ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6566/23 Справа № 201/7848/21 Суддя у 1-й інстанції - Федоріщев С.С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Сахаров Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на окрему ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, Департаменту патрульної поліції, ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої службовою особою органу державної влади при здійсненні нею свої повноважень ( суддя першої інстанції Федоріщев С.С.),

В С Т А Н О В И В:

Окремою ухвалою від 07 червня 2023 року Жовтневний районий суд м. Дніпропетровська звернувся до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області з пропозицією розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 за порушення адвокатом вимог п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» під час виконання своїх службових обов`язків при участі у розгляді цивільної справи №201/7848/21 та зобов`язати вжити заходів щодо недопущення таких порушень в подальшому.

Із вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає. що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду ґрунтуються на хибному припущенні.

Мотивує скаргу тим, що суд першої інстанції всупереч формально-логічного закону тотожності здійснив безпідставне ототожнення реалізації адвокатом-представником позивача у цивільному процесі по справі №201/7848/21 процесуальних прав (визначених ст.20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст.43, ст.49 ЦПК України) із виконанням службових обов`язків (організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських) службовою особою, що виникають виключно під час виконання підпорядкованим спеціальним суб`єктом ієрархічних/залежних обов`язків на підставі наділення такого суб`єкту спеціальними повноваженнями від органу державної влади, органу місцевого самоврядування, центрального органу державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Суд першої інстанції неправильно визначив обставини правовідносин у цивільній справі під час процесуального представництва адвокатом інтересів позивачки по цивільній справі № 201/7848/21.

ОСОБА_1 просив окрему ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представники Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області проти доводів апеляційної скарги заперечували та просили залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Інші сторони до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська із зазначеним позовом та просила стягнути з держави Україна на її користь моральну шкоду у розмірі 600 000 грн., що була завдання їй внаслідок притягнення інспектором Департаменту патрульної поліції Корнійчуком Є.О. до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, однак в подальшому провадження у цій справі про адміністративне правопорушення (судовий номер справи №205/2848/21) було закрито Ленінським районним судом м. Дніпропетровська у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. Крім того, вона просила стягнути з держави Україна на її користь витрати на проведення експертизи у розмірі 675,36 грн., 15 грн. комісія банку, та 189 577,59 грн. - витрати на оплату послуг адвоката в зазначеній справі про адміністративне правопорушення.

Інтереси позивачки як у справі №205/2848/2, так і у даній цивільній справі №201/7848/21, що розглядалася в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська представляв адвокат Негольшов Сергій Миколайович (Свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №1911, видане 20.10.2008 року Дніпропетровською обласною кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури).

Під час розгляду даної справи, в усіх судових засіданнях, адвокат Негольшов С.М. в своїх промовах, в судових дебатах, у зверненнях до суду та учасників справи, використовував виключно російську мову.

Представник Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) декілька разів звертала увагу суду та наполягав на вжитті заходів реагування стосовно представника позивача - адвоката Негольшова С.М. щодо застосування ним в судовому засіданні російської мови замість державної. На ці зауваження судом неодноразово пропонувалося адвокату ОСОБА_1 дотримуватися вимог ст.9 ЦПК України, текстуально роз`яснювалися вимоги п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», однак адвокат Негольшов С.М. продовжував ухилятися від застосування державної мови в судових засіданнях, посилаючись на ст.10 Конституції України та інтереси клієнта позивача по справі.

Постановляючи окрему ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивачки у судових засідання неодноразово порушувався Закону України « Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

відповідно до ст.12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою. Суди забезпечують рівність прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.

Водночас, відповідно до п.11 ч.1 та ч.2 ст.9 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" унормовано наступне: «Володіти державною мовою та застосовувати її під час виконання службових обов`язків зобов`язані адвокати.

Володіти державною мовою зобов`язані особи, які претендують на обрання чи призначення на посади, визначені частиною першою цієї статті».

Відповідно до ст.10 Конституції України, «Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України.

В Україні гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. Держава сприяє вивченню мов міжнародного спілкування.

Застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається законом».

Особливу увагу суд звертає на те, що Закон України "Про забезпечення функціонування української мови як державної" визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2021 від 14.07.2021, в п.4.1 якого зроблено наголос на наступному:«Українська мова як єдина державна має юридичний статус обов`язкового засобу спілкування в публічних сферах усередині країни та при здійсненні публічних представницьких функцій у міжнародному спілкуванні.

Порядок застосування української мови як державної визначає закон (зокрема, частина п`ята статті 10, пункт 4 частини першої статті 92 Конституції України), що є інструментом, за допомогою якого держава виконує свій конституційний обов`язок, що випливає з юридичного статусу державної мови - забезпечувати "всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України" (частина друга статті 10 Конституції України)».

З наведеного випливає, що громадянин має право надавати пояснення в судовому процесі рідною мовою і це право йому гарантується відповідно до статті 12 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", якщо він не відноситься до тих категорій осіб, знання української мови для яких і її використання під час службових обов`язків є обов`язковим.

