РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 липня 2023 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Шаренко С.Л.,
при секретарі Калантай Є.О.
за участі представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача Кравцової С.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» ( АТ «Альфа-Банк») про визнання договорів недійсними, визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого надпису,-
встановив:
Представник відповідача АТ «Альфа-Банк», який змінив наіменування без зміни організаційно-правової форми на АТ «Сенс Банк» (а.с.115) проти задоволення позовних вимог заперечував, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача та зазначив, що АТ «Альфа-Банк» , яке є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк» свої зобов`язання перед позивачем виконало, передало йому у користування грошові кошти, які він зобов`язався повернути з відсотками. Натомість позивач мав заборгованість по виконанню зобов`язання, тому кредитор відповідно до умов урегулювання спору, звернувся до постійно діючого третейського суду, який стягнув з позивача суму заборгованості за кредитом. Обґрунтування недійсності правочинів фактом отриманням кредитних грошей в іноземній валюті не грунтуються на законі, оскільки АКБ СР «Укрсоцбанк» мав ліцензію на здійснення банківських операцій у валюті. Крім того, позивач пропустив строк звернення до суду на 8 років; не залучив в якості відповідачів сторони, до яких фактично заявлені позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал», приватного нотаріуса Остапенко Є.М.
Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до договору кредиту № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 р., укладеного Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитор) з ОСОБА_2 (позичальник), кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 121 045 доларів США зі сплатою 12,25 процентів річних та порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця. Додатковою угодою №1 від між сторонами внесені зміни в умови кредитування, з 20.10.2008 року встановлена процентна ставка за користування кредитом на рівні 14% річних (а.с.8-12).
22.06.2021 р. приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. виніс виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» відступлене право вимоги за договором факторингу за кредитним договором № 0861/ 000732-Р від 21.11.2007 р., укладеного між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 з зазначенням про те, що строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено просрочення платежів та стягнув з ОСОБА_2 загальну заборгованість в сумі 1 414 827 гр. 21 коп., з яких: 897402 гр. 72 коп. заборгованість за тілом кредиту, 515924 48 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією (а.с.68).
Постановою приватного виконавця від 30.09.2021 р. відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого напису № 207145 від 22.06.2021 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з ОСОБА_2 невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Вердикт Капітал», якому АТ «Укрсоцбанк» на підставі договору факторингу передало право вимоги по кредитному договору № 0861/ 000732-Р про стягнення 1 413 827 гр. 21 коп. (а.с.67, 76)
Судом достовірно встановлено, що кредитний договір № 861/27/39-18/7-69 від 20.06.2007 р., укладений з АКБ СР «Укрсоцбанк» та договір № 0861/ 000732-Р про відкриття банківського карткового рахунку та обслуговування платіжної картки від 21.11.2007 р., укладений між ОСОБА_2 та АКБ СР «Укрсоцбанк» підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та у подальшому виконував його умови, проводячи кредитні виплати, порядок вирішення спорів, пов`язаних з укладеними договорами; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки у додатках до кредитного договору, які підписані позивачем і містять повну інформацію стосовно умов кредитування. Також, під час судового розгляду не знайшли свого підтвердження доводи позивача щодо його необізнаності та/або введення його відповідачем в оману відносно умов кредитного договору, оскільки таке спростовується змістом кредитного договору, за яким сторони правочину досягли згоди щодо усіх обставин, які мають істотне значення для укладення такого правочину (сума кредиту, процент за користування ним, строки повернення, розмір щомісячного платежу, порядок вирішення спорів між ними тощо) і своїм підписом позичальник засвідчив факт ознайомлення з умовами кредитування та вчинив дії на виконання його умов. Наявними доказами підтверджується, що банк зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а позивач скористався наданими грошовими коштами. Зазначений висновок суду ґрунтується на наступному. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так, між сторонами виник спір з приводу визнання договору споживчого кредиту недійсним. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За положеннями статей 626-628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час укладення кредитного договору та додаткової угоди до нього) договір про надання споживчого кредиту укладається кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов`язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов`язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Частинами першою та другою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.
Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог по суті, то клопотання відповідача про застосування строку позовної давності до заявлених вимог, не підлягає задоволенню.
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про те, що стороною позивача належним чином не доведено та не обґрунтовано вимоги позову, а тому в його задоволенні належить відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10-12 , 76-81, 89, 258- 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 16, 192, 509, 524, 533, 626-628 ЦК України, суд, -
Ухвалив:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя С.Л. Шаренко