведення КТ обстеження. Судово-медична експертна комісія, також вивчивши надані СДдиски, КТ та МРТ знімки на ім`я ОСОБА_3 , зазначає наявність в проекції лобної кістки справа порушення анатомічної цілісності зовнішньої та внутрішньої пластинок у вигляді просвітлення лінійного характеру з нерівними краями з одночасною відсутністю рентгенологічних ознак консолідації, що підтверджує висновок комісії лікарів-рентгенологів. Окремо слід відмітити, що у наданій амбулаторній карті потерпілого будь-яких медичних даних за перенесену в минулому травму голови до грудня 2019 року немає. Підсумовуючи вищенаведене, експертна комісія дійшла висновку, що у ОСОБА_3 станом на 09 грудня 2019 року мала місце закрита черепно-мозкова травма у вигляді лінійного перелому лобної кістки справа, струсу головного мозку поєднана із забоєм м`яких тканин голови. Вказана травма голови з судово-медичної точки зору оцінюється в сукупності за єдиним механізмом виникнення і тому, згідно п. 2.1.3 «б» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення. Відмічені тілесні ушкодження, враховуючи їх характер, спричинені травмуючою дією тупих предметів (поверхонь) та цілком могли утворитися за обставин вказаних у мотивувальній частині постанови, а саме 09 грудня 209 року під час дорожньо-транспортної пригоди при перебуванні потерпілого в салоні автомобіля.

Згідно підсумків висновку експерта № 412/21 ДСУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», експертиза закінчена 09 вересня 2022 року, при вивченні наданих матеріалів членом експертної комісії спеціалістом з променевої діагностики було встановлено наявність консолідованих переломів кісток склепіння черепа, які утворилися задовго до подій вказаних в постанові. При вивченні наданих матеріалів членом експертної комісії спеціалістом з нейрохірургії зазначено, що у ОСОБА_3 мала місце черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку. Таким чином, враховуючи вище вказане, у ОСОБА_3 на момент госпіталізації в нейрохірургічне відділення КНП Центральної міської лікарні РМР 09 грудня 2019 року мала місце черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, яка утворилася від дії тупих предметів, не виключено «… за обставин, вказаних у мотивувальній частині постанови». Зазначена травма, зазвичай, викликає розлад здоров`я на строк понад 6 днів, але не більш, як на три тижні (до 21 дня) і відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року № 6, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В наданих матеріалах відсутні судово-медичні дані, які б свідчили за те, що вказана вище травма могла утворитися «…при падінні на тверде покриття (бруківка) із висоти власного зросту як із наданням тіла прискорення так і без такого».

Постановою про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності від 07 грудня 2022 року кримінальне провадження № 0000334 від 10 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та направлено копії матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 до УПП в Рівненській області ДПП України для прийняття рішення відповідно до положень КУпАП.

В постанові вказано, що 09 грудня 2019 року, близько 07 год. 45 хв., ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 309 км+068 м автодороги М-06 сполученням «Київ-Чоп», в населеному пункті с. Бабин, Рівненського району Рівненської області, зі сторони м. Рівне в напрямку м. Київ із перевищенням максимально допустимої швидкості руху у населеному пункті, понад 50 км/год., проявив безпечність та неуважність, не зменшив швидкість, а продовжив рух в результаті чого наздогнав попутні транспортні засоби, не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху, не врахував дорожню обстановку, під час виконання маневру зупинки транспортного засобу гальмування, наздогнав попутній поліцейський автомобіль марки «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який зупинився на заборонений сигнал світлофора перед дорожньою розміткою 1.12 «Стоп - лінією» на лівому краю дороги, в результаті чого допустив зіткнення із задньою частиною даного автомобіля. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля марки «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_3 згідно висновку комісії судово-медичної експертизи № 412/21 отримав тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку і відповідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я. Враховуючи, що кримінальна відповідальність за ст. 286 КК України настає за умови заподіяння наслідків у вигляді фізичної шкоди, яка є не менш небезпечною, ніж середньої тяжкості тілесне ушкодження, то заподіяння в результаті порушень правил безпеки дорожнього руху легких тілесних ушкоджень виключає застосування ст. 286 КК України, а відтак відсутній склад кримінального правопорушенні, що є підставою для закриття кримінального провадження.

Також, як слідує з поданих позивачем фіскальних чеків 20 лютого 2020 року, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 березня 2020 року, 04, 07 травня 2020 року, 17, 21, 25, 28 серпня 2020 року, 15 вересня 2020 року було придбано медичні препарати та матеріали, 18 грудня 2019 року оплачено послуги по МРТ головного мозку, а наданими квитанціями від 14 березня 2020 року на суму 383 грн. 20 коп. та від 18 березня 2020 року на суму 384 грн. 60 коп. підтверджується списання коштів з банківської картки.

Крім того, ОСОБА_3 на підставі договору про надання правничої допомоги №010 сплачено 08 листопада 2022 року адвокату Захарчуку О.Л. 10 000 грн. 00 коп., що слідує з квитанції до прибуткового касового ордера №010, акту приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2022 року, а на підставі договору про надання правничої допомоги №002 ОСОБА_3 сплачено 08 листопада 2022 року адвокату Захожому С.А. 10 000 грн. 00 коп., що слідує з квитанції до прибуткового касового ордера №002, акту приймання-передачі наданих послуг від 08 листопада 2022 року.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 1188 ЦК України).

У відносинах, що виникли зі взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідальність будується на загальних умовах за принципом вини. Тобто в такому разі особою, яка зобов`язана відшкодувати завдану шкоду, є та особа, безпосередні дії якої призвели до виникнення в іншої особи збитків.

Для правильного застосування наведених положень ст. 1188 ЦК України першочергове значення має встановлення суб`єкта відповідальності за завдану шкоду.

Так, за загальним правилом, для притягнення особи до деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: протиправна поведінка заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, а також вина.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 10 червня 2020 року по справі № 686/10026/16-ц.

Відповідно до статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Зі змісту цієї норми вбачається, що шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, складається з втраченого заробітку (доходу), додаткових витрат, викликаних необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тобто будь-які витрати, які стягуються на користь потерпілого на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я.

Специфіка шкоди, яка завдана здоров`ю, полягає також і в тому, що вона не може бути відшкодована в натурі та оцінена в грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування буде не зазначена шкода, а лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Однак цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування.

Відповідне тлумачення викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 311/2467/16-ц, провадження № 61-30575св18.

Пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до статей 12, 77, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 09 грудня 2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Mercedes-Benz 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_4 , та автомобіля марки «Renаult Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 згідно висновку експерта № 412/21 отримав легке тілесне ушкодження. Постановою про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності від 07 грудня 2022 року кримінальне провадження № 0000334 від 10 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України та направлено копії матеріалів досудового розслідування відносно ОСОБА_4 до УПП в Рівненській області ДПП України для прийняття рішення відповідно до положень КУпАП.

Однак, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено вину відповідача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, позивачем не подана. Докази, які надані сторонами, а саме: копії витягів з ЄРДР; копія схеми місця ДТП; копія постанови про зміну кваліфікації кримінального правопорушення; копії висновків експертів щодо наявності тілесних ушкоджень; копія постанови про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності, не дозволяють суду зробити висновок про обґрунтованість вимог позивача, оскільки не містять достатньої інформації щодо предмету доказування, а саме вини відповідача. За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача матеріальної та моральної шкоди на користь позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи представника позивача ОСОБА_1 про те, що постановою слідчого про закриття кримінального провадження та направлення матеріалів для притягнення особи до адміністративної відповідальності встановлено вину відповідача на увагу не заслуговують, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України лише ухвала суду про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності має преюдиційне значення для розгляду справи.

Також, на підтвердження витрат на лікування позивач надав копії квитанцій, чеків, проте суд зауважує, що у матеріалах справи відсутня медична картка позивача та призначення лікарів, що виключає можливість суду перевірити надані позивачем докази на предмет відповідності призначеного йому лікування.

Стосовно позовних вимог до МТСБУ суд також зазначає, що згідно із підпунктом «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пунктів 33.1, 33.1.4 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про ДТП встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно зі статтею 35 указаного Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Судом встановлено, що позивач з відповідним повідомленням про ДТП та із заявою про страхове відшкодування у встановлений законодавством України строк до МТСБУ не звертався, причини, які б унеможливлювали вчинення ним таких дій суду не навів.

За таких обставин, оскільки вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди судом не встановлена, відтак відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з нього матеріальної та моральної шкоди.

Так як в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України розподілу між сторонами не підлягають.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідача Моторне транспортне страхове бюро України, місцезнаходження: Русанівський бульвар, буд. 8, м. Київ, .

Третя особа ОСОБА_5 : АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 02 жовтня 2023 року.

Суддя О.О. Першко