ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1565/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №694/1571/15-ц Категорія: на ухвалу Сакун Д.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника ВДВС на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.07.2023 (повний текст складено 27.07.2023, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач АТ КБ «ПриватБанк», зацікавлена особа Звенигородський ВДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в :

у липні 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просила про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, виданого по цивільній справі №694/1571/15-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Указує, що між АТ КБ «ПриватБанк» ТА ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №CSZ0GI від 01.04.2008, відповідно до якої банк зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором в частині основного боргу на 19306,58 дол. США, процентів 3381,57 дол. США, по сплаті комісії на 509,29 дол. США, пені на 163025,70 дол. США, судових витрат на 126471,41 грн., при умові (п.1.2) сплати визначеної банком суми заборгованості за основним боргом 5635,72 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ 206090,54 грн.). ОСОБА_3 11.07.2023 у повному обсязі сплатила кошти в сумі 206090,50 грн. Таким чином, у зв`язку з прощенням заборгованості суми кредиту по кредитному договору № CSZ0GI від 01.04.2008 у неї відсутній обов`язок перед АТ КБ «ПриватБанке» сплачувати кошти по зазначеному договору.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.07.2023 задоволено вказану заяву боржника з посиланням на наявність підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає до виконання, - у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, начальник ВДВС подала 22.08.2023 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду. Зазначає, що суд не врахував, що боржник просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі №694/1571/15-ц в частині стягнення кредитної заборгованості в розмірі 1 793 708,02 грн. та судового збору в сумі 29 996,98 грн., а суд визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі повністю. Подання заяви боржником з посиланням на добровільне виконання рішення суду в даному випадку є необґрунтованим, адже має місце примусове виконання виконавчого документу в якому державний виконавець здійснює визначення розміру сум, які сплачує боржник, яка у виконавчому провадженні кошти не погашала. Боржником не надано угоди з кредитором про прощення їй суми боргу, що б могло стати підставою для припинення відповідних зобов`язань. Погашення заборгованості боржником здійснено вже після відкриття виконавчого провадження.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просила суд апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає її законною та належним чином обґрунтованою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 31.08.2016 було, зокрема, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № CSZ0GI в сумі 90 652,70 долара США, що за курсом НБУ на 20.08.2015 складало 1 999 798,52 грн., а також судовий збір у розмірі 29 996,98 грн.

Указане рішення суду набрало законної сили 12.09.2016.

Постановою державного виконавця Звенигородського МВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Дащенка А.В. від 07.08.2019 відкрито виконавче провадження №59725137 з примусового виконання виконавчого листа № 694/1571/15-ц.

Крім того, між АТ КБ «ПриватБанк» ТА ОСОБА_3 було укладено 11.07.2023 додаткову угоду №1 до кредитного договору №CSZ0GI від 01.04.2008 (т.1 а.с.183-184), відповідно до якої банк зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за договором в частині основного боргу на 19306,58 дол. США, процентів 3381,57 дол. США, по сплаті комісії на 509,29 дол. США, пені на 163025,70 дол. США, судових витрат на 126471,41 грн., при умові (п.1.2) сплати визначеної банком суми заборгованості за основним боргом 5635,72 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ 206090,54 грн.)

Зазначені кошти заявником було сплачено 11.07.2023, що підтверджується наданою квитанцією (т.1 а.с.185).

З доданої до заяви довідки виданої АТ КБ «ПриватБанк» від 19.07.2023 №DFF4PSIINN8BJNC8 вбачається, що станом на 19.07.2023 не має заборгованості у ОСОБА_4 перед АТ КБ «ПриватБанк».

З цих підстав боржник у виконавчому провадженні просила суд визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, адже стягувач пробачив їй частину боргу, яка залишилася не погашеною.

Указане питання має таке правове регулювання.

Згідно з ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Як вбачається з правового висновку ВС від 16.01.2018 у справі №755/15479/14-ц підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а відповідно до ст. 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

У даному випадку виконавчий лист від 31.08.2016, щодо якого здійснюється виконавче провадження, стосується стягнення з боржника ОСОБА_4 на користь стягувача АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №CSZ0GI у сумі 90 652,70 долара США, що за курсом НБУ на 20.08.2015 складало 1 999 798,52 грн., а також судового збору у сумі 29 996,98 грн.

При цьому з положень договору від 11.07.2023, укладеного між сторонами виконавчого провадження, слідує що стягувач АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язався здійснити прощення частини заборгованості, що виникла за зазначеним кредитним договором, в загальній сумі 186223,14 дол. США (більшій, ніж вказана у виконавчому листі), а також судових витрат на 126471,41 грн., при умові сплати боржником заборгованості за основним боргом 5635,72 дол. США (в еквіваленті за курсом НБУ 206090,54 грн.)

Відтак, у розумінні положень ст. 605 ЦК України в разі сплати банку боржником погодженої за договором суми коштів, борг останньої є прощеним.

Відповідні кошти боржник сплатила 11.07.2023, що підтверджується наданою квитанцією.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до вірних висновків про те, що сторони виконавчого провадження погодили прощення боргу боржнику в разі сплати визначених коштів, факт чого підтверджується наданими доказами. Зазначені обставини за приписами ч. 2 ст. 432 ЦПК України є підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, відповідного виконавчого документа.

Отже доводи скаржника про те, що боржником не надано угоди з кредитором про прощення їй суми боргу, що б могло стати підставою для припинення відповідних зобов`язань, є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що суд не врахував, що боржник просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист в частині стягнення кредитної заборгованості в розмірі 1 793 708,02 грн. та судового збору в сумі 29 996,98 грн., а суд визнав таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист у справі повністю, адже з резолютивної частини ухвали суду вбачається, що виконавчий документ визнали таким, що не підлягає виконанню щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №CSZ0GI, тобто за межі заявлених до розгляду вимог суд не виходив.

Також не можна погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що подання заяви боржником з посиланням на добровільне виконання рішення суду є необґрунтованим, адже у виконавчому провадженні саме державний виконавець здійснює визначення розміру сум, які сплачує боржник, оскільки приписи ч. 2 ст. 432 ЦПК України вказують, що підставою для задоволення вимог про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є, зокрема, відсутність обов`язку боржника з підстав, визначених нормами законодавства (за обставин цієї справи прощення боргу згідно ст. 605 ЦК України).

Апеляційні доводи скаржника про те, що погашення заборгованості боржником здійснено вже після відкриття виконавчого провадження, не свідчать про те, що висновки суду в цій справі є помилковими, адже ч. 2 ст. 432 ЦПК України, яка регламентує визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не передбачає особливостей вирішення зазначеного процесуального питання в залежності від того чи відкрито виконавче провадження чи ні.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.07.2023 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, у даній справі слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

При цьому колегія суддів звертає увагу сторін на те, що за змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.141 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу, питання про можливість розподілу яких порушує заявник, визначається через пов`язаність з розглядом справи.

Загальне правило про порядок розподілу таких витрат, приведене в ч.2 ст.141 ЦПК України, пов`язує такий розподіл з результатами розгляду позовних вимог тобто вирішення справи по суті.

Згідно до ч.3 ст. 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Оскільки норми ст. 432 ЦПК України, які були застосовані судом при розгляді заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню (на відміну від згадуваних положень ст.ст.142, 452 ЦПК України), не містять окремого порядку розподілу судових витрат при вирішенні вказаних процесуальних питань, відтак до правовідносин у справі щодо відшкодування судових витрат на правову допомогу при вирішенні питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після вирішення спору по суті норми ст. 141 ЦПК України, застосовані бути не можуть, отже заява ОСОБА_1 про стягнення з ДВС витрат, понесених нею як оплата професійної правничої допомоги, не може бути задоволена як така, що не відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 432 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 27.07.2023 у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , стягувач АТ КБ «ПриватБанк», зацікавлена особа Звенигородський ВДВС у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 04.10.2023.

Суддя-доповідач

Судді