Справа № 457/1538/23
провадження №2/457/280/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого судді Грицьківа В.Т.,

секретар судового засідання Ринда О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Трускавцi цивiльну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини,

за участю:

представника позивача адвоката Ломакіна В.В.

представника третьої особи Адам`як М.І.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 29 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області зареєстрований шлюб між сторонами. У даному шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через несумісність характерів, їхнє сімейне життя поступово погіршувалося, внаслідок чого спільне життя стало неможливим, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вони не в змозі підтримувати нормальну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби і взаємодопомоги. З квітня 2023 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, у кожного із них своє особисте життя і як подружжя їх нічого не пов`язує, сім`я фактично розпалася.

На думку позивача подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить його інтересам, оскільки відповідачка зустрічається з іншим чоловіком, з яким має намір виїхати за межі України.

Що стосується позову в частині визначення місця проживання малолітнього сина та стягнення аліментів на його утримання, то позивач зазначив наступне:

Сторони є батьками сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Синові виповнилося 8 років, він навчається у 3-А класі СЗШ № 3 м. Трускавця.

Його місце проживання та місце проживання малолітнього сина зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , де вони фактично і проживають. Позивачем створені відповідні умови для нормального проживання та розвитку дитини. Він забезпечує синові належне матеріальне утримання та догляд, піклується про його життя, здоров`я і виховання. Забезпечений житлом, працює, має бажання і можливість забезпечити синові належні умови проживання та виховання. Алкогольні напої або наркотичні засоби не вживає.

Позивач зазначає, що залишаючись проживати з ним, дитина фактично буде проживати за їхнім місцем проживання, де вони всі разом проживали до розірвання шлюбу, а тому не будуть порушені звичні для дитини умови проживання.

Після того, як сторони стали проживати окремо, відповідачка без його відома часто забирає сина зі школи, залишає його в себе ночувати. Коли він приходить за дитиною, відповідачка вчиняє сварки, кричить. Син її боїться і не хоче з нею проживати, бо відповідачка товаришує з особами сумнівної репутації.

Крім того, позивач просить з врахуванням інтересів малолітнього сина, його вік, потреби, місце проживання, його прив`язаність до нього, його бажання і можливість створити та забезпечити малолітньому синові належні умови для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного та соціального розвитку, стягувати з відповідачки аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 20.10.2023 року було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідачкою не подано відзиву у встановлений судом строк.

Позивач в судові засідання 23.11.2023, 27.11.2023 не з`явився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином. 22.11.2023 року від нього на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав викладених в позовній заяві, просить її задовольнити, на примирення категорично не згідний.

Представник позивача адвокат Ломакін В.В. в судові засідання 23.11.2023, 27.11.2023 з`явився, підтримав позов з підстав зазначених у ньому просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідачка в судові засідання 23.11.2023, 27.11.2023 не з`явилася, хоча була повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. 20.11.2023 року від неї на адресу суду надійшла заява в якій вона зазначає, що просить взяти до уваги те, що вона має намір виїхати з дитиною за кордон тільки на час війни, щоб вберегти її від стресу пов`язаного з війною та постійними повітряними тривогами, оскільки хвилюється за життя і здоров`я своєї дитини. Позивач її не розуміє і відмовляється дати дозвіл на виїзд за кордон. Вони не можуть самостійно вирішити даний конфлікт, внаслідок чого у них виникають постійні сварки та склались неприязні відносини, а тому вона просить проводити розгляд справи у її відсутності. Крім того, 25.11.2023 від відповідачки на адресу суду надійшла повторно заява в якій вона зазначила, що вона як мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 категорично заперечує проти виклику малолітнього сина до суду, так як його вік не дозволяє синові сформувати власну думку, а також його думка може бути спотворена батьком. Виклик до суду сина негативно вплине на його психічне здоров`я. Також зазначила, що позов визнає частково, а саме не визнає позовну вимогу про стягнення з неї аліментів на утримання сина, так як вона буде добровільно утримувати його, після виїзду за кордон.

Представник третьої особи в судові засідання 23.11.2023, 27.11.2023 з`явилася, висловила думку про підставність заявленого позову, підтримала висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , просила позов задоволити.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного:

Судом встановлено, що 29 серпня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області зареєстрований шлюб між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 , актовий запис № 208, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 від 29.08.2013 року, яке знаходиться в матеріалах справи. У сторін в шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією витягу свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 від 15.07.2015 року.

Подружжя проживає окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін, на примирення сторони не згідні, шлюб існує лише формально.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність (ч.ч. 3, 4 ст. 56 СК).

У відповідності до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до частин 1, 2, статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами слід розірвати.

Що стосується позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини, то суд зазначає наступне:

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У висновку органу опіки і піклування Трускавецької міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, який знаходиться в матеріалах справи, зазначено, що ОСОБА_4 проживав у шлюбі ОСОБА_5 . Під час спільного проживання у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зі слів заявника сімейне життя у них не склалося; спеціалістом служби у справах дітей Трускавецької міської ради здійснено обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 . Умови проживання дитини задовільні: наявні необхідні меблі та побутова техніка; для дитини облаштоване окреме спальне та робоче місце; мама дитини, ОСОБА_8 , подала заяву щодо розгляду питання на засіданні комісії без її участі та вказала, що не проживає разом з сином тривалий час; відповідно до характеристики, наданої ОСББ «Смерічка» ОСОБА_9 проживає разом з сином та самостійно займається його вихованням з квітня 2023 року, тому виходячи з інтересів малолітнього, беручи до уваги факт повного матеріального забезпечення та виховання дитини батьком вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком, ОСОБА_10 за місцем його проживання чи перебування.

Однак, зі змісту позовної заяви вбачається, що мама також приймає участь в житті сина, а саме забирає сина зі школи, залишає його в себе ночувати.

Крім того, органом опіки і піклування Трускавецької міської ради під час дослідження місця проживання малолітнього сина, не було здійснено обстеження умов проживання матері ОСОБА_11 , чи є і у якому стані умови проживання її та сина за адресою її проживання.

В заяві від 20.11.2023 відповідачки висловила намір виїхати з сином за кордон, оскільки хвилюється за життя та здоров`я своєї дитини, а в заяві від 25.11.2023 відповідачка висловила своє занепокоєння, та була проти виклику сина до суду, оскільки хвилюється за його психічне здоров`я, отже позивачем не доведено, що поведінка відповідачки є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками.

Судом у судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про допит малолітнього ОСОБА_3 з метою з`ясування обставин справи, натомість сторони у судове засідання дитину не запросили, а відповідачка звернулась до суду з заявою про те, що вона висловлює своє занепокоєення і проти виклику дитини до суду, оскільки хвилюється за його психічне здоров`я.

Отже, здобуті судом докази не дають можливість суду однозначно визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 виходячи з інтересів малолітнього, а тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити.

Що стосується вимоги про стягнення аліментів, то суд зазначає наступне:

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

В судовому засіданні було встановлено, що наявного спору між сторонами щодо утримання дитини немає, оскільки відповідачка в своїй заяві від 25.11.2023 року, зазначила, що позовну вимогу про стягнення аліментів з неї на утримання сина не визнає, так як буде добровільно утримувати сина.

Жодних доказів, які б спростовували покази відповідачки про те, що вона має намір добровільно утримувати сина, позивач не надав, а навпаки позивач в позові зазначив, що він має бажання і можливість забезпечити синові належні умови проживання та виховання.

Крім того, виходячи з змісту позовної заяви позивача та змісту заяв відповідачки, суд приймає до уваги і те, що дитина проживає як з батьком так і з матір`ю.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

З врахування вище викладеного, суд приходить до переконання, що в задоволенні вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання сина не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2174,20 грн., за дві позовні вимоги, що підтверджується квитанцією № 67430536, яка знаходиться в матеріалах справи.

Оскільки судом було задоволено одну позовну вимогу про розірвання шлюбу, яка визнана відповідачкою, по відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, з відповідачки необхідно стягнути в користь позивача 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. та 50 відсотків судового збору в розмірі 536,80 грн. повернути з державного бюджету на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112, 161 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 175, ч.6 ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, с у д,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Трускавецького міського управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 139.

Повернути з державного бюджету на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору сплаченого ним за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 536,80 грн, сплаченого ним згідно квитанції № 67430536 на р/р UA0013943.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 50 відсотків судового збору сплаченого ним за позовну вимогу про розірвання шлюбу, що становить 536,80 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений 04.12.2023 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комінету Трускавецької міської ради Львівської області, юридична адреса: м. Трускавець, вул. Бориславська, 1.

Суддя: В. Т. Грицьків