Справа № 212/1610/16-ц
У Х В А Л А

22 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Борис О.Н., за участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

встановив:

У травні 2023 року ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просила суд визнати дії державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1 неправомірними та зняти арешт майна, власником якого є ОСОБА_1 накладеного на підставі постанови про арешт майна державного виконавця Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області в рамках виконавчого провадження №55011267 від 26.10.2017 року.

В обґрунтування скарги скаржник зазначила про те, що нею виявлено, що на її майно накладено арешт та заборона на його відчуження (обтяження 24194162 дата реєстрації обтяження 27.12.2017 року). Відповідно до інформації з Реєстру нерухомості (копія в додатках) Покровським ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області (наразі Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса)) постановою про арешт майна боржника накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_2 (серія та номер НОМЕР_1 , виданий 26.10.2017 року).

Зазначає, що вона звернулась через свого представника до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса ) з метою вирішення даного питання та зняття арешту. На звернення вона отримана відповідь, в якій зазначено, що в провадженні Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управляння Міністерства юстиції (м. Одеса), знаходилось виконавче провадження № 55011267, з примусового виконання виконавчого листа по справі № 2/212/1380/16 від 13.10.2016 року виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» боргу в розмірі 32923,07 грн. 27.12.2017 року виконавче провадження було завершене, на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про Виконавче провадження».

Вважає, що дії державного виконавця щодо не зняття арешту з її власності є неправомірними, а тому вимушена звернутися до суду із даною скаргою.

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року прийнято в провадження скаргу до провадження та призначено до судового розгляду.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року витребувано з АТ КБ «Приватбанк» інформацію щодо наявності або відсутності претензій майнового характеру до ОСОБА_1 за кредитним договором №0685 від 18.06.2013.

Ухвалою суду від 21 липня 2023 року розгляд справи відкладено через ненадходження витребуваних матеріалів до суду.

Представник заявника у судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, скаргу просила задовольнити.

Представник відповідача Покровського відділу державної виконавчої служби у м. Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали скарги, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2016 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнути заборгованість за кредитним договором від 18.06.2013 року у розмірі 31545,07 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн.

04 жовтня 2016 року представником стягувача отримано виконавчі листи.

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 змінила прізвище на ОСОБА_4 05 червня 2014 року, що підтверджено копією свідоцтва про зміну імені Серії НОМЕР_2 від 05.06.2014 (а.с.66).

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №724 від 17.04.2023 на майно ОСОБА_3 накладено арешт на підставі Постанови про арешт майна боржника серія та номер 55011267 виданий 26.10.2017, видавник державний виконавець Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області (а.с.65)

Відповідно до листа Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі від 26.04.2023 №2810-30/31298 вбачається, що у відділі перебувало виконавче провадження №55011267 з примусового виконання виконавчого листа по справі №2/212/1380/16 від 13.10.2016 виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу у сумі 32923,07 грн. Вказане виконавче провадження 27.12.2017 завершено на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Станом на 25.04.2023 до відділу не надходило будь-яких відомостей щодо фактичного виконання або скасування зазначеного судового рішення, а тому відсутні підстави щодо скасування заходів примусового стягнення (а.с.70).

АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду від 06.07.2023 про витребування інформації повідомило, що у АТ «КБ «Приватбанк» відсутні претензії майнового характеру до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) за кредитним договором №0685 від 18.06.2013 у зв`язку із тим, що 10.04.2018 відповідачем укладено додаткову угоду до вищевказаного кредитного договору та умови якої нею виконані у повному обсязі(а.с.99).

Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

За пунктом 9 частини 3 статті 129 Конституції України, до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно зі статтею 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами 1,2 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини 3 статті 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час виниклих між сторонами правовідносин, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусовому виконанню підлягають, зокрема, виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (стаття 3 Закону).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 18 Закону, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання судових рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання судових рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправні позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7. та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1,2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, судом встановлено, що на майно ОСОБА_1 накладений арешт в межах виконавчого провадження № 55011267, вказане виконавче провадження закрито на підставі п.2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач АТ КБ «Приватбанк» жодних претензій до заявника не має, арешт не скасований, а отже є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини 1 основоположних свобод (далі - Конвенція) що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зняття ДВС арешту з майна боржника у виконавчому провадженні є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право підлягає захисту.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги, що на теперішній час на виконанні у Покровському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні відкриті виконавчі провадження відносно заявника ОСОБА_1 , АТ КБ «Приват Банк» до останньої жодних претензій не має, не зняття арешту з майна ОСОБА_1 порушує її право власності, суд приходить до висновку про задоволення скарги у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 447-451 ЦПК суд,-

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), стягувач акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», - задовольнити.

Визнати дії державного виконавця Покровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у виконавчому провадженні №55011267 неправомірними.

Зняти арешт майна власником якого є ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) накладеного на підставі постанови про арешт майна державного виконавця Покровського ВДВС м. Кривий Ріг ГТУЮ у Дніпропетровській області (на сьогодні Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного Міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса)) в рамках виконавчого провадження №55011267 серія та номер 55011267, виданий 26.10.2017 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 22 вересня 2023 року.

Суддя О. Н. Борис