Справа № 128/2020/22
Провадження № 22-ц/801/1890/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Фанда О. А.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 рокуСправа № 128/2020/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т. О., Копаничук С. Г.,

за участю секретаря судового засідання: Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 липня 2023 року, ухвалене у складі судді Фанди О. А., у залі суду,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26 травня 2021 року у м. Вінниця, у ТСЦ 5152, відповідно до встановленої законом процедури, за 295 000 гривень (10 700 доларів США) позивач придбав автомобіль марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, та отримав державні реєстраційні знаки НОМЕР_2 .

Продавцем автомобіля виступив ОСОБА_3 , який діяв в інтересах ОСОБА_2 , на підставі довіреності з правом продажу від імені власника автомобіля марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, яка посвідчена Рудик В. В. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області від 27 травня 2020 року, зареєстрованої у реєстрі за № 1189. Отже, з 26 травня 2021 року він набув право приватної власності на вказаний автомобіль.

26 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області у справі № 127/18495/22 задоволено клопотання старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції Черчика О. Ю. та накладено арешт на автомобіль марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом заборони користування та розпорядження автомобілем. У цей же день автомобіль у ОСОБА_1 було вилучено та поміщено на майданчик ВП №3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Підставою для вжиття заходу забезпечення кримінального провадження стало те, що у провадженні старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області Черчика О. Ю. перебуває кримінальне провадження № 0001353, відомості про яке внесені до ЄРДР 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до Вінницького РУП ГУ НП в Одеській області надійшла заява ОСОБА_2 , про те, що невстановлена службова особа в період часу з 22 грудня 2020 року по 24 грудня 2020 року здійснила підробку договору комісії (ЖЄО 21776), внаслідок чого автомобіль марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, був відчужений протиправно поза її волею.

Проте ОСОБА_2 навмисно не повідомляє про те, що за змістом довіреності вона уповноважила свого колишнього чоловіка ОСОБА_3 на продаж вказаного автомобіля від її імені, при цьому сам договір купівлі-продажу автомобіля не був предметом дослідження ні слідчого, ані слідчогосудді.

У зв`язку із викладеним ОСОБА_1 вважає, що такими діями відповідачів порушене його право власності на автомобіль, чим йому завдано, зокрема, моральної шкоди, тому звернувшись в суд із даним позовом, просив визнати за ним право власності на автомобіль «TOYOTA», модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , заборонити відповідачам порушувати у майбутньому його право власності на автомобіль, стягнути з відповідачів 25 000 грн завданої моральної шкоди, вирішити питання розподілу судових витрат.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 26 липня 2023 року у задоволенні позову було відмовлено.

Своє рішення суд мотивував тим, що згідно відомостей державного реєстру транспортних засобів автомобіль марки TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , на праві власності зареєстрований за ОСОБА_1 , на час розгляду справи автомобіль перебуває у користуванні позивача, а отже підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання за позивачем права власності на автомобіль відсутні.

При цьому судом встановлено, що за обставин, викладених в матеріалах кримінального провадження, наявні обґрунтовані підстави вважати, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як застосування арешту майна.

Оскільки досудове провадження триває, підстав для стягнення із відповідачів моральної шкоди немає.

Щодо вимог про зобов`язання відповідачів не порушувати в майбутньому право власності позивача, то суд першої інстанції зазначив, що не можуть розглядатися питання про вирішення вимог, які можуть виникнути в майбутньому.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У серпні 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 23 серпня 2023 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Копаничук С. Г., Денишенко Т. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 вересня 2023 року справу призначено до розгляду на 21 вересня 2023 року о 10 год. 20 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 , як покупець, при укладенні договору купівлі-продажу діяв добросовісно.

Відсутність згоди відповідачки ОСОБА_2 на відчуження автомобіля є підставою для компенсації їй вартості частки у спільному майні подружжя з боку ОСОБА_3 .

Оскільки право власності позивача на автомобіль не визнається ОСОБА_2 , його право власності має бути захищене судом у спосіб, визначений ст. 392 ЦК України.

Відтак із підстав, зазначених у позовній заяві, ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги повністю.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

В судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені у ній підстави.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечувала.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 26 травня 2021 року, виданого ТСЦ 5162, позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску (а. с. 5).

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року (справа № 127/18495/22) клопотання старшого слідчого Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції Черчика О. Ю. задоволено, накладено арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони ОСОБА_1 користуватися та розпоряджатись ним (а. с. 6-9).

З долучених до справи матеріалів вбачається, що відділення розслідування злочинів у сфері службової та господарської діяльності слідчого відділу Вінницького РУП здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0001353 від 18 жовтня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 про те, що невстановлена службова особа в період часу з 22.12.2020 по 24.12.2020 здійснила підробку договорів купівлі продажу транспортних засобів.

Зі змісту протоколу огляду місця події від 01 вересня 2022 року видно, що автомобіль марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2 вилучений у ОСОБА_1 та поміщений на арешт майданчик (а. с. 10-11).

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 вересня 2022 року (справа № 127/18495/22) апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2022 року скасовано, клопотання старшого слідчого Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ст. лейтенанта поліції Черчика О. Ю. задоволено частково, накладено арешт на вказаний автомобіль шляхом заборони його відчуження (а. с. 118-120).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає у повній мірі.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання за ОСОБА_1 права власності на спірний автомобіль, суд першої інстанції зазначив, що транспортний засіб на праві власності зареєстрований за позивачем і на час розгляду справи автомобіль перебуває у користуванні позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 328, ч. 4 ст. 334 ЦК право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабміну № 1388 передбачено обов`язок власників ТЗ та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у даній справі про визнання права власності є власник особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову).

З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України.

Як зазначалося, автомобіль марки «TOYOTA» модель «PRIUS», VIN НОМЕР_1 , 2011 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2 належить позивачу на праві власності, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Водночас відповідачами фактично визнається, що спірний автомобіль наразі перебуває у власності та користуванні ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні вимоги позивача про визнання за ним права власності на автомобіль.

Також колегія суддів погоджується із судом першої інстанції щодо відмови у стягненні з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, оскільки при здійсненні досудового розслідування відсутні підстави вважати дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 незаконним та протиправними.

Окрім того апеляційний суд зауважує на тому, що завданням цивільного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи передбачене статтею 55 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

У порядку цивільного судочинства підлягають захисту лише порушені права, однак, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє для захисту прав особи від можливих негативних дій інших осіб у подальшому, оскільки, на час розгляду справи таких не існує.

Разом із цим, захист права на майбутнє, як того просив позивач, не може бути здійснений в судовому порядку, оскільки за статтями 4 ЦПК України, 15 ЦК України, захисту підлягає порушене, невизнане, оспорюване право, свободи, чи законні інтереси.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції правильно виснував про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання відповідачів не порушувати в майбутньому його право власності.

Решта доводів апеляційної скарги зводяться до незгоди із рішенням суду та не діють підстав для його зміни або скасування.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за особою, яка звернулась із апеляційною скаргою.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції залишити за ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді С. Г. Копаничук

Т. О. Денишенко