Справа №442/7676/22
Провадження №2/442/959/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді: Кучаковського Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання: Лютик Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

за участю представників

від позивача: Когут Б.М.

від відповідача: Цихівський Ю.В.

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшов позов АТ КБ „ПриватБанк" до ОСОБА_1 , в якому позивач просить на підставі ст.ст. 536, 625, 1048 ЦК України стягнути з відповідача на свою користь 46 999 грн 45 к. В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ „ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 22.06.2017, згідно якої отримав в користування кредитний ліміт у розмірі 150 000 грн. Вказує, що відповідач не виконав умови договору щодо повернення використаного кредитного ліміту та сплати відсотків за користування кредитним лімітом, а позивач звернувся із позовом до суду щодо стягнення кредитної заборгованості. Відповідно до рішення Апеляційного суду Львівської області по справі № 442/2351/21 від 14.12.2021 стягнуто тіло кредиту та відмовлено щодо стягнення інших нарахувань. Зазначає, що позивач вважає за необхідне стягнути суму у розмірі 46 999,45 грн, що складається із наступного: відсотки за обліковою ставкою НБУ у розмірі 12 335,25 грн за період з 31.01.2020 по 28.02.2021, втрати від інфляції за весь час прострочення у розмірі 34 664,2 грн, які складається з 28 800,50 грн - нарахування інфл.втрат + 5 863,70 грн - нарахування 3% річних за період з 31.03.2021 по 30.09.2022 рр.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що повністю погасив суду боргу в розмірі 69 378 грн 37 к. т анавіть здійснив переплату у розмірі 13 378 грн 96 к., яку позивач не відображає у своєму розрахунку. Також позивачем не визнається нарахована сума відсотків у розмірі облікової ставко НБУ, а тому, вважає, що сума боргу становить 21 285 грн 24 к.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав, просив такий задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні сказав, що позов визнає.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як убачається з матеріалів справи, 22.06.2017 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У даній заяві зазначено прізвище, ім`я та по-батькові відповідача, його дата народження, РНОКПП, паспортні дані, адреса проживання та номери телефонів.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" 146 447,05 гривень заборгованості за кредитним договором та 1 464 грн 47 к. судових витрат; в решті позову відмовлено.

Відповідно до постанови Львівського апеляційного суду по справі № 442/2351/21 від 14.02.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 квітня 2021 року змінено; зменшено розмір заборгованості, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 в користь Акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" за кредитним договором з 146 447,05 грн до 69 678,39 грн; зменшено розмір судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк „Приватбанк" з 1 464, 47 грн до 1 045,20 грн; в решті рішення залишено без змін.

Судом встановлено, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач свої вимоги обґрунтовував тим, що має право на отримання від відповідача відсотків нарахованих, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України, з огляду на те, що судовим рішенням стягнуто лише тіло кредиту та відмовлено у стягненні відсотків за користування кредитними коштами, визначених кредитним договором. Вважав, що відсотки на підставі ст. 1048 ЦК України підлягають стягненню в сумі 12 335 грн 25 к. за період з 31.01.2020 по 28.02.2021.

Також зазначив, що за весь час прострочення має право на стягнення з відповідача втрати від інфляції за весь у розмірі 34 664,2 грн, які складається з 28 800,50 грн - нарахування інфляційних втрат + 5 863,70 грн - нарахування 3% річних за період з 31.03.2021 по 30.09.2022.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Аналіз наведеної норми закону приводить до висновку, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики на рівні облікової ставки Національного банку України лише у тому разі, якщо договір позики не передбачає інших умов.

Тобто, законодавець визначив, якщо умовами договору не встановлена конкретна відсоткова ставка, то в такому разі підлягає застосуванню ч. 1 ст. 1048 ЦК України, якою встановлено розмір відсотків на рівні облікової ставки НБУ.

Оскільки Львівський апеляційним суд у постанові від 14.12.2021 встановив, що тіло кредиту становить 69 678 грн 39 к., то за розрахунками Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області розмір відсотків на рівні облікової ставки НБУ за період з 31.01.2020 по 28.02.2021 становить 5 420 грн 01 к.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2022 по справі № 442/2351/21 заяву ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю; визнано виконавчий лист № 442/2351/21, виданий 23.02.2022 Дрогобицьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_1 в користь АТ „КБ „ПриватБанк" 69 678,39 грн заборгованості за кредитним договором та 1 045,2 гривень судового збору, таким, що не підлягає виконанню. Судом встановлено, що з матеріалів справи, а саме з виписки по банківському рахунку вбачається, що Заявник продовжував погашати існуючу заборгованість після постановлення судом першої інстанції рішення (13.04.2021), вносячи кошти на власний рахунок у АТ „КБ „ПриватБанк" та за період часу 01.05.2021 - 31.12.2021 сплатив кошти на загальну суму 83 057,35 грн. Таким чином, судом зроблено висновок, що Заявник повністю погасив борг у сумі 69 678,39 гривень, що був визначений Постановою Львівського апеляційного суду від 14 грудня 2021 року, а відповідно обов`язок боржника відсутній повністю.

Оскільки в даній ухвалі судом встановлено, що станом на 31.12.2021 ОСОБА_1 було погашено заборгованість у повному обсязі, що штрафні санкцїі, передбачені ст. 625 ЦК України підлягають застосуванню за період з 31.03.2021 по 31.12.2021.

Інфляційні втрати: 69 678,39 x 1.05730783 - 69 678,39 = 3 993,12 грн.

3% річних: 69 678,39 x 3% x 276 :365 = 1 580,65 грн.

Тобто на користь акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" з ОСОБА_1 підлягало би стягненню:

розмір відсотків на рівні облікової ставки НБУ за період з 31.01.2020 по 28.02.2021 становить 5 420 грн 01 к.;

Інфляційні втрати за період з 31.03.2021 по 31.12.2021 в розмірі 3 993 грн 12 к.,

та 3% річних за період з 31.03.2021 по 31.12.2021 в розмірі 1 580 грн 65 к., а в загальному грошові кошти у розмірі 10 993 грн 78 к.

Проте в ухвалі Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.07.2022 по справі № 442/2351/21 судом встановлено, що ОСОБА_1 на користь АТ „КБ „ПриватБанк" замість 69 678 грн 39 к. сплатив 83 057 грн 35 к., тобто здійснив переплату на 13 378 грн 96 к.

Враховуючи наведене, оскільки розмір переплати ОСОБА_1 на користь АТ „КБ „ПриватБанк" покриває розмір грошових коштів, які би підлягали стягненню з нього на користь АТ „КБ „ПриватБанк" у розмірі 10 993 грн 78 к., що складається з наступного: розмір відсотків на рівні облікової ставки НБУ за період з 31.01.2020 по 28.02.2021 становить 5 420 грн 01 к.; Інфляційні втрати за період з 31.03.2021 по 31.12.2021 в розмірі 3 993 грн 12 к., та 3% річних за період з 31.03.2021 по 31.12.2021 в розмірі 1 580 грн 65 к., а тому оскільки на момент звернення позивача з даним позовом до суду борг був вже погашений переплатою, то у задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд зазначає, що визнання відповідачем позову не призводить до автоматичного задоволення позовних вимог.

Верховний Суд у своїй практиці послідовно наголошує на тому, що суд вправі відмовити у прийнятті визнання позову виключно за наявності встановлених судом обставин, коли таке визнання суперечить закону (його чітко визначеній нормі), або коли таке визнання порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суди не вправі покласти в основу свого рішення факт визнання позову відповідачем, виключно за наявності обставини, коли таке визнання суперечить закону, або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, не дослідивши при цьому обставини справи. Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 89, 95, 141, 206, 229, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову акціонерного товариства комерційний банк „ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк „ПРИВАТБАНК" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 „Д"; ідентифікаційний код: 14360570).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; тел. НОМЕР_2 ).

Повний текст судового рішення виготовлено 02.10.2023.

Суддя Ю.С. Кучаковський