ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 619/4441/21 Номер провадження 22-ц/814/1738/23Головуючий у 1-й інстанції Остропілець Є.Р. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за представника ОСОБА_1 - адвоката Лой Федора Анатолійовича , на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Малоданилівської селищної ради , треті особи: ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати протиправним і скасувати рішення Малоданилівської селищної ради XI сесії VIII скликання від 03.06.2021 року №41 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що 03.06.2021 рішенням №41 XI сесії VIII скликання Малоданилівської селищної ради вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення на сільськогосподарське призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1 га, розташованої в АДРЕСА_1 , з подальшою передачею у власність, в організації, що мають відповідний дозвіл.

Вказане рішення органу місцевого самоврядування позивач вважає незаконним, протиправним, та таким, що порушує його права та законні інтереси як громадянина України та як власника та користувача земельної ділянки, адже 11.01.2021 між позивачем та TOB «APМАДАБУДПРОЕКТ» укладено договір №925, предметом якого було виготовлення проекту технічної документації на земельну ділянку, що належить позивачеві згідно рішення №76 від 13.02.1996, з метою подальшого оформлення права власності на вказану земельну ділянку. У ході виготовлення технічної документації від TOB "АРМАДАБУДПРОЕКТ" позивачеві під час узгодження меж земельної ділянки із ОСОБА_3 стало відомо про наявність незгоди останньої із діями позивача, а згодом про її намір отримати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка фактично перебуває у власності та використовується на постійній основі позивачем. Що і стало підставою для звернення із позовом до суду.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_4 .

Скарга мотивована тим, що рішення ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права , висновки суду не відповідають обставинам справи , що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Скаржник зазначає, що у її фактичному користуванні перебуває спірна земельна ділянка. Надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою є передчасним , завідомо незаконним та необ`єктивним , адже позивач здійснював оформлення спірної земельної ділянки.

Апелянт просить скасувати рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_1 задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. В силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

ОСОБА_1 , на праві приватної власності, належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 23.03..2010.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Черкасько - Лозівської сільської ради народних депутатів №76 від 13.02.1996 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність» ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 . Проте, даним рішенням не визначено орієнтовний розмір земельною ділянки, що знаходиться під домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 .

Земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 не сформована та не зареєстрована у встановленому законом порядку. Із матеріалів справи вбачається що у 2009 році, позивач зверталася до Дергачівського відділу ГУ Держгеокадастру у Харківській області із заявою на оформлення державного акту на земельну, проте так його і не отримала, тому розмір земельної ділянки яку вона має право оформити досі не встановлений, земельна ділянка в натурі не сформована.

Відповідно до витягу з погосподарської книги зазначено, що присадибна ділянка, що знаходиться під домоволодінням ОСОБА_1 становить 0.15 га.

Відповідно довідки №02-16/1-936 від 23.09.2021 виданої Малоданилівською селищною радою Харківського району Харківської області, за домоволодінням в АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_1 , присадибна ділянка землі складає 0,15 га. Виписка зроблена згідно погосподарської книги.

24.06.2021 року до Малоданилівської селищної ради надійшло клопотання ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства по АДРЕСА_1 . З метою отримання інформації щодо зазначеної у клопотанні від 26.02.2021 року земельної ділянки, селищною радою було направлено лист до Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області з доданням схеми розташування запитуваної ділянки, яка в свою чергу була долучена ОСОБА_2 до клопотання.

Малоданилівською селищною радою було отримано відповідь з Відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, за вихідним номером 31-20-0,23,18-481/109-21 від 17.03.2021, згідно якого за даними Проекту встановлення меж сільських населених пунктів Черкасько-Лозівської сільської ради та Проекту формування території вказаної ради, розроблених ХФ «УкрНИИЗемпроект» (нині - ДП «Харківський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою») у 1992 році, запитувана земельна ділянка розташована в межах с. Черкаська Лозова на території Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області (до об`єднання у Малоданилівську селищну об`єднану територіальну громаду - територія Черкасько- Лозівської ради) та відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, а також даних Державного земельного кадастру правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не зареєстровані.

