Справа № 496/3799/20
Провадження № 2/496/122/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Портної О.П.,

за участю:

секретаря Ткаченко В.М.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до

відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ,

третя особа: Державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Шевченко Юлія Анатоліївна, місце знаходження: вул. Тираспільська, буд. 42, с. Великий Дальник, Одеський район, Одеська область

вимоги позивача: про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 17.09.2020 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася з позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач), третя особа: державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Шевченко Юлія Анатоліївна, про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку під АДРЕСА_1 . Як спадкоємець І-ї черги позивач мала намір прийняти спадщину та отримати на своє ім`я Свідоцтво про право на спадщину. В період до закінчення строку для прийняття спадщини до позивачки звернулася відповідачка та пояснила, що декілька років тому до смерті спадкодавця вона уклала шлюб з останнім та також є спадкоємцем І-ї черги. В усній формі відповідачка запевнила позивачку, що у разі відмови позивачкою від частки у спадщині, яка залишилася після смерті батька позивачки, відповідачка, оформивши право на спадщину на житловий будинок в цілому, частку, яка б належала позивачці, подарує доньці останньої, аргументуючи це економією грошових коштів позивачки. Будучи в тяжкому матеріальному становищі позивачка відмовилася від частки у спадщині, яка залишилася після смерті її батька на користь відповідачки. В обґрунтування позовних вимог позивачка також зазначає, що через деякий час відповідачка почала виганяти її разом з донькою з будинку. Таким чином, на думку позивачки, ОСОБА_3 оформила частину житлового будинку шляхом обману та зловживання її довірою. За таких обставин вважає, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 28.05.2019 року Біляївською державною нотаріальною конторою Одеської області, зареєстроване в реєстрі за № 1-585, підлягає визнанню частково недійсним в частині, що порушує права позивача. Також зазначає, що не розуміла, що її відмова від прийняття спадщини є безумовною та беззастережною, та, що таким чином вона позбавила себе права розпоряджатись успадкованим майном. Крім того вважала, що її заява є передумовою для оформлення права власності на житловий будинок на ім`я її доньки. Таким чином зазначає, що на момент звернення до нотаріуса позивачка не розуміла природу та наслідки вчиненні мною одностороннього правочину відмову від спадщини, а отже мала місце помилка щодо обставин, які мають істотне значення. У зв`язку з чим, позивачка звернулася до суду з вказаними позовними вимогами.

3. Представник відповідача надав відзив на позов в якому зазначив, що 20.06.2006 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (прізвище після шлюбу ОСОБА_7 ) укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер. За своє життя чоловік відповідачки не встиг розпорядитися на випадок смерті належним йому майно, а саме житловим будинком під АДРЕСА_1 та не склав заповіту. Представник відповідачки також зазначає, що приблизно за два місяці до смерті спадкодавця було госпіталізовано на стаціонарне лікування та проведено операцію на серці. Єдиним, хто у цей період опікувався ним, була його дружина, яка є відповідачкою по справі, в той час коли позивачка навіть не поцікавилася самопочуттям її батька. Окрім цього зазначає, що позивачка знала про шлюб відповідачки з батьком позивачки, оскільки сторони разом зі своїми дітьми проживають в спірному будинку більше 10 років поспіль, що підтверджується наявною у виконавчому комітеті Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області інформацією. 02.12.2016 року відповідачка, будучи непрацездатною вдовою спадкодавця, яка є спадкоємцем І-ї черги, в межах встановленого законом шестимісячного строку, подала до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про прийняття спадщини в які зазначила, що так як спадкове майно є особистої приватною власністю спадкодавця, то на частку у спадковому майні згідно ст.ст. 57, 60 СК України не претендує, а також вказала на іншого спадкоємця за законом І-ї черги, яка є позивачем в даній справі. 05.04.2017 року позивачка, в межах встановленого законом шестимісячного строку, подала до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті її батька на користь дружини померлого ОСОБА_3 28.04.2017 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області на ім`я ОСОБА_1 направлено листа № 1775/02-14 про необхідність з`явитися до нотаріальної контори для оформлення належним чином заяви про відмову від спадщини. 27.05.2019 року до Біляївської районної державної нотаріальної контори Солонченко В.Ф. подано заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_5 , в якій зазначила, що іншим спадкоємцем за законом є донька померлого ОСОБА_1 , яка подала заяву про відмову від спадщини на її користь. 28.05.2019 року ОСОБА_1 повторно подано до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заяву про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті її батька - ОСОБА_5 , справжність підпису на якій засвідчено ОСОБА_8 , державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області, в якій зазначила, що на момент підписання заяви перебувала при здоровому розумі та ясній пам`яті, діючи добровільно, розуміючи значення своїх дій та правові наслідки. Представник відповідача звертає особливу увагу суду на те, що між поданням ОСОБА_1 заяви про відмову від спадщини вперше та поданням нею ж заяви про відмову від прийняття спадщини вдруге, минуло два роки. Правом на відкликання заяви про відмову від спадщини позивачка не скористалася. 27.05.2019 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_3 було видане Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке зареєстровано в Спадковому реєстрі. Цього ж дня право власності на житловий будинок було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 . Щодо посилання позивача на її тяжке матеріальне становище на момент підписання заяви про відмову від спадщини, представник відповідача зазначає, що даний факт не відповідає дійсності, оскільки на той час матеріальне становище позивачки було стабільно нормальним адже остання виїжджала за кордон на заробітки, а свою доньку на цей час залишала з відповідачкою, котра її доглядала. Окрім того відповідачка ніколи не пропонувала позивачці відмовитися від своєї частки у спадщині на її користь. Отже відповідачка не погоджується з доводами позивача про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та просить в їх задоволені відмовити в повному обсязі. (а.с. 110-118)

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

4. Позивачкою до позовної заяви долучено клопотання про витребування доказів. (а.с. 8)

5. 29.03.2021 року на адресу суду через канцелярію від позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту. (а.с. 100).

6. Представником відповідача 17.09.2021 року було подано клопотання про витребування доказів. (а.с. 142-144)

7. 01.02.2022 року від третьої особи на адресу суду через канцелярію надійшла заява про розгляд справи без її участі. (а.с. 162, 182)

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

8. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2020 року, цивільну справу № 496/3799/20, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. (а.с. 18)

9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 12.10.2020 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. Окрім цього задоволено клопотання позивача про витребування доказів з Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області (а.с. 21)

10. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 30.03.2021 року заяву позивача про забезпечення позову було повернуто заявнику в зв`язку з недодержанням вимог ст. 151 ЦПК України. (а.с. 102-105)

11. 16.08.2021 року в судовому засіданні суд на місці ухвалив надати час для можливості врегулювання спору мирним шляхом. (а.с. 123-124)

12. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 25.01.2022 року було задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів. (а.с. 158-160)

13. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 19.10.2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 175)

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

14. Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18.10.2016 року, а/з № 1057 (а.с. 28, 45) та копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 6 від 28.05.2019 року (а.с. 59-60).

15. Відповідно до копії довідок №№ 3892, 3893 виданих виконкомом Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області 02.12.2019 року ОСОБА_5 по день смерті був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вищевказаною адресою були зареєстровані: його дружина ОСОБА_3 , 1959 року народження, його донька ОСОБА_1 , 1974 року народження, його онука ОСОБА_9 , 1996 року народження, донька дружини ОСОБА_10 , 1997 року народження, онуки дружини ОСОБА_11 , 1997 року народження, ОСОБА_12 , 1995 року народження. (а.с. 12, 13)

16. На виконання ухвали суду від 12.10.2020 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 749/2016, яка заведена щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с. 20-85) з якої вбачається, що 02.12.2016 року ОСОБА_3 , громадянка Республіки Молдова, звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 (а.с. 27)

17. На підтвердження шлюбних відносин між відповідачкою та спадкодавцем матеріали спадкової справи містять копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , видане відділом реєстрації актів цивільного стану Біляївського районного управління юстиції Одеської області 20.06.2006 року, а/з № 51 (а.с. 34) та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 2 від 28.05.2019 року (а.с. 57-58).

18. Спадкодавець за життя не розпорядився своїм майно на випадок смерті, що підтверджується копією іформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 46007739 від 02.12.2016 року. (а.с. 33)

19. 07.04.2017 року за вх. № 593/02-14 на адресу Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області від позивачки надійшла заява про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті ОСОБА_5 на користь відповідачки, яка зроблена в простій письмовій формі. (а.с. 41)

20. На підтвердження родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем матеріали спадкової справи містять копію повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Великодальницькою сільською Радою Біляївського району Одеської області 02.12.1991 року, а/з № 117 (а.с. 44) та копію витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 2 від 28.05.2019 року (а.с. 55).

21. 28.05.2019 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Шевченко Ю.А. було перевірено особу та справжність підпису ОСОБА_1 на заяві № 1008 про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 її батька ОСОБА_5 , а також її дієздатність. (а.с. 56)

22. 27.05.2019 року ОСОБА_3 , громадянка Республіки Молдова, звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори з заявою № 1005 про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с. 61)

23. Підстав для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області не було, що підтверджується копіями Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 168203101 (а.с. 73) та щодо об`єкта нерухомого майна № 168202153 (а.с. 74) від 28.05.2019 року, Інформацією з Єдиного реєстру боржників від 28.05.2019 року (а.с. 75-76)

24. 28.05.2019 року Біляївською районною державною нотаріальною конторою Одеської області було видане на ім`я відповідачки Свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок під АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за № 1-585. (а.с. 77)

25. Право власності відповідачки на спадкове майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 28.05.2019 року, номер запису про право власності: 31740438, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210 (а.с. 9)

26. Окрім позивачки та відповідачки іншим спадкоємцем І-ї черги за законом є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області з питання прийняття спадщини, але їй було надано роз`яснення щодо необхідності звернення до суду з приводу продовження строку для прийняття спадщини. (а.с. 79-85)

27. З фото-світлин, наданих представником відповідача, вбачається, що будинок та прибудинкова територія, які зображені на них, потребують капітального ремонту (а.с. 129-135)

28. На виконання ухвали від 25.01.2022 року про витребування доказів Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України надано витяг № 91-2723/0/15-22-Вих від 26.01.2022 року щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим у період з 26.01.2017 року по 25.01.2022 року ОСОБА_14 (а.с. 163)

29. З витягу наданого Центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України вбачається, що позивачка перетинала кордон України, виїзд: 01.07.2019 року та 23.08.2021 року; в`їзд: 24.09.2019 року, 19.12.2021 року. Окрім цього додатково зазначено, що відповідно до п. 29 Положення про базу даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформація у базі даних осіб щодо відомостей про громадян України, іноземців та осіб без громадянства зберігається протягом 5 років. (а.с. 163)

30. Позивачка у судовому засіданні пояснила суду, що після відкриття спадщини вона запропонувала відповідачці оформити право на спадщину на житловий будинок в цілому на своє ім`я, а потім оформити право власності на зазначений житловий будинок на їх дітей. Окрім цього підтвердила, що підписувала заяву про відмову від спадщини, яка залишилася після смерті її батька. Також спростувала посилання, які зазначені в позовній заяві, на те, що відповідачка виганяє її та її доньку з житлового будинку та підтвердила той факт, що періодично виїжджала за кордон для заробітку коштів. Зазначила, що приймала участь у поховані батька та допомагала відповідачці матеріально.

31. Відповідачка у судовому засіданні пояснила, що конфліктна ситуація виникла тоді, коли вона попросила позивачку допомоги в ремонті будинку, але отримала відмову. Зазначила також, що ні кого з будинку не виганяє. Окрім цього пояснила, що донька позивачки з ранніх літ знаходилася з нею на виховані, коли позивачка виїжджала з країни на заробітки, і наразі проживає в цьому ж будинку. Також зазначила, що ніяких домовленостