ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/6628/21 Номер провадження 22-ц/814/3148/23Головуючий у 1-й інстанції Мурашова Н.В. Доповідач ап. інст. Гальонкін С. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гальонкіна С.А.,

суддів Карпушина Г.Л., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2023 року (повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції, Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Патрульної поліції, Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 вересня 2018 року поліцейський капрал поліції 2-ї роти 2-го батальйону ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Будніков О.С. виніс постанову серії ЕАВ №576514 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.6 ст.121 КУпАП у виді штрафу в розмірі 170 грн. 12 вересня 2018 року ОСОБА_1 оскаржив названу постанову капрала поліції ППП в м. Кривий Ріг Буднікова О.С. 21 вересня 2018 року його повідомили про скасування зазначеної постанови. Однак, 26 жовтня 2018 року працівники ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області протиправно направили для примусового виконання до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми) скасовану постанову капрала поліції Буднікова О.С., яка не мала обов`язкових реквізитів, із зазначенням про необхідність стягнення з ОСОБА_1 адміністративного стягнення в розмірі 680 грн. В свою чергу в порушення положень ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець постановою від 13 листопада 2018 року відкрив виконавче провадження №57659553 за скасованою постановою про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 , зазначивши розмір стягнення 680 грн. Про факт відкриття названого виконавчого провадження позивач довідався 30 листопада 2018 року. Тому коли 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 йшов пішки по слизькій дорозі, він замислився над необхідністю оскаржити незаконні дії працівників поліції та державних виконавців, з цих підстав втратив концентрацію, послизнувся, впав та травмував наколінник лівої ноги, від чого змушений був проходити лікування протягом трьох місяців з 04 грудня 2018 року по 21 лютого 2019 року. Він втратив працездатність, мав змінити свій звичний спосіб життя, витрачати значні кошти на відновлення здоров`я. ОСОБА_1 вважав, що отримав зазначену травму ноги саме внаслідок незаконних дій працівників поліції та державного виконавця, якими принижено його честь та гідність. Незважаючи на тяжкий стан здоров`я та відсутність коштів, ОСОБА_1 мав звернутися за захистом до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовом про оскарження дій працівників поліції при винесенні постанови у справі про накладення на нього адміністративного стягнення, а також до Автозаводського районного суду м. Кременчука з позовом про оскарження дій державного виконавця при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження. Потреба захищати свої права у суді, також викликала для ОСОБА_1 необхідність змінити звичний спосіб життя. Так він мав витрачати час на ознайомлення із законодавством України, підготовку процесуальних документів, а також нести матеріальні витрати на поштові відправлення цих документів, витрати на судовий збір, тощо. Понесення витрат на звернення до суду за захистом зменшило його фінансові можливості на отримання лікування від отриманої травми. Поновлення в суді прав ОСОБА_1 тривало протягом майже двох років, викликало для нього необхідність складати численні процесуальні документи, стало підставою для винесення судами першої та апеляційної інстанції численних процесуальних рішень, що він також сприймає як особисту образу, якою йому спричинено моральну шкоду.

Просив зобов`язати Державну казначейську службу України відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 25000 грн., спричинену незаконними діями та бездіяльністю працівників Полку патрульної поліції у м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Департаменту патрульної поліції (далі - ППП у м. Кривий Ріг) та працівниками Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Суми).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту Патрульної поліції, Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції України, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи апеляційної скарги

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на неповне встановлення судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Вважає, що суд помилково прийшов до висновку про усунення наслідків неправомірних дій з власної ініціативи відповідачів. Крім того зазначає, що виконавче провадження було закрито у зв`язку з відсутністю у боржника майна на яке можливо звернути стягнення, а заходи щодо розшуку майна виявилися безрезультатними, що свідчить про вчинення виконавцем виконавчих дій. Вважає, що висновки суду щодо достатньої сатисфакції не відповідають розміру заподіяної йому шкоди.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу Департамент Патрульної поліції посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Вказує на зазначення в апеляційній скарзі неправдивих відомостей, зловживання позивачем процесуальними правами, спотворення дійсних обставин справи та введення суду в оману.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Щодо розгляду справи без виклику сторін

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 25000 грн. 00 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Встановлені обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №576514, винесеною 04 вересня 2018 року капралом полії ППП в м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області Будніковим О.С., ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, із накладенням стягнення в виді штрафу в розмірі 170 грн., а саме за керування транспортним засобом в темну пору доби з неосвітленим державним номерним знаком на причепі (а.с.9-10, 65).

12 вересня 2018 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив т.в.о. командира ППП м. Кривий Ріг УПП Дніпропетровської області скаргу на постанову у справі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514, яка надійшла адресату 18 вересня 2018 року.

