Білоцерківський міськрайонний суд Київської області
Справа № 357/8368/23
Провадження № 2/357/2423/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2023 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Бондаренко О. В., при секретарі Кононюку П.О., розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні клопотання відповідача, про зупинення провадження, у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного округу Київської області Озадовська Олена Миколаївна, про поділ майна подружжя, визнання договору удаваним, -

В С Т А Н О В И В:

29.06.2023 представник позивача, адвокат Любченко Наталія Юріївна, звернулася до суду з даним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 12.07.2023, та просить у судовому порядку визнати договір дарування від 24.09.2014 земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № :05:004:0212, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Фурсівська сільська рада, цільове призначення - для індивідуального садівництва, який посвідчений був приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Озадовською О.М., удаваним правочином, визнавши, що в дійсності був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № :05:004:0212, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Фурсівська сільська рада, цільове призначення - для індивідуального садівництва; визнати земельну ділянку площею 0,1 га, кадастровий номер № :05:004:0212, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Фурсівська сільська рада, цільове призначення - для індивідуального садівництва, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за позивачем право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер № :05:004:0212, що за адресою: Київська область, Білоцерківський район, Фурсівська сільська рада, цільове призначення - для індивідуального садівництва; визнати об`єкт незавершеного будівництва «садового будинку з літніми кімнатами та терасою в мансардному поверсі», загальною площею будівель 299,6 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_1 ), спільною сумісною власністю подружжя; визнати за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя право власності на 1/2 частину об`єкту незавершеного будівництва «садового будинку з літніми кімнатами та терасою в мансардному поверсі», загальною площею будівель 299.6 кв. м., що за адресою: АДРЕСА_1 ); стягнути з відповідача на користь позивача, в порядку поділу спільного майна подружжя 1/2 частину вартості КТЗ, а саме: автомобіля марки Volkswagen Т5 (Transporter), 2002 року випуску, зеленого кольору, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 116 111, 66 грн.; мотоцикла Honda NT 700V д.н.з. НОМЕР_3 , в розмірі 92 518, 87 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

17.07.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

13.09.2023 відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, у зв`язку з тим, що він довідався з додатку «Дія» про вказану справу, він не отримував ні позовної заяви ні ухвали суду, про відкриття провадження у справі, і не може їх отримати, адже перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_4 у складі Збройних сил України, тому просив зупинити провадження у справі № 357/8368/23.

19.09.2023 ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, клопотання відповідача, про зупинення провадження у справі, залишено без задоволення, у зв`язку із ненаданням достатніх доказів, враховуючи позиції Верховного Суду, а саме те, що ВЧ НОМЕР_4 переведена на воєнний стан і відповідач бере безпосередню участь у виконанні бойових завдань з 22.04.2023, тому підготовче засідання у справі було відкладено на 16.10.2023 та роз`яснені права відповідачу згідно ЦПК України.

11.10.2023 відповідач подав до суду клопотання, про зупинення провадження у справі, мотивуючи тим, що він отримав на електронну адресу ухвалу суду від 19.09.2023, про залишення без задоволення його клопотання про зупинення провадження у справі, ним було спрямовано рапорт до командира ВЧ НОМЕР_4 про надання йому відпустки, щоб мати можливість укласти договір про правничу допомогу та вчинити інші дії, пов`язані з розглядом справи, однак рапорт не був погоджений командиром військової частини, тому він не має можливості приймати участь у судовому розгляді справи. Також, надав довідку про те, що він безпосередньо залучений до виконання бойових завдань із захисту Батьківщини.

Представник позивача, адвокат Любченко Наталія Юріївна, у підготовчому засіданні заперечила проти клопотання.

Інші учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши думку представника позивача, оглянувши матеріали справи, при вирішення клопотання про зупинення провадження у справі виходить з наступного.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 NN 8-рп/2002).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Пунктом 2 ч.1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Згідно із п.2 ч.1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи».

У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі».

Так, Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року було введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, Указом Президента України №133/2022 було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, було продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року, строк дії воєнного стану продовжено з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України №757/2022 від 16.11.2022 строк дії воєнного стану продовжено з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента №58/2023 від 06.02.2023 строк дії воєнного стану продовжено з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, Указом Президента №254/2023 строк дії воєнного стану продовжено з 20 травня 2023 року строком на 90 діб та Указом Президента №451/2023 строк дії воєнного стану продовжено з 18.08.2023 строком на 90 діб, тобто до 15 листопада 2023 року.

Згідно Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на військовослужбовців, тобто осіб, які проходять військову службу.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Статтею 3 цього Закону визначено, що громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Початок, призупинення і закінчення проходження військової служби визначено статтею 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Так, норма пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України може бути застосована судами при вирішенні питання про зупинення провадження у справі лише у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 27.02.2023 у справі №380/7845/21).

Також, в ухвалі Верховного Суду від 29 серпня 2022 року в справі № 461/5209/19 (провадження № 61-5782св22) вказано, що: «22 серпня 2022 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду касаційної інстанції із клопотанням про зупинення провадження у справі № 461/3554/21 у зв`язку з тим, що він перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_5 , яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, військовослужбовець не перебуває у зоні постійної дислокації, а знаходиться у зоні бойових дій. На підтвердження клопотання про зупинення провадження у справі позивач надав довідки із військової частини НОМЕР_5 від 08 серпня 2022 року № 2/762 та № 2/761. Пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Оскільки, позивачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_4 про зупинення провадження у справі № 461/5209/19 є обґрунтованою та підлягає задоволенню, тому необхідно зупинити провадження у справі, що переглядається, до припинення перебування позивача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан».

Отже, для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду про зупинення провадження від 14.12.2022 по справі 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року в справі №461/5209/19 та у вказаних справах Верховний Суд зупиняв провадження, оскільки сторонами були надані докази перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, звертаючись до суду з вказаним клопотанням, відповідач надав: витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 22.04.2023 за № 119, згідно якого ОСОБА_2 з 22.04.2023 приступив до виконання службових обов`язків; довідку військової частини НОМЕР_4 від 24.07.2023 за № 1654/3818 щодо перебування відповідача на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 ; довідку військової частини НОМЕР_4 від 07.08.2023 за № 1912, в якій зазначено, що ОСОБА_2 в період з 21.10.2022 по 11.04.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України; довідку військової частини НОМЕР_4 від 04.10.2023 №1654/4825 про перебування старшого сержанта ОСОБА_2 на військовій службі у ВЧ НОМЕР_4 Збройних Сил України з 22.04.2023 по теперішній час, про його безпосередню активну участь у виконанні бойового розпорядження із захисту Батьківщини у визначеному оборонному сектору у складі ВЧ за межами міста Київ (тривалість відрядження на виконання бойового розпорядження до окремого розпорядження) і про неможливість участі в судових засіданнях особисто та в режимі відеоконференції.

Отже, відповідачем надані докази його перебування у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, тобто існують обставини відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заява відповідача, про зупинення провадження у справі №357/8368/23 підлягає до задоволення, тому слід зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України, провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України у військовій частині, яка переведена на воєнний стан, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

Керуючись ст. 251, 253, 254, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі №357/8368/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Білоцерківського районного округу Київської області Озадовська Олена Миколаївна, про поділ майна подружжя, визнання договору удаваним, до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України у військовій частині, що переведена на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_2 повідомити Білоцерківський міськрайонний суд Київської області про припинення його перебування у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, протягом 10 днів з дня такого припинення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду Київської області протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала складена та проголошена 16.10.2023.

Суддя О. В. Бондаренко