Як вище зазначено, вичерпний перелік таких осіб наведено у ст.9 Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної". Тобто, використання української мови в судових засіданнях для адвокатів є не правом, а обов`язком.

Відповідно до пунктів 2, 9 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Статтею 6 цього закону встановлені вимоги до особи, яка може бути адвокатом. Так, адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на принципах верховенства права, законності, незалежності, конфіденційності та уникнення конфлікту інтересів.

Статтею 11 Закону встановлено присягу, яку складає кожен адвокат такого змісту: "Я, (ім`я та прізвище), урочисто присягаю у своїй адвокатській діяльності дотримуватися принципів верховенства права, законності, незалежності та конфіденційності, правил адвокатської етики, чесно і сумлінно забезпечувати право на захист та надавати правову допомогу відповідно до Конституції України і законів України, з високою відповідальністю виконувати покладені на мене обов`язки, бути вірним присязі.

З матеріалів справи вбачається, що під час судових засідань які відбулись 17 квітня 2023 року та 07 червня 2023 року, представник позивачки ОСОБА_2 ОСОБА_1 у своїх промовах використовував російську мову, про що йому було зроблено попередження від головуючого та зроблено було зауваження від представника ПМУ МЮ ( м. Одеса).

На ці зауваження судом першої інстанції неодноразово пропонувалося адвокату ОСОБА_1 дотримуватися вимог ст.9 ЦПК України, текстуально роз`яснювалися вимоги п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», однак адвокат Негольшов С.М. продовжував ухилятися від застосування державної мови в судових засіданнях, посилаючись на ст.10 Конституції України та інтереси клієнта позивача по справі.

Також оскаржуваною ухвалою встановлено, що 05.06.2023 року Жовтневим судом м. Дніпропетровська було розглянуто справу № 201/11393/21, у якій останній представляв інтереси ОСОБА_4 . Під час розгляду даної справи, в судових засіданнях адвокат Негольшов С.М. в своїх промовах, в судових дебатах, у зверненнях до суду та учасників справи, використовував виключно російську мову, на зауваження головуючого не реагував.

З метою усунення виявленого порушення в діяльності адвоката Негольшова С.М. на подальше, судом було вжито найменш обтяжливий для нього спосіб: винесено 05 червня 2023 року Окрему ухвалу, якою вирішено звернути увагу Ради адвокатів Дніпропетровської області на порушення ним вимог Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» під час виконання службових обов`язків при участі у розгляді цивільної справи № 201/11393/21, та зобов`язано вжити заходів щодо недопущення таких порушень в подальшому. При цьому суд дійшов висновку, що виходячи з обсягу повноважень Ради адвокатів Дніпропетровської області щодо інформаційно-методичного забезпечення адвокатів регіону, сприяння підвищенню їх кваліфікації, а відтак і можливості проведення роз`яснювальної, інформаційно-методичної роботи з адвокатом Негольшовим Сергієм Миколайовичем, вжиття заходів щодо підвищення його кваліфікації з боку цього органу, на той час було б достатнім для спонукання його до неухильного застосування державної мови в судових засіданнях при виконанні своїх службових обов`язків.

Вказана ухвала постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 липня 2023 року справа № 201/11939/21 була залишена без змін.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що постановляючи окрему ухвалу суд першої інстанції дійшов правильного висновку, оскільки ОСОБА_1 неодноразово порушував вимоги Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», як і в даній справі так і у справі № 201/11393/21 останньому було зроблено попередження, однак всупереч вимогам закону, останній відмовлявся виконувати вимоги закону щодо використання державної мови.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що адвокат не є службовою особою, а тому ним не було порушено службових обов`язків є необґрунтованими, та зводяться до незгоди з процесуальним рішенням суду щодо постановлення окремої ухвали, тоді як, матеріалами справи достеменно встановлено, що під час представництва інтересів позивачки ОСОБА_1 порушив вимогу закону про мову під час здійснення своєї професійної діяльності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова адвоката Негольшова С.М., який представляв інтереси позивача у справі №201/7848/21 від виконання своїх обов`язків в зазначених судових засіданнях в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська щодо використання української мови, має ознаки того, що він неналежним чином надає правову допомогу клієнту, порушує Закон України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» та, відповідно, порушує присягу адвоката.

Водночас, відповідно до ч.ч.1,2 ст.264 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Відповідно до ч.6 ст.264 ЦПК України, окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню.

Відповідно до п.п. 1, 4 ч.4 ст.48 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Рада адвокатів регіону представляє адвокатів регіону, здійснює інформаційно-методичне забезпечення адвокатів регіону, сприяє підвищенню їх кваліфікації.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність звернення до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Дніпропетровської області з пропозицією розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_1 за порушення адвокатом вимог п.11 ч.1 ст.9 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» під час виконання своїх службових обов`язків при участі у розгляді цивільної справи №201/7848/21 та зобов`язати вжити заходів щодо недопущення таких порушень в подальшому.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Окрему ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи