Справа № 489/1730/23
Провадження № 2/489/1117/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Микульшиної Г.А.,

із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,

за участю:

представника позивача Костенка С.О.,

розглянувши в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В квітні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що 05.02.2022 в м. Миколаєві трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля Mazda CX 5, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , а також автомобіля Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . В результаті ДТП вказані автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.02.2023 по справі № 489/2207/22 ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було завдано матеріальної шкоди, яка пов`язана із пошкодженням належного їй транспортного засобу Nissan Micra. Відповідно до звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу - ринкова вартість автомобіля позивача станом на 05.02.2022 (до ДТП) становить 172 102,15 грн., а вартість відновлювального ремонту станом на дату оцінки (після ДТП) складає 214 827,28 грн.

13.03.2023 позивач подала заяву до страхової компанії з проханням здійснити відшкодування вищезазначеної шкоди, однак оскільки період очікування постанови про визначення винної особи у вказаній ДТП становив більше року, страхова компанія не визнала майнові вимоги ОСОБА_1 та відмовила їй у виплаті страхового відшкодування.

Посилаючись на викладені обставини та приймаючи до уваги, що шкода, завдана майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, ОСОБА_1 звернулась із даним позовом до ОСОБА_3 , згідно якого просить суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду внаслідок ДТП у розмірі 175 602,15 грн., з яких 172 102,15 грн. вартість матеріального збитку, 3 500,00 грн. вартість проведеного автотоварозначого дослідження, а також сплачений судовий збір і витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.05.2023 відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні.

16.06.2023 на адресу суду від представника позивача адвоката Костенка С.О. надійшла уточнена позовна заява, згідно якої позовні вимоги збільшено та в якості співвідповідача залучено ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Остаточно ОСОБА_1 просить суд: стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 130 000,00 грн.; стягнути з ОСОБА_3 на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 45 602,15 грн., з яких 42 102,15 грн. - вартість матеріального збитку, 3 500, 00 грн. - вартість проведеного автотоварознавчого дослідження; стягнути з відповідачів судові витрати.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 19.06.2023 прийнято до розгляду уточнену позовну заяву.

Ухвалою суду від 24.07.2023 закрито підготовчого провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.

07.08.2023 від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про часткову відмову від позову, зокрема в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 на її користь відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 45 602,15 грн., з яких 42 102,15 грн. - вартість матеріального збитку, 3 500, 00 грн. - вартість проведеного автотоварознавчого дослідження, а також від пропорційної суми судових витрат, у зв`язку з фактичним відшкодуванням цим відповідачем зазначених сум.

Ухвалою суду від 20.09.2023 закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, у розмірі 45 602,15 грн., з яких 42 102,15 грн. - вартість матеріального збитку, 3 500, 00 грн. - вартість проведеного автотоварознавчого дослідження та в частині стягнення пропорційної частини судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позовні вимоги в частині вимог до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», просив їх задовольнити. Додатково пояснив, що позивач визнає транспортний засіб фізично знищеним, та його залишки після ДТП позивач бажає залишити за собою. Крім того, просив поновити йому строк на подачу доказів та долучити їх до матеріалів справи, зокрема звіту № 196/08-23 від 29.08.2023, в якому визначено ринкову вартість автомобіля Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 , після ДТП, на що посилався відповідач у своєму відзиві, який позивач отримав вже після закриття судом підготовчого провадження у справі та позивачу був необхідний строк для складання відповідного звіту, який складено 29.08.2023. Вимоги щодо направлення такого звіту відповідачу позивачем дотримано. Також просив долучити до матеріалів справи докази понесення позивачем витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. (оригінал квитанції № 14 від 30.09.2022 та договору про надання правової допомоги від 30.09.2022).

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2023 такі клопотання представника позивача було задоволено.

Представник відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання не з`явився. 26.07.2023 до суду надійшов відзив від нього, в якому він посилаючись на безпідставність позовних вимог, зокрема і у зв`язку із пропуском строку звернення до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування протягом 1 року з моменту ДТП, а також ненадання позивачем доказів ринкової вартості автомобіля після ДТП, що унеможливлює визначення розміру матеріального збитку згідно ст. 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив відмовити у задоволенні позову та розглядати справу за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

05.02.2022 о 09 год. 45 хв., в м. Миколаїв на перехресті вул. Космонавтів та вул. 12-Поздовжня сталася ДТП за участі позивача та ОСОБА_4 .

Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №201883 від 25.07.2022 року ОСОБА_4 керувала т/з MAZDA CX5 н.з НОМЕР_1 була неуважна, не слідкувала за дорожньою обстановкою, повертаючи ліворуч не надала перевагу т/з NISSAN д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , яка рухалась у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП т/з отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження.

Такий протокол надійшов до розгляду до Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшов лише 11.08.2022.