Згідно з висновком за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 від вересня 2018 року, перевіркою встановлено, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ №576514 від 04 вересня 2018 року винесена з порушенням та підлягає скасуванню з підстав неправильного зазначення прізвища особи, яка притягається до відповідальності, помилково зазначено прізвище правопорушника як « ОСОБА_1 » замість « ОСОБА_1 ». (а.с.86-87).

Відповідно до висновку від 20 вересня 2018 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 закінчено перевірку. Винесену постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ЕАВ № 576514 від 04 вересня 2018 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 170 грн. скасовано, справу закрито, а скаргу задоволено.

21 вересня 2018 року ППП у м. Кривий Ріг повідомив ОСОБА_1 про результати розгляду його скарги від 12 вересня 2018 року, шляхом направлення поштового відправлення на адресу його проживання, що підтверджено списком №70 поштових відправлень ППП в м. Кривий Ріг за 21 вересня 2018 року (а.с.91-92).

Проте 26 жовтня 2018 року за підписом заступника командира Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції Шпаковського Д.С. на адресу Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області направлено заяву про прийняття до примусового виконання у порядку ст.308 КУпАП постанови у справі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514 із зазначенням у заяві про стягнення з боржника суми штрафу в розмірі 680,00 грн. (а.с. 66).

Вищевказана заява разом із відповідною постановою про накладення адміністративного стягнення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514 надійшли на адресу Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області 12 листопада 2018 року.

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 13 листопада 2018 року відкрито виконавче провадження № 57659553 про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 680,00 грн. (а.с. 21-22, 67).

ППП у м. Кривий Ріг листом №4188ам/41/19/1/02-2019 від 24 червня 2019 року звернулося до Автозаводського ВДВС м. Кременчука з проханням повернути їм як стягувачу виконавчий документ - постанову про накладення адміністративного стягнення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514 щодо ОСОБА_1 (а.с.95).

Постановою державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби м.Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 25 червня 2019 року у виконавчому провадженні №57659553 повернуто виконавчий документ стягувачу, а саме повернуто ППП в м. Кривий Ріг постанову №ЕАВ576614 від 04 вересня 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штрафу у розмірі 680,00 грн.(а.с. 68).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 31 липня 2019 року закрито провадження в адміністративній справі № 537/54/19 за позовом ОСОБА_1 до поліцейського капрала поліції 2 роти 2 батальйону ППП м. Кривий ріг Управління патрульної поліції Дніпропетровської області Буднікова О.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАВ № 576514 від 04 вересня 2018 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 238 КАС України, оскільки позивач відмовився від позову і підстав для відмови у задоволенні заяви про закриття провадження у справі судом не встановлено. В ухвалі суду зазначено, що ППП у м. Кривий Ріг направив до суду клопотання, в якому повідомив, що ОСОБА_2 звільнений з поліції наказом №321-о/с від 08 травня 2019 року, просив суд закрити провадження у справі, оскільки оскаржувана до суду постанова серії ЕАВ № 576514 від 04 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 була скасована 21 вересня 2018 року т.в.о. командиром ППП у м. Кривий Ріг Шпаковським Д. С., а справу закрито, за результатами розгляду справи за скаргою позивача про скасування постанови, про що позивач повідомлявся шляхом направлення поштового відправлення на адресу його проживання 21 вересня 2018 року.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09 серпня 2019 року у справі №524/148/19 адміністративний позов ОСОБА_1 до Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про скасування постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження - задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження ВП № 57659553 від 13 листопада 2018 року. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. В обґрунтування рішення судом зазначено, що постанова Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у справі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514 не відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про виконавче провадження». Автозаводський відділ державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області безпідставно відкрив виконавче провадження № 57659553 на підставі постанови Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції у справі про адміністративне правопорушення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ №576514, чим порушив правила п.6 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», якими встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону. За викладених обставин, Полтавський окружний адміністративний суд визнав протиправною та скасував постанову Автозаводського відділу державної виконавчої служби м. Кременчука Головного територіального управління юстиції у Полтавській області про відкриття виконавчого провадження №57659553 від 13 листопада 2018 року. (а.с.16-20).

24 вересня 2019 року ППП у м. Кривий Ріг листом №Ш-1426/ш/19/1/01-2019 повідомив ОСОБА_1 про розгляд його скарг від 29 серпня 2019 року та від 10 вересня 2019 року на направлення на примусове виконання постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514, в ході якого в діях працівників полку виявлено можливі ознаки дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим порушено питання про призначення службового розслідування. Вказану відповідь на скарги ППП у м. Кременчуці направив ОСОБА_1 поштовим відправленням на адресу його проживання, що підтверджено списком №187 поштових відправлень ППП в м. Кривий Ріг за 21 вересня 2018 року (а.с. 49, 88-90, 94).

Службовим розслідуванням було встановлено, що відомості викладені у скарзі ОСОБА_1 знайшли своє об`єктивне підтвердження. Так поліцейський Будніков О.С. в порушення вимог ст.283 КУпАП при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514 допустив помилку в написанні прізвища правопорушника, якого зазначив як ОСОБА_1 замість ОСОБА_1 . З цих підстав зазначена постанова була скасована 21.09.2018 року ППП у м. Кременчуці. Проте інспектор ВАП ППП в м. Кривий Ріг Буданцева О. в порушення вимог ст.299 КУпАП направила для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби постанову про накладення адміністративного стягнення від 04 вересня 2018 року серії ЕАВ № 576514, хоча вона була скасована. Також в діях начальника відділення адміністративної практики ППП в м. Кривий Ріг майора поліції ОСОБА_3 вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, що виразилися у неналежному виконанні обов`язків начальника відділення, а саме у відсутності контролю за інспектором відділення адміністративної практики щодо належного оформлення та порядку направлення матеріалів у справах про адміністративне правопорушення на примусове виконання. (а.с.81).

Наказом Департаменту патрульної поліції НП України №321-о/с від 08 травня 2019 року, сержант поліції ОСОБА_2 , поліцейський взводу №3 роти №2 батальйону №2 ППП в м. Кривий ріг, звільнений зі служби в поліції з 08 травня 2019 року на підставі п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про національну поліцію», тобто у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України. (а.с.40).

З поданих медичних документів вбачається, що 03 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав у побуті травму ноги, від якої лікувався (а.с.23-33).

Позиція суду апеляційної інстанції

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частинами 2 та 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина 3 статті 23 ЦК України).

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у пунктах 5, 9 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1 та 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Надаючи правову оцінку обставинам справи колегія суддів звертає увагу, що постанова про накладення адміністративного стягнення була скасована у зв`язку з неправильним зазначенням прізвища правопорушника, проте не свідчить про неправомірність дій патрульної поліції.

При цьому, подальші дії щодо відправлення скасованої постанови на виконання були вчинені помилково та призвели до безпідставного відкриття виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками викладеними в оскаржуваному рішенні, що відкриття виконавчого провадження на виконання постанови про накладення адміністративного стягнення, яка не відповідала вимогам закону для виконавчого документа та була вже скасована, є незаконним, та завдала ОСОБА_1 моральної шкоди.

Однак, аналізуючи матеріали справи слід звернути увагу, що суду не надано доказів вчинення виконавчих дій, що призвели б до порушень прав позивача, тоді як виконавче провадження було закрито та виконавчий документ був повернутий без виконання.

Також позивачем не надано жодних доказів які б свідчили, що його травма ноги була спричинена саме в наслідок порушення його прав у зв`язку з відкриттям виконавчого провадження, тоді як саме посилання на те, що він задумався про свої подальші дії та послизнувся не можуть свідчити про доведеність причинно наслідкового зв`язку.

Надаючи оцінку розміру заподіяної шкоди колегія суддів звертає увагу на наступне.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц міститься висновок про те, що «[…] визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення».

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на відновлення прав позивача відповідачами було здійснено ряд дій, а саме самостійне виправлення посадовими особами ППП у м. Кривий Ріг допущеного порушення, притягнення посадових осіб до дисциплінарної відповідальності за допущенні у роботі помилки, закриття державним виконавцем виконавчого провадження про стягнення адміністративного штрафу в розмірі 680 грн. та повернення виконавчого документу стягувачу, навіть до ухвалення судом рішення про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти) від 12 липня 2007 року).

ЄСПЛ у справі «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу)» від 29 березня 2001 року використав принцип, за яким сам факт визнання порушеного права є достатнім для справедливої сатисфакції.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях ЄСПЛ, який виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях «Thoma v. Luxembourg» (Тома проти Люксембургу), «Caloc v. France» (Калок проти Франції) та «Niedbala v. Poland» (Недбала проти Польщі) ЄСПЛ дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Зважаючи на зазначене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відновлення прав позивача та вчинення дій щодо притягнення відповідальних осіб до дисциплінарної відповідальності є достатною сатисфакцію в частині відшкодування шкоди заподіяної ОСОБА_1 при допущені службовими особам помилки при виконанні своїх обов`язків. Саме така форма та розмір відшкодування моральної шкоди позивача є необхідними та достатніми для відшкодування шкоди, заподіяної йому помилковими діями працівників поліції та державного виконавця. При цьому на час звернення ОСОБА_1 до суду з позовом заподіяна моральна шкода була йому відшкодована службовими особами державних органів у достатній формі та розмірі, а саме шляхом встановлення, визнання допущених порушень та їх усунення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 31 січня 2023 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 07 вересня 2023 року

Головуючий С.А. Гальонкін

Судді Г.Л. Карпушин

О.Ю. Кузнєцова