Питання про надання дозволу ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, розташованої в с. Черкаська Лозова було винесено на розгляд постійної комісії Малоданилівської селищної ради VIII скликання з питань земельних відносин, природокористування, планування території, будівництва, архітектури, охорони пам`яток, історичного середовища та благоустрою.

Постійна комісія, розглянувши вказане питання, детально вивчивши, враховуючи, що за даними відділу у Дергачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області відповідно до Книг записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі, а також даних Державного земельного кадастру правовстановлюючі документи на вказану земельну ділянку не зареєстровані рекомендувала надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. На підставі рекомендацій постійної комісії був розроблений проект рішення Малоданилівської селищної ради.

03.06.2021 рішенням №41 XI сесії VIII скликання Малоданилівської селищної ради вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення на сільськогосподарське призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 , з подальшою передачею у власність, в організації, що мають відповідний дозвіл.

Відповідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.09.2021, ОСОБА_2 належить земельна ділянка з кадастровим номером :00:000:0577 загальною площею 0,1745 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель розташованою за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

За змістом ч. 3 ст. 116 ЗК України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання.

Статтею 40 ЗК України передбачено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини, виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної ділянки(паю).

Згідно з ч. 7-10 ст. 118 ЗК України відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

За змістом ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: а) для ведення фермерського господарства - в земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району; б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара; в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара; г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара; ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара; д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

Порядок погодження і затвердження документації із землеустрою, а також повноваження органів виконавчої влади у частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок передбачені у ст. 166-186-1 ЗК України.

Відповідно до ст. 55 Закону України «Про землеустрій» встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів.

Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється, зокрема у вигляді технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Статтею 152 ЗК України регламентовано, що захист прав на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсним рішень, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, застосування інших, передбачених законом способів.

Згідно вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, у тому числі, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових та службових осіб, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Отже, підставами для визнання недійсним акта (рішення) є невідповідність його вимогам законодавства або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

За змістом частин 1-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК особа може звернутись до суду з цивільним позовом за захистом порушеного, не визнаного чи оспорюваного права, свободи чи законного інтересу (яке є наявним у позивача).

За змістом ст. 264 та п. 4 ч. 4 ст. 265 ЦПК України для задоволення позову необхідним є встановлення судом факту порушення права (законного інтересу) позивача.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 вказує на те, що земельна ділянка виділена ОСОБА_2 у такий спосіб, що вона накладається на земельну ділянку позивача, у зв`язку з чим права позивача грубо порушено.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що рішенням № 76 від 13.02.1996 надано дозвіл ОСОБА_1 на отримання безоплатно у приватну власність земельної ділянки розташованої за адресою АДРЕСА_2 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Проте не визначено орієнтовний розмір вказаної земельної ділянки.

У свою чергу, 03.06.2021 рішенням №41 XI сесії VIII скликання Малоданилівської селищної ради вирішено надати дозвіл ОСОБА_2 на розробку проекту землеустрою щодо відведення із земель житлової та громадської забудови зі зміною цільового призначення на сільськогосподарське призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 0,1000 га, розташованої в АДРЕСА_1 .

Як вірно встановлено судом першої інстанції , земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 , не сформована та не зареєстрована у встановленому законом порядку . ОСОБА_1 не отримано державного акту на землю, відтак розмір земельної ділянки , яку вона має право оформити досі не встановлений , земельна ділянка внатурі не сформована.

За таких обставин, посилання позивача на те, що земельна ділянка відповідача, накладається на земельну ділянку позивача є безпідставними та не підтверджуються наявними у справі доказами, а, відтак, позивачем не доведено порушення його прав відповідачами.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на те, що стороною позивача не надано суду жодних належних і допустимих доказів на підтвердження порушення його прав, оскільки не надано доказів того, що земельна ділянка відповідача, накладається на земельну ділянку позивача, колегія вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Лой Федора Анатолійовича залишити без задоволення.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 21 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов