ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6835/23 Справа № 210/3536/22 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року, ухваленого суддею Літвіненко Н.А. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

УСТАНОВИВ

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення моральної шкоди узв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків.

В обґрунтування позову зазначив, що він працював в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища на підприємстві відповідача 18 років 03 місяці, з 22.12.1998 р. - 07.07.2003р., - механіком дільниці «Криворіжсталь», 07.07.2003 01.04.2008 рр.- старшим майстром, 01.04.2008 05.10.2012, 07.10.2010-31.05.2012 рр. Начальник дільниці ППР обладнання агломераційних цехів №1,2,3 УКТРО ГЗК ВАТ «КГМК Криворіжсталь», 31.05.2012 08.06.2015 рр.- старший майстер ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 08.06. 2015 10.06.2016 р. механік дільниці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 10.06.2016-11.08.2019 рр-майстер з ремонту обладнання (металургійного) дільниці ЦРМО ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг».

22 серпня 2019 року ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» позивачу були встановлені професійні захворювання (медичний висновок № 1451), 10.05.2022 р., протокол № 621: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої, емфізема легень другої стадії) група С. ЛН-другого-третього ступеня; Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху).

По факту професійного захворювання було проведено розслідування комісією створеною на підприємстві, про що був складений акт розслідування професійного захворювання від 03.10.2019 року, де у п.17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: Недосконалість технологічних процесів та механізмів»

У п.18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: на робочому місці змінного майстра з ремонту обладнання (металургійного) ЦРМУ №2 РВ, концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом оксида заліза до 2 % в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (13,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму на 4 дБА перевищує допустимий рівень по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфозвуку» (84 дБА при ГДР 80 дБА). Позивач виконував роботи в умовах, які характеризувались перевищенням гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища: умови праці по вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за параметрами мікроклімату до 3 класу 1 ступеня шкідливості, за рівнем шуму до 3 класу 3 ступеня шкідливості. Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 3 ступеня шкідливості.

Вказував, що відповідач протягом тривалого часу грубо порушував ст.13 ЗУ «Про охорону праці» та ст.153 КЗпПУ, що саме і призвело до виникнення у позивача професійного захворювання, цей факт визнали члени комісії з розслідування ПЗ, та зазначили в п.17, п. 18 акту розслідування ПЗ.

Вважає, що вина підприємства полягає в тому, що згідно діючого законодавства - статті 13 Закону України «Про охорону праці», підприємство зобов`язано було створити безпечні і нешкідливі умови праці. Вказаною нормою, передбачено, що роботодавець за невиконання вимог ст. 13 несе безпосередню відповідальність.

Оскільки позивач втратив своє здоров`я та працездатність з вини підприємства, вважає, що відповідач по справі повинен відшкодувати йому моральну шкоду, наявність якої полягає у наступному: винним у заподіянні позивачу фізичної і моральної шкоди є підприємство Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг», що у порушенні діючого на той час законодавства не створило не шкідливі і безпечні умови праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми і права охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, не приймало заходів для облегшення або зменшення впливу шкідливих факторів на робочих місцях; факт провини підприємства підтверджується актом розслідування профзахворювання, висновком ЛЕК ДУ «Укр НДІ проммед», яким позивачу було встановлене професійне захворювання (медичний висновок № 621), копіями виписок з амбулаторної картки. Вказані документи свідчать про зв`язок противоправної поведінки і шкоди, яка завдана позивачу як суб`єкту трудових правовідносин.

Оскільки професійні захворювання виникли в позивача внаслідок порушення адміністрацією підприємства, де він працював, що воно саме і визнало в акті розслідування, норм з безпеки праці під час виконання трудових обов`язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці.

За висновком МСЕК від 17.12.2019 року серії 12 ААА №078648 позивачу була встановлена втрата професійної працездатності 30 % первинно. За висновком МСЕК від 12.07.2022 року серія 12ААА №060435 повторно позивачу встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності первинно.

Згідно рекомендацій МСЕК, він потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення».

Зазначив, що в наслідок отримання професійних захворювань позивач не має змоги вести звичне життя, тому що змушений постійно перебувати на обліку у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них стан його здоров`я погіршується і він взагалі не може вести нормальне життя. Змінився образ та якість життя, що завдає моральних страждань. Працювати вже не може, навіть допомогти по господарству своїй родині важко, бо постійно турбує виражена задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, епізоди утрудненого дихання до 1-2 р/добу, які ініціїруються частіше фізичним навантаженням, рідше виникають спонтанно вранці або в нічний час, сильний приступоподібний сухий кашель протягом дня, біль у грудях та між лопатковій ділянці, загальну слабкість, підвищену втому, запаморочення, головний біль, періодичне підвищення АТ, погіршення розбірливості мови, зниження слуху на обидва вуха, постійний шум у голові та у вухах. Задишка за шкалою ММРД два бали; ТОХ 18 балів.

Крім того, 18 років і 3 місяців позивач працював на підприємстві відповідача, був опорою і підтримкою для своєї сім`ї, тепер же за станом здоров`я не може повноцінно себе та свою сім`ю забезпечувати, усі державні компенсації ідуть на медичну реабілітацію та придбання ліків, крім того, його родина тепер несе додаткові витрати на нього. Від цього позивач почуває себе неповноцінною людиною.

Посилаючись на вище викладене позивач просив суд стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на його користь 227 500 гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення моральної шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків задоволені частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Piг» на користь ОСОБА_1 210 000,00 (двісті десять тисяч) гривень без відрахування з цієї суми податку з доходів фізичних осіб за спричинену моральну шкоду в зв`язку з втратою здоров`я на виробництві.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на користь держави судовий збір в сумі 2 100,00 (дві тисячі сто) гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить його змінити, зменшивши суму моральної шкоди з 210 000 грн. до 50 000 грн.

При цьому, скаржник зазначає, що позивач добровільно погодився на виконання робіт в шкідливих умовах праці, тому в діях відповідача відсутні протиправні дії щодо позивача, які б знаходились в причинному зв`язку з настанням професійних захворювань.

Відповідач вважає завищеним розмір компенсації моральної шкоди, яку визначив суд до стягнення на користь позивача та таким, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також сталій судовій практиці в аналогічних справах.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, на ім`я ОСОБА_1 , вказано, що останній працював на підприємстві відповідача з 22.12.1998 р. - 07.07.2003р., - механіком дільниці «Криворіжсталь», 07.07.2003 01.04.2008 рр.- старшим майстром, 01.04.2008 05.10.2012, 07.10.2010-31.05.2012 рр. Начальник дільниці ППР обладнання агломераційних цехів №1,2,3 УКТРО ГЗК ВАТ «КГМК Криворіжсталь», 31.05.2012 08.06.2015 рр.- старший майстер ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 08.06. 2015 10.06.2016 р. механік дільниці ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», 10.06.2016-11.08.2019 рр - майстер з ремонту обладнання (металургійного) дільниці ЦРМО ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» (а.с. 31-36).

Висновком ЛЕК ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» 10.05.2022 р., протокол № 621, позивачу ОСОБА_1 були встановлені професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень другої стадії (пиловий бронхіт другої, емфізема легень другої стадії) група С. ЛН-другого-третього ступеня; Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху) (а.с. 13).

По факту професійного захворювання позивача було проведено розслідування комісією, створеною на підприємстві, про що був складений Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 03.10.2019 року №18 (а.с. 5-8), де в п.17 вказано: «Хронічне професійне захворювання виникло за таких обставин: Недосконалість технологічних процесів та механізмів»

У п.18 Акту зазначено: «Причини виникнення хронічного професійного захворювання: на робочому місці змінного майстра з ремонту обладнання (металургійного) ЦРМУ №2 РВ, концентрація пилу переважно фібро генної дії з вмістом оксида заліза до 2 % в повітрі робочої зони в 2,2 рази перевищує гранично допустиму концентрацію (13,6 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3). Еквівалентний рівень шуму на 4 дБА перевищує допустимий рівень по ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфозвуку» (84 дБА при ГДР 80 дБА) (а.с. 7).

Відповідно до п.20 Акту розслідування професійного захворювання від 03.10.2019 року враховуючи роботу ОСОБА_1 впродовж 18 років і 3 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів та неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо (а.с. 8).

За висновком МСЕК від 17.12.2019 року серії 12 ААА № 078648 ОСОБА_1 була встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 30 % первинно (а.с. 9-10).

За висновком МСЕК від 12.07.2022 року серія 12ААА № 060435 повторно ОСОБА_1 встановлено 60 % втрати професійної працездатності та третя група інвалідності первинно (а.с. 11).

Згідно рекомендацій МСЕК, ОСОБА_1 потребує «медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення».

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_1 виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, тому Позивачу роботодавець ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», зобов`язаний відшкодувати спричинену втратою здоров`я моральну шкоду,правові підстави для стягнення якої визначені статтями 153, 237-1 КЗпП України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову, та не може погодитись з доводами відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як визначеноо в п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі №1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення встановив обставини справи, дав їм належну оцінку і відповідно до норм процесуального та матеріального закону обґрунтовано дійшов висновку, що позивачеві заподіяна моральна шкода у зв`язку з отриманими ним під час роботи на підприємстві відповідача професійними захворюваннями.

Як зазначено у пункті 53 постанови Верховного Суду від 01 квітня 2020 року по справі №821/1841/17, практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду).

У п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", роз`яснено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили.

Згідно з ч.3 ст.23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або у інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

З оскаржуваного рішення вбачається, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції виходив з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, суд врахував період роботи позивача на підприємства відповідача в шкідливих умовах праця, який становить18 років і 3 місяця, характер отриманих позивачем професійних захворювань, відсоток втрати працездатності, який позивачу повторно встановлений у 60%, встановлення позивачу у зв`язку з наявністю наведенх професійних захворювань ІІІ групи інвалідності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, глибину фізичних та душевних страждань позивача за наведених обставин та виходячи із засад розумності та справедливостівизначив до стягнення розмір компенсації моральної шкоди у сумі 210 000 грн.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано конкретні обставини по справі, моральні страждання позивача, які останній переносить у зв`язку із отриманими на підприємстві відповідача професійними захворюваннями, тому відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

З огляду на вищезазначене суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної шкоди, а доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо необґрунтовано завищеного розміру відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими та фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: