Справа № 461/3189/21
Провадження № 2/466/215/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» серпня 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Кавацюка В.І.

при секретарі Хомляк О.П.

учасники справи: позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4

представник відповідача ОСОБА_5

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаталяк Макар Ярославович, до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини,

у с т а н о в и в:

22 квітня 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаталяк Макар Яромславович, звернулась в Галицький районний суд м. Львова з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідачів ОСОБА_8 , в якому просить ухвалити рішення, яким визначити додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 , який проживав адресою АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з садового будинку АДРЕСА_2 зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова.

Спадкоємцями за законом є його внуки: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а вона, позивач ОСОБА_1 , є спадкоємцем за заповітом, оскільки ОСОБА_9 за життя, а саме 14 травня 2010 року, склав на неї заповіт.

Визначений законом строк для прийняття спадщини нею був пропущений, оскільки, вона не знала і не могла знати, про смерть спадкодавця.

Вона, ОСОБА_1 , не була зі спадкодавцем у родинних чи інших стосунках, а лише знала його як продавця дачного будинку і фактично замість договору купівлі-продажу, ОСОБА_9 , 14 травня 2010 року склав на неї заповіт. З того часу позивачка користується дачним будинком, який в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова.

Через конфлікти зі сусідами, які не визнавали її право на дачний будинок, вона почала розшукувати спадкодавця і з листа № 204/21.1-109 від 03 березня 2021 року Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану дізналася про те, що ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положеннями ч.1 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вважає, що даний строк був пропущений нею, позивачем ОСОБА_1 з поважних причин, а тому вирішила звернутись в суд.

Враховуючи вищевикладене, просить ухвалити рішення, яким визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_9 .

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова Радченко В.Є. від 23 квітня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третьої особи ОСОБА_8 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було скерована для розгляду по територіальній підсудності в Шевченківський районний суд м. Львова.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 травня 2021 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 передано для розгляду головуючому судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюку В.І.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Кавацюка В .І. від 24 травня 2021 року зазначену позовну заяву ОСОБА_1 було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Після надходження в серпні 2021 року на адресу суду копії спадкової справи №284/2014, яка була заведена першою Львівською державною нотаріальною конторою 11 вересня 2014 року, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Гаталяка М.Я. та в справі замінено неналежних відповідачів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , а також ОСОБА_8 , на належного відповідача ОСОБА_2 та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

18 січня 2022 року відповідач ОСОБА_2 , яка проживає за межами м. Львова, ознайомилась з матеріалами справи та 14 лютого 2022 року подала на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому, зокрема, зазначила про наступне.

З приводу заявленого ОСОБА_1 позову про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини вона заперечує в повному обсязі з огляду на його незаконність, необгрунтованість та безпідставність.

Вважає, що заявлена у позовній заяві інформація, на її думку, свідчить про нечесні наміри позивача ОСОБА_1 , оскільки останній відомо про те, що її, ОСОБА_2 , племінники перебувають за межами м. Львова та їм не відомо про даний позов. Тому ОСОБА_1 спочатку вказала їх відповідачами, називаючи спадкоємцями за законом. У її батька багато внуків, але позивач спадкоємцями за законом називає лише тих, про чию відсутність у м.Львові їй відомо.

У позовній заяві позивач заявляє про те, що вирішила придбати собі дачу і це, на її думку, стало першопричиною знайомства з її батьком ОСОБА_9 . Заявляє, що дача батька її влаштовувала і вона домовилася про купівлю-продаж цієї дачі.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Мета договору купівлі-продажу полягає в зміні правового режиму майна (товару).

Юридичні ознаки договору: взаємний, консенсуальний або реальний, відплатний.

За договором купівлі-продажу нерухомого майна нерухоме майно відчужується його власником за плату. За цим договором відбувається передача за плату права власності на певне нерухоме майно від продавця до покупця. Предметом цього договору може бути квартира, житловий або садовий будинок, кімната, гараж тощо.

Жодних доказів, які б на пряму вказували, що є перешкоди купити дачу в тоді ще живого її батька позивач не надала. Більше того, заявляє, що заплатила гроші за купівлю дачі, але навіть суми коштів не називає, не вказує форми передачі коштів та валюту.

Про яку реалізацію своїх прав у такий спосіб заявляє позивач їй, ОСОБА_2 , не зрозуміло, хіба що йдеться про бажання ОСОБА_10 заволодіти їх дачею шахрайським способом.

Таким чином, позивач сама повідомляє суд про те, що її, ОСОБА_2 , батько ОСОБА_9 не мав намірів складати заповіт, за яким ОСОБА_1 безоплатно отримала б у власність дачу в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр» після його смерті. Більше того, батько взагалі не мав намірів передавати у власність чужим людям свою дачу, бо інакше відчужив би її ще за життя, адже позивач заявляє, що саме в неї є правовстановлюючі документи на їх дачу і ніби то вона оплатила вартість покупки, але доказів передачі грошей не надає. Для оформлення договору купівлі-продажу потрібна добра воля і бажання продавця відчужувати своє майно, чого не було у її батька. Зазначає, що дача її батьками була набута у шлюбі, а отже, для відчуження потрібна була згода її мами. Але про це позивач нічого не заявляє у позовній заяві, що свідчить про те, що до нотаріусів для оформлення договору купівлі-продажу дачі в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр», яка є власністю її батьків, вона не зверталася. А документи могла просто викрасти, зайшовши випити чаю до її батька.

Їй відомо, що в батька пропали правовстановлюючі документи на їх дачу в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр» і навіть після смерті батька вони намагалися їх знайти, щоб належно оформити спадщину.

Сторона позивача заявляє, що перешкодою в оформленні договору купівлі-продажу дачі і дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр» було те, що ділянка не приватизована. Однак таке твердження є відвертою брехнею.

Відповідно до норм чинного законодавства, якщо покупець набуває право власності за договором на житловий або садовий будинок, в такому випадку до покупця переходять всі права продавця щодо користування земельною ділянкою, на якій розташований вказаний житловий або садовий будинок. Так, якщо земельна ділянка належить продавцю на праві приватної власності, до покупця переходить право власності на таку земельну ділянку. Якщо земельна ділянка належить продавцю на праві тимчасового або постійного користування, то покупець отримує автоматично право тимчасового або постійного користування землею. Отже. позивач могла купити дачний будинок, але її батько ОСОБА_9 не хотів його продавати.

Вважає, що єдиною перешкодою у заволодінні дачею в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр», яка належала її батькам на праві спільної власності, - це небажання батька передавати у власність дачу чужим людям, адже все життя дбав про рідних дітей.

В позовній заяві позивач ОСОБА_1 сама повідомляє, що сусіди їй теж вказують, що вона не є власником дачі, і це навіть через майже 12 років, протягом яких ОСОБА_10 ніби то володіє дачею. Зазначене свідчить тільки про те, що позивач ніколи не була і не є власником дачі № НОМЕР_1 у дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр», що вона не користувалася ні дачним будинком, ні земельною ділянкою, що сусіди її не знають. Та обставина, що ОСОБА_1 можливо в період їх відсутності заходила на дачу посмажити м`яса чи використати будинок для невідомих цілей на пару годин, не надає їй права заявляти про своє право власності на дачу.

Позивач не повідомляє за яких обставин вона заволоділа правовстановлюючими документами на дачний будинок і ділянку в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр», яка належала її, ОСОБА_2 , батькам.

Позивач заявляє, що не змогла дізнатися те, чи заводилася спадкова справа після смерті її, ОСОБА_2 , батька ОСОБА_9 , який помер майже 8 років тому, а саме ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вона, відповідач, вважає таке твердження відвертою брехнею, оскільки при подачі заяви та пред`явленні заповіту до будь-якої нотаріальної контори, нотаріус повідомляє заявника про те, де і ким було відкрито спадкову справу. Це звична практика при оформленні спадкових справ. Отже, на її думку, сторона позивача знову має намір ввести суд в оману.

В матеріалах справи є додані позивачем відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, які сформовані 23.02.2021 о14:09:11, в яких вказано, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_2 у кооперативно садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», яку придбала за договором купівлі-продажу 07.04.2016 року, котрий оформив державний нотаріус третьої Львівської державної нотаріальної контори. Набуваючи право власності на іншу ділянку в тому ж дачному кооперативі, у позивача ОСОБА_1 були всі можливості дізнатися, що ж відбувається з правом власності ділянки АДРЕСА_2 , якою вона, як сама стверджує, користується.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 не пропустила строк на прийняття спадщини, оскільки в неї відсутнє право на прийняття спадщини та позивач сама заявляє в позовній заяві, що поданий до суду заповіт є лише фіктивною підміною фактичного договору купівлі-продажу.

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповіт - це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Особливість заповіту полягає в тому, що цей правочин настільки тісно пов`язаний з особистістю заповідача, що виключає його складання за допомогою представника чи довірителя.

Спадкодавець (заповідач) це громадянин, майно якого після його смерті переходить у спадщину до іншої особи чи до інших осіб. Спадкодавцем може бути особа незалежно від віку, статі, стану здоров`я тощо. Спадкування відбувається як після смерті дієздатних, так і недієздатних громадян. Однак заповідати майно може лише дієздатна особа. Тобто, право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю (ч.1 ст.1234 ЦК України).

Її, ОСОБА_2 , батько часто хворів, приймав складні ліки, періодично звертався за допомогою до психіатрів, а тому про його дієздатність на момент можливого підписання заповіту говорити важко, чому він читав його вголос не зрозуміло.

Вважає, що позивач ОСОБА_1 не оформляла договору купівлі-продажу, бо розуміла, що такий буде оскаржено родичами продавця в суді. Про наявність заповіту батька, ні їй, відповідачу, ні іншим родичам не було відомо, вони сумніваються в його дійсності та за потреби готові проводити всі належні експертизи, оскільки батькові було 82 роки і після інсульту він часто хворів.

У постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 Верховний Суд визначив, коли строк прийняття спадщини буде вважатися пропущеним з поважних причин.

Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

В позовній заяві позивач заявила що 11 років користується в дачному кооперативі «Голоско-Фтизіатр», сусіди знають, що батько помер і заявляють їй про те, що вона не є власницею, голова кооперативу теж знає про факт смерті члена кооперативу. Більше того, позивач не заявляла, що не могла дізнатися про смерть ОСОБА_9 протягом семи років після смерті її, ОСОБА_2 , батька з вагомих причин, вона заявила, що заповіт слугував їй прикриттям іншого правочину і вона користувалася протягом всього часу дачею. І в той же період купляє сусідню земельну ділянку № НОМЕР_2 у кооперативно садівничому товаристві «Голоско-фтизіатр» (договір купівлі-продажу 07.04.2016р.).

Підстав для задоволення позову ОСОБА_11 , про визначення додаткового строку на прийняття спадщини після померлого немає, оскільки в період строку для подання заяви про прийняття спадщини поважних причин та таких, що створюють істотні труднощі для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не було. Більше того, позивач сама стверджує в позовній заяві про фіктивність/нікчемність поданого до суду заповіту.

Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України пропуск строку для прийняття спадщини позбавляє спадкоємця права вимагати повернення майна, що перейшло до інших спадкоємців, або права на відшкодування вартості цього майна.

Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України законодавець визначає правом, а не обов`язком суду визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, і то лише при умові наявності позивача поважних причин.

Просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі

17 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Гаталяк М.Я. подав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_2 .

У вказаній відповіді на відзив зазначив про те, що в 2010 році ОСОБА_1 вирішила придбати собі дачу в садівничому кооперативі «Голоско-Фтизіатр» та познайомилася з ОСОБА_9 . Його дача її цілком влаштувала, а тому вони домовилися про купівлю-продаж. Однак ділянка ОСОБА_9 не була приватизована та нотаріуси відмовляли їм у посвідченні договору купівлі-продажу. За усної згоди двох сторін вона, ОСОБА_1 , таки сплатила ОСОБА_9 вартість його дачі, а він склав на її ім`я заповіт та передав їй усі правовстановлюючі документи на дачу. Вони вирішили, що в такий спосіб зможуть забезпечити реалізацію своїх намірів. Вказані події відбувалися у 2007-2010 роках.

10 серпня 2007 року ОСОБА_9 звернувся до ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» з заявою про отримання витягу з Реєстру прав власності для відчуження дачі. Як докази, подає до суду оригінали двох квитанцій:

- №15471 від 10.08.07. АБ «Банк регіонального розвитку» з призначенням платежу «витяг з реєстру прав власності для відчуження»;

- № 15472 від 10.08.07. АБ «Банк регіонального розвитку» з призначенням платежу «ОДКБТІ за витяг з реєстру прав».

18 жовтня 2007 року ОСОБА_9 написав розписку про те, що отримав від неї, ОСОБА_1 , гроші за садовий будинок АДРЕСА_2 , і передав їй правовстановлюючі документи на підтвердження своїх намірів. Цю розписку писав внук ОСОБА_9 - ОСОБА_7 , а ОСОБА_9 її підписав. Оригінал розписки вона подає до суду як доказ.

25 листопада 2009 року ОСОБА_9 зробив замовлення в ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на реєстрацію права власності на садовий будинок АДРЕСА_2 » з метою дарування.

25 листопада 2009 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» видало ОСОБА_9 листа № 1/48234, у якому відмовилося реєструвати право власності.

Як докази, подає до суду оригінали трьох квитанцій:

- № 1333 від 25.11.09. АБ «Банк регіонального розвитку» з призначенням платежу «витяг з реєстру прав власності для відчуження»;

- № 401-57 від 25.11.09. АБ «Банк регіонального розвитку» з призначенням платежу «ОДКБТІ за витяг ОСОБА_9 »;

- № 401-58 від 25.11.09. АБ «Банк регіонального розвитку» з призначенням платежу «ОДКБТІ за витяг з реєстру прав власності ОСОБА_9 ».

З цього вбачається, що ОСОБА_9 намагався отримати документи для відчуження свого дачного будинку, але йому це не вдавалося.

Саме тому, 14 травня 2010 року ОСОБА_9 склав заповіт на її, ОСОБА_1 , ім`я, і навіть передав їй копію свого паспорта.

Враховуючи викладене, просить позов задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 01 грудня 2022 року підготовче провадження у справі №461/3189/21 за ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаталяк М.Я., до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Котовщиков Р.А. позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Гривна Т.П. проти позову заперечила, зіславшись на відзив на позовну заяву та додаткові письмові пояснення.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1 адвоката Котовщикова Р.А., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гривни Т.П., з`ясувавши обставини, на які сторони дійсні покликаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилась спадщина, яка, зокрема, включає в себе садовий будинок АДРЕСА_2 зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», що знаходиться урочище «Голоско» м. Львова.

14 травня 2010 року ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповів позивачу ОСОБА_1 належний йому на праві приватної власності садовий будинок АДРЕСА_2 зі всіма належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в кооперативному садівничому товаристві «Голоско-Фтизіатр», урочище «Голоско» м. Львова. Вищевказаний заповіт було посвідчено державним нотаріусом третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М. та зареєстровано в реєстрі за №5-404.

З наявних у справі письмових доказів вбачається, що позивач ОСОБА_1 не знала і не могла знати про смерть ОСОБА_9 , оскільки не була з ним у родинних чи інших стосунках, а лише знала його власника дачного будинку. Про смерть ОСОБА_9 вона дізналася лише 03 березня 2021 року, що підтверджується листом Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) за №204/21.1-109 від 03.03.2021 року.

З матеріалів спадкової справи №284/2014 до майна померлого ОСОБА_12 , відкритої державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Настасяк О.В. за заявою спадкоємця за законом відповідача ОСОБА_2 про прийняття спадщини у вигляді грошових вкладів свого батька ОСОБА_9 в ПАТ «Державний ощадний банк України», вбачається, що нотаріус не повідомляла ОСОБА_1 про відкриття цієї спадкової справи, а також не проводила виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі, хоч у матеріалах спадкової справи на аркуші 27 міститься заповіт ОСОБА_9 від 14 травня 2010 року на користь ОСОБА_2 .

Дані обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме: ксерокопіями листа № 204/21.1-109 від 03.03.2021 року з Львівського міського відділу ДРАЦС, заповіту від 14 травня 2010 року, посвідченого державним нотаріусом Станкевич В. М. третьої Львівської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №5-404, витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 23673758, матеріалами спадкової справи №284/2014 до майна померлого ОСОБА_12 та іншими письмовими доказами.

Положеннями ч. 1 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Приписами ст. 63 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.

Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Відповідно правова позиція міститься також у постанові КЦС ВС від 21 вересня 2020 року у справі № 130/2517/18.

Відповідно до пункту 1.2. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Для того, щоб не допустити пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття (пункт 3.2. глави 10 розділу II Порядку №296/5).

Пунктом 3.16. глави 10 розділу II Порядку №296/5 передбачено, що суд може надати спадкоємцю, який пропустив строк для прийняття спадщини з важливої причини, додатковий рядок, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, на нотаріуса викладено обов`язок щодо повідомлення спадкоємця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її виконання, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Відповідач не надала доказів, що ОСОБА_1 була родичкою чи в інших стосунках зі спадкодавцем. Також не встановлено, що ОСОБА_1 могла дізнатися про смерть ОСОБА_9 з відкритих джерел інформації.

Суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_1 не знала, і не могла знати, про смерть спадкодавця ОСОБА_9 .

Виходячи з викладеного вище, проаналізувавши причини пропуску позивачем ОСОБА_1 строку для подання заяви на прийняття спадщини, суд прийшов до висновку, що такий пропущений з поважних причин, а тому позивачу ОСОБА_1 слід визначати додатковий строк для подання такої заяви.

Доводи відповідача ОСОБА_2 , які викладені у відзиві на позовну заяву, та доводи її представника адвоката Гривни Т.Б. в судовому засіданні, суд вважає непереконливими, вони спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому такі доводи суд не може покласти в основу свого рішення і відмовити у задоволенні позову.

Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 1216, 1220, 1222, 1223, 1270, 1272 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Гаталяк Макар Ярославович, до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви на прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Львові, - 3 (три) місяці з дня набрання даним рішенням суду законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень) витрат по оплаті судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з часу складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 05 вересня 2023 року.

Суддя В. І. Кавацюк