Постановою судді цього суду Фортуни Т.Ю. від 15.08.2022 протокол та додані до нього матеріали про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі ст. 256 КУпАП було повернуто для належного оформлення до УПП в Миколаївській області, оскільки протокол не містить підпису особи, яка притягається до відповідальності, відсутня відмітка про її відмову від підпису, а також відсутні відомості про те, що копія такого протоколу була вручена особі. Натомість у відповідних графах протоколу зазначено не з`явилась; матеріали справи, що надійшли до суду не містять відомостей щодо відправлення та/або отримання ОСОБА_4 запрошення до УПП у Миколаївській області, копія якого долучена до справи.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва у справі № 489/2207/22 (суддя Губницький Д.Г.) від 13.02.2023 ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто через сплив строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП).

13.03.2023 ОСОБА_1 як потерпіла звернулась до страхової компанії ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», яка застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_4 як виновниці вищевказаного ДТП, із заявою про виплату їй страхового відшкодування, яке просила перерахувати на відповідні реквізити (а.с.14).

Проте 14.03.2023 ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» направила позивачу лист про прийнятне рішення на підставі вказаної заяви про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки нею не була подана така заява впродовж одного року з моменту скоєння ДТП, що відповідає положенням п. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон).

Згідно статті 35.1 цього Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування.

У відзиві на позовні вимоги ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» посилається на те, позивач пропустила строки звернення до страхової компанії із заявою про відшкодування шкоди і дані строки є преклюзивними, тобто такими, що не підлягають відновленню.

Так, згідно ст.37.1.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Суд під час вирішення спірних правовідносин враховує позиції Верховного Суду, що відповідає положенням ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03.10.2018 у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

В Постанові Великої Палати Верхового Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17 зазначено, аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (стаття 1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

З цього висновку може прийти до висновку, що строки встановлені у ст. 37.1.4 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є преклюзивними, а залежить, у тому числі від обставин, причин поважності пропуску звернення.

На думку суду позивач об`єктивно, від незалежних від неї причин не могла протягом року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (05.02.2022) звернутися до страховою компанії із заявою про відшкодування шкоди, оскільки Ленінським районним судом м. Миколаєва у справі № 489/2207/22 винесено постанову, згідно якої ОСОБА_4 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та провадження по справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто через сплив строків накладення адміністративного стягнення (ст. 38 КУпАП) лише 13.02.2023 (а.с.13), вже після спливу такого річного строку.

При цьому, звернулась позивач до страхової компанії із заявою про виплату їй страхового відшкодування 13.03.2023 (а.с.14), що є об`єктивною причиню пропуску такого строку, оскільки постанову від 13.02.2023 у справі №489/2207/22 було винесено за відсутності учасників справи (а.с.13), а позивач повинна була її отримати з датою набрання нею законної сили.

Отже судом встановлено, що ОСОБА_1 не мала можливості звернутись до страхової компанії протягом встановленого ст. 37.1.4 Закону строку з об`єктивних причин, оскільки до винесення судом постанови від 13.02.2023 вона не мала статусу потерпілої особи.

Оскільки провадження щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП за фактом ДТП було закрито 13.02.2023 з визнанням останньої винуватої у ДТП, суд вважає, що саме з 23.02.2023 (дата набрання постановою законної сили) починається відлік річного строку, встановленого ст. 37.1.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за такого її позовні вимоги до страхової компанії є обґрунтованими.

Так, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно пункту 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Відповідно до 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов`язані з відшкодуванням збитків.

Позивач до цього часу не отримала від ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» страхове відшкодування шкоди, завданої належному їй на праві власності транспортному засобу Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 (а.с.11,12, 15-16). Відшкодування відбулось лише з боку водія ОСОБА_3 як винуватиці ДТП, що змусило позивача звернутись до суду із позовними вимогами про примусове стягнення з страхової компанії майнової шкоди, заданої внаслідок ДТП.

Розмір майнової шкоди, завданої автомобілю позивача визначений звітами № 201-02-22 від 20.08.2022 та № 196/08-23 від 29.08.2023 складеними суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України №916/21 від 20.12.2021, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ № 2653 від 13.11.2004 (а.с.18-37, 38, 135-146).

З дослідної частини Звіту № 201-02-22 від 20.08.2022 вбачається, що огляд транспортного засобу Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 супроводжувався фотофіксацією, оцінником було здійснено детальний опис пошкоджень автомобілю в акті огляду транспортного засобу (а.с.27-32).

У звіті № 201/02-22 від 20.02.2022 оцінником визначено, що ринкова вартість транспортного засобу Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 складає до ДТП 172 102,15 грн.; вартість відновлювального ремонту становить суму 214 827,28 грн. (а.с.18).

У звіті № 196/08-23 від 29.08.2023 оцінником визначено вартість післяаварійного ТЗ - Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 , що складає після ДТП - 51 141,18 грн. (а.с.135)

Зауважень до вказаних звітів в цілому після подання позивачем звіту № 196/08-23 від 29.08.2023, з боку ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» суду не надано, доказів які б свідчили про іншу ринкову вартість автомобілю Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 до та після ДТП відповідачем суду не подано.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно копії Полісу № ЕР-207256228 від 15.12.2021 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між страховиком ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» та страхувальником ОСОБА_6 на автомобіль Mazda CX 5, д/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_3 при ДТП 05.02.2022, яка була визнана судом винною у цьому ДТП, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 130 000,00грн., а франшиза - 0 грн. (а.с.71).

Оскільки відповідно до вищезазначених звітів вартість відновлювального ремонту автомобіля Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 становить суму 214 827,28 грн., що перевищує його ринкову вартість до ДТП (172 102,15 грн.), відновлювати пошкоджений ТЗ вважається економічно недоцільним, тому матеріальний збиток в результаті його пошкодження при ДТП приймається рівним ринкової вартості автомобіля на момент ДТП.

Тобто вказаний автомобіль є фізично знищеним. Вказаний висновок ґрунтується на матеріалах справи про перелік та локалізацію пошкоджень транспортного засобу, підтверджений наданими позивачем звітами, узгоджується з іншими доказами у справі і сумнівів у суду не викликав.

Звіти № 201-02-22 від 20.08.2022 та № 196/08-23 від 29.08.2023 є мотивованими, виконані суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України №916/21 від 20.12.2021, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача серії МФ № 2653 від 13.11.2004) та жодним чином не спростовані відповідачем, а тому суд приймає їх до уваги при вирішенні спору.

Як вже зазначалося, у разі, коли власнику підлягає відшкодуванню шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, право на залишки транспортного засобу отримує особа, яка зобов`язана і відшкодувала шкоду (страховик, винна особа, роботодавець чи Моторне транспортне (страхове) бюро України.)

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України викладених в п. 9 Постанови №6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з послідуючими змінами та доповненнями) постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Разом з тим, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п.14 Постанови № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснив, що ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Оскільки страхова компанія такої заяви суду не подала, у відзиві просила розглядати справу за відсутності її представника та питання щодо передачі їй ТЗ не порушувала, а представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні 20.09.2023 на питання суду відповів, що не заперечує проти залишення пошкодженого автомобілю за позивачем та відшкодування на користь позивача різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

При вирішенні розміру матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню позивачу, суд також враховує, що в заяві від 04.08.2023 сама позивач (а.с.129 зворот) та в судовому засіданні 20.09.2023 представник позивача ОСОБА_2 підтвердив, що винна у ДТП ОСОБА_3 фактично відшкодувала на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 45 602,15 грн., з яких зокрема 42 102,15 грн. - вартість матеріального збитку, 3 500,00 грн. - вартість проведеного автотоварознавчого дослідження.

Отже оскільки відновлювати транспортний засіб Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 економічно недоцільно, позивач бажає залишити пошкоджений у ДТП транспортний засіб за собою, а тому майнова шкода, завдана позивачу прирівнюється до різниці між ринковою вартістю транспортного засобу Nissan Micra, д/н НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди, за мінусом фактичного відшкодування збитків винуватицею ДТП ОСОБА_3 у розмірі 42 102,15 грн., що загалом складає 78 858,82 грн. (172 102,15 грн. 51 141,18 грн. = 120 960,97 грн. - 42 102,15 грн. = 78 858,82 грн.).

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» є частково обґрунтованими, та з нього на її користь підлягає стягненню сума страхового відшкодування майнової шкоди у розмірі 78 858,82 грн., що не перевищує межі суми страхової виплати передбаченої в Полісі № ЕР-207256228 від 15.12.2021 (130 000,00 грн.), та становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди за мінусом фактичного відшкодування збитків винуватицею ДТП ОСОБА_3 .

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті 133 та частин першої - третьої статті 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано суду:

- договір про надання правової допомоги б/н від 30.09.2022, укладений між нею та АБ «Костенко Сергія»;

- копія детального опису робіт (наданих послуг) від 19.04.2023 (а.с.60);

- оригінал квитанції до прибуткового касового ордеру № 14 від 30.09.2022 про сплату ОСОБА_1 на користь АБ «Костенко Сергія» 10 000,00 грн.;

- копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 30.09.2022;

- копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги, що позов задоволено частково, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 4 580,00 грн.

На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 788,59 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 19, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 05.02.2022, у розмірі 78 858,82 грн. (сімдесят вісім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім гривень 82 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 788,59 грн. (сімсот вісімдесят вісім гривень 59 коп.) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 580,00 грн. (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят гривень 00 коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

відповідач: Приватне акціонерне товариство «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Глибочицька, 44,

Повний текст рішення складено 20.09.2023.

Суддя Г.А. Микульшина