Житомирський апеляційний суд
Справа №296/5259/23 Головуючий у 1-й інст. Шкиря В. М.
Категорія 39 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 296/5259/23 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Шкирі В.М. в м.Житомирі

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 09.11.2011 у розмірі 85389,43 грн станом на 22.05.2023 та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву б/н від 09 листопада 2011 року, яка разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складають договір про надання банківських послуг, на підставі якого банк відкрив картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 75000 грн., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Позивач вказав, що відповідач порушив умови договору, у зв`язку з чим станом на 22.05.2023 наявна у нього заборгованість становить 85389,43 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 75000,00 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом 10389,43 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушенням судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07.08.2023 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» зазначило, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у анкеті-заяві. Враховуючи отримання відповідачем кредитних коштів та їх використання певний період, відмова у стягненні фактично отриманої суми кредиту та відсотків за користування кредитом не відповідає умовам договору та вимогам ст. 634 ЦК України. Із розрахунку заборгованості та Виписки по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався коштами, тому суд безпідставно всупереч вимогам ст. 263 ЦПК України звільнив ОСОБА_1 від відповідальності щодо стягнення фактично отриманих коштів (тіла кредиту) та не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за кредитним договором взагалі. Також наводить ряд правових позицій Верховного Суду із подібних правовідносин.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 09.11.2011 до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», звернувся ОСОБА_1 з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.23)

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

На підтвердження заявлених вимог позивач надав до суду копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 09.11.2011 року (а.с.23), довідку про зміну умов кредитування та обслуговавання кредитної картки на ім`я ОСОБА_1 (а.с.21) довідку про видані кредитні картки (а.с.22) паспорт споживчого кредитування (а.с.24-25) витяг з тарифів обслуговавання кредитних карт "Універсальна": "30 днів пільгового періоду", "55 днів пільгового періоду", "універсальна contrakt", "УНІВЕРСЛЬНА GOLD" (а.с.26) роздруківку з інформацією про умови кредитування (а.с.27-50), виписку за договором за період з 17.12.2013 по 08.05.2023 (а.с. 61- 115) та розрахунок заборгованості( а.с. 6-20).

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, Тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Із заяви, підписаної відповідачем, вбачається, що він ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Процентна ставка в анкеті-заяві не зазначена, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Звертаючись до суду з позовом, банк посилався на те, що відповідач порушив свої зобов`язання з повернення кредиту, що призвело до виникнення станом на 22.05.2023 заборгованості у розмірі 85389,43 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 75000,00 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом 10389,43 грн.

Відповідно до довідки б/н про надані кредитні картки, 16.02.2015 ОСОБА_1 отримав картку «Універсальна» з терміном дії до 02/19, 17.02.2015 картку «Універсальна» з терміном дії до 02/19, 17.06.2015 картку «Універсальна» з терміном дії до 02/19, 13.08.2015 картку «Універсальна» з терміном дії до 03/19; 27.04.2016 картку «Універсальна» з терміном дії до 04/20, 05.07.2019 картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 03/23, 24.11.2020 картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 12/23 18.02.2020 картку «Універсальна GOLD» з терміном дії до 01/24 (а.с. 22).

Хоча анкету заяву було подано 09.11.2011 картковий рахунок відкритий на ім`я ОСОБА_1 , стартував лише 17.12.2013 з ліміту в сумі 10200,00 гривень, який неодноразово то збільшувався то зменшувався: так 22.12.2021 збільшено кредитний ліміт до 75000,00 гривень, а 26.12.2022 зменшено кредитний ліміт до 0,00 гривень (а.с.21).

Згідно виписки за договором б/н за період з 17.12.2013 по 08.05.2023 ОСОБА_1 активно користувався картками в межах їх дії (а.с. 61-115), оскільки прослідковуються щоденні численні списання коштів на оплату бензину, оплату розваг, оплату одягу, продуктів харчування та побутової хімії, відтак і укладення кредитного договору.

Відповідно до розрахунків заборгованості за договором від 09.11.2011, укладеним між ОСОБА_1 та ПриватБанком слідує, що станом на 17.05.2015 заборгованість відсутня (а.с.4-5), в період з 01.06.2015 по 22.05.2023 заборгованість склала 85389,43 грн.(зв.а.с.20).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надало належних доказів на підтвердження того, що підписана відповідачем анкета-заявка про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк» від 09.11.2011 року містить суми наданого кредиту (кредитного ліміту), відсоткової ставки за користування кредитом, а тому надана банком виписка по картковому рахунку не може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, та процентами за користування кредитом.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «Приват Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути заборгованість за тілом кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), заборгованість за нарахованими відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, тобто їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Приват Банку, які розміщені на сайті (https://privatbank.ua), як невід`ємні частини спірного договору.

Витягом з Умов та правил надання батьківських послуг в Приват Банку, які розміщені на сайті: https:// www.privatbank.ua, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначено, зокрема: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приват Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

Колегія суддів вважає, що в цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приват Банк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин (09 листопада 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом до суду.

З урахуванням наведеного колегія суддів приходить до висновку, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Умов, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і підстав від її відступу колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилання банку на те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Сам по собі факт ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545сво20).

Тому вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 10389,43 грн є безпідставними, оскільки позивачем не доведено укладення договору на таких умовах.

В матеріалах справи міститься виписка за рахунком ОСОБА_1 , яка надавалася позивачем до суду першої інстанції та з якої вбачаються операції за карткою, зокрема, численні зняття готівкових коштів, поповнення карткового рахунку.

Досліджуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зазначає, що надані АТ КБ «Приватбанк» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують те, що відповідач, відповідно до наданого позивачем розрахунку, користувався кредитними коштами, наданими йому АТ КБ «Приватбанк» за договором б/н від 09 листопада 2011 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, у зв`язку з чим має зобов`язання перед позивачем з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Разом з тим, з метою перевірки правильності та об`єктивності суми заборгованості перед банком, колегія суддів здійснила аналіз виписки по картковому рахунку відповідача у сукупності з наданим банком розрахунком заборгованості. Альтернативного розрахунку заборгованості від відповідача не надходило.

Так, вбачається, що за період з 17.12.2013 року по 24.05.2023 року відповідач використав кредитні кошти на загальну суму 1 448 741,50 грн, а на погашення заборгованості внесена сума 1 363 352,07 грн. Заборгованість за тілом кредиту становить 75000,00 грн. Банк також вказав заборгованість за процентами -10389,43 грн.

Отже, з урахуванням наданих сторонами доказів, у їх сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» 75 000,00 грн, які фактично використані відповідачем з карткового рахунку та не повернуті банку.

Таким чином рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приват Банку».

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги АТ КБ «Приват Банку» задоволено частково на 87,80 % та вимоги апеляційної скарги задоволено частково на 87,80 %, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Збір за подання позову в сумі 2356,50 грн (2684 х 87,80%), за подання апеляційної скарги в сумі 3534,80 грн(4026 х 87,80%), а всього 5891,32 грн.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 07 серпня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 листопада 2011 року, в сумі 75000 гривень станом на 22 травня 2023 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, ) відшкодування витрат по сплаті судового збору 5 891,32 грн (за подання позовної заяви та апеляційної скарги).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: