Справа №345/3381/23
Провадження № 2/345/935/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

26.09.2023 р. м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі : головуючого судді Юрчака Л.Б., секретаря судового засідання Пилипів Н.П., розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6 цивільну справу за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

Начальник служби у справах дітей Калуської мської ради Дзундза Л. звернулася в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивує тим, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, вихованням не займається, дочку не утримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дівчинки, підготовку її до самостійного життя, зокрема, не забезпечує відповідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не створює належні матеріально-побутові умови проживання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоюванню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини. Зазначає, що відповідач є працездатною та здоровою особою і зобов`язаний надавати матеріальну допомогу для своїх малолітніх дітей, оскільки він має нерегулярний, мінливий дохід. На підставі наведеного просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та стягувати щомісячно з ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_3 в розмірі по 2000,00 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до виповнення дитиною повноліття.

В судове засідання представник позивача подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просить їх задоволити, просила слухати справу у її відсутності, не заперечує з приводу заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась та не повідомив причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою представника позивача, наданою ним у письмовій заяві про розгляд справи без його участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялась про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (серія НОМЕР_1 , видане виконкомом Пійлівської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області 11.09.2020) мати дитини - ОСОБА_4 , батько - ОСОБА_1 .

Згідно повідомлення Калуського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Калуському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 16.03.2023 №312/6-16/28 народження ОСОБА_2 зареєстровано відповідно до ст.. 126 Сімейного кодексу України, батьками записано: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Із інформації з листа Управління «Центр надання адміністративних послуг» від 02.03.2023 №580/09.3-03, малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12 ААГ №224259 видане Івано-Франківською спеціалізованою психіатричною МСЕК 15.06.2023), мати дитини ОСОБА_4 має другу групу інвалідності, загального захворювання.

Згідно наказу служби у справах дітей Калуської міської ради №06/01-07 від 10.01.2023, малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , взято на облік дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах.

Наказом служби у справах дітей Калуської міської ради №07/01-07 від 10.01.2023, малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тимчасово влаштовано у сім`ю громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 , до прийняття рішення про подальше влаштування дитини.

Відповідно до характеристики ЗДО (ясла-садка) «Журавлик» №01-16/94 від 07.06.2023 на ОСОБА_2 встановлено, що приводить та забирає дівчинку із закладу завжди ОСОБА_3 , з яким у дитини склалися емоційно близькі, приязні стосунки. З біологічними батьками вихователі дівчинки та адміністрація не контактувала.

Згідно медичної довідки від 08.06.2023 року, на прийом до лікаря педіатра дитину приводять ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , призначення лікаря виконують згідно листка призначень, профілактичні щеплення проведені згідно листка призначень, профілактичні щеплення проведені згідно календаря щеплень. Психологічна атмосфера в сім`ї задовільна.

Із актів обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 10.01.2023 та 30.06.2023, за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено, що з 09.01.2023 і по даний час навчанням, вихованням та утриманням ОСОБА_2 займається її дядько (рідний брат мами) ОСОБА_3 . У помешканні створені належні умови для проживання та виховання дитини, є місце для сну та відпочинку. Зі слів ОСОБА_3 встановлено, що батько ОСОБА_2 , ОСОБА_1 протягом довгого періоду часу участі у вихованні дитини не бере, матеріально не забезпечує, а мати дитини ОСОБА_4 за станом здоров`я не може належним чином виконувати свої батьківські обов`язки.

Відповідно до «Висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав» від 06.07.2023 №01-23/440 орган опіки та піклування, служба у справах дітей Калуської міської ради, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_1 , відносно малолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 164 СК України регламентується, що батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України.

У відповідності до пунктів 15, 16 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як зауважив Європейський Суд з прав людини ( далі по тексту - ЄСПЛ) у ряді рішень з цього приводу, визначаючи, чи був такий захід, як позбавлення батьківських прав, «необхідним у демократичному суспільстві» слід проаналізувати, чи може він найкраще задовольняти інтереси дитини. Водночас ЄСПЛ нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага.

Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04).

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним ( п. п. 94-102. рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року ( заява № 10383/09).

Судом з`ясовано, що батько самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, з дитиною не спілкується, вихованням не займається, дочку не утримує, не піклується про фізичний і духовний розвиток дівчинки, підготовку її до самостійного життя, зокрема, не забезпечує відповідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не створює належні матеріально-побутові умови проживання, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоюванню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.

Будь-яких належних доказів, що відповідач виконує свій батьківський обов`язок щодо піклування про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток суду не надано.

Таким чином, суд вважає, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків, самоусунувся від виховання та утримання дитини, чим наносить шкоду її психічному та фізичному здоров`ю.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виходячи із вимог ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, що стягуються з батьків на утримання неповнолітніх дітей, визначає ст.184 СК України, яка вказує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Положеннями ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Вищевказані положення кореспондуються з роз`ясненнями зазначених в п.п. 17, 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", якими також встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд повинен врахувати стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, суд, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує майновий стан позивача, майновий стан відповідача, відомості про його доходи в матеріалах справи відсутні. Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою, працездатною особою може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати визначену суму аліментів у розмірі по 2 000,00 грн. щомісячно, який б забезпечував необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам процесу, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

У зв`язку із задоволенням позову, судові витрати на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача.

У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Судові витрати по справі становлять 2 147,20 грн. (за дві позовні вимоги), від сплати якого позивач була звільнена при подачі позову до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.cт.180-182,184 СК України, ст.ст. 10, 12, 13, 60, 76, 81, 88, 137, 141, 212, 213, 224-226, 259, 263, 265, 279, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , батьківських прав відносно доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.07.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , 2 147,20 грн. судового збору на користь Державної судової адміністрації України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: