Провадження № 2-о/344/299/23

20 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої-судді Польської М.В.,
секретаря Мациборки С.Я.,
заявника ОСОБА_1 ,
представника заявника ОСОБА_2 ,
представника заінтересованої особи Повха В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якубовський Олександр Олександрович, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного проживання,-
Представник заявника звернувся в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання, а саме просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України станом на 24 серпня 1991 року та 13 листопада 1991 року.
У заяві про встановлення факту постійного проживання заявник зазначив, що встановлення даного факту необхідно йому для отримання громадянства України. Підставою звернення заявник вказує на те, що він є уродженцем с.Назаренкове, Івано-Франківської області у період із 1985 по 1989рр навчався та працював на території України. 20.10.1989 року був призваний до лав радянської армії та перебував до 28.11.1991 року на військовій службі на території України. Однак у його паспорті громадянина СРСР відсутня відмітка про прописку станом на 13.11.1991 року, що підтверджувало б факт його проживання в України, а тому він не отримав громадянство України. Отже, встановлення факту постійного проживання є необхідним для отримання громадянства на підставі ст.3 Закону України «Про громадянство України».
Представник заявника та заявник підтримали вимоги заяви та у судовому засіданні додатково зазначили, що заявник отримати громадянство без рішення суду не може, оскільки 24.03.2014 року отримав паспорт громадянина рф, та працював в рф на державній роботі. Відмовитись від громадянства рф він немає можливості так як через війну консульства закриті. 16.11.2021 року заявнику дійсно видано тимчасове посвідчення громадянина України, однак термін тільки на 2 роки. Після звернення в міграційну службу, він розпочав процедуру набуття громадянства за ст.8 Закону України «Про громадянство України», але вважає, що таке громадянство можливо отримати за статтею саме 3, а не статтею 8 закону.
Представник заінтересованої особи щодо задоволення заяви заперечив, зазначив. що заявник не належить до категорії осіб, яким необхідне встановлення факту постійного проживання на території України станом на 13.11.1991 року, оскільки ця обставин не породжує для нього жодного юридичного наслідку, виходячи з наступного. 01 березня 2021 року громадянин російської федерації ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт громадянина російської федерації № НОМЕР_1 ), був документований посвідкою постійного проживання НОМЕР_2 . Пізніше, 07 липня 2021 року ОСОБА_1 , звернувся до Івано-Франківського відділу УДМС в Івано-Франківській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», із зобов`язанням припинення іноземного громадянства. Отже, 20 вересня 2021 року ОСОБА_1 , набув громадянство України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України», відповідно до рішення Державної міграційної служби країни та йому видано довідку про реєстрацію особи громадянином, а 16 листопада 2021 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , документований тимчасовим посвідченням громадянина України № НОМЕР_3 ..
Заслухавши пояснення, дослідивши письмові матеріали, суд дійшов до висновку, що заява підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.
Поняття «спір про право» пов`язане виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів не може бути й спору про право.
Окремому провадженню притаманні такі ознаки, які характеризують його структурну самостійність і прикладну значимість, і які визначаються такою суттєвою ознакою як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право, але не відсутність спору про існування факту, що встановлюється. Відтак, слід враховувати не тільки конкретну мету встановлення факту, а його зв`язок із певним суб`єктивним матеріальним правом.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51 сво 18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.
Як встановлено у судовому засідання та підтверджено стороною заявника, ОСОБА_1 згідно із рішенням УДМС України в Івана-Франківській області від 20.09.2021 року М:7574 набув громадянство України, що підтверджується довідкою. Цього ж дня, йому було видано тимчасове посвідчення громадянина України № НОМЕР_3 терміном дії до 20.09.2023 року. У зв`язку із набуттям громадянства України на підставі ст.8 Закону України «Про громядянство України» заявник також взяв на себе зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України, тобто до 20.09.2023 року, припинити громадянство рф та подати до УДМС України в Івано-Франківській області документ про це.
Відповідно до п. «а» ч.1 ст,18 федерального закону рф «Про громадянство російської федерації» припиняється, зокрема, внаслідок виходу із громадянства.
Частиною 2 ст.19 федерального закону «Про громадянство російської федерації» визначено, що вихід із громадянства рф особи, яка проживає на території іноземного громадянства здійснюється на підставі добровільного волевиявлення особи по спрощеній процедурі.
Відповідно до п.4 ст.35 федерального закону рф «Про громадянство російської федерації» строк розгляду документів та прийняття рішення становить 6 місяців.
24.02.2022 року держава терорист рф дійсно закрила усі свої консульства на території України, що унеможливлює збір та подання заявником документів про вихід із громадянства рф на території України. Водночас, набути громадянство України можна і декларативним принципом відмови від громадянства країни агресора.
Представник заінтересованої особи заперечує, у встановленні факту за статтею 3 закону, оскільки вже розпочата процедура отримання громадянства за ст.8 закону та заявник не надав до заяви доказів чи звертався він в консульські установи, які є в інших країнах із заявою про відмову від громадянства. Таким чином, між учасниками провадження існує спір про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Суд звертає увагу, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, враховуючи що заявник розпочав вже процедуру отримання громадянства за ст.8 ЗУ «Про громадянство України», а бажає встановити окремий факт для процедури іншої, то заява не підлягає розгляду судом.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах у даному випадку, із врахуванням підсудності.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якубовський Олександр Олександрович, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного проживання, слід залишити без розгляду та роз`яснити заявнику його право на звернення з позовом до суду, із врахуванням підсудності.
На підставі викладеного, відповідно до ст. 315, 349, 350 ЦПК України, керуючись ст. ст. 259, 260, 261, 293-294 ЦПК України, суд,
Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Якубовський Олександр Олександрович, заінтересована особа Управління Державної міграційної служби в Івано-Франківській області, про встановлення факту постійного проживання - залишити без розгляду.
Роз`яснити заявнику його право подати позов до суду на загальних підставах із врахуванням підсудності.
Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Повний текст виготовлено та підписано 22.09.2023 року.
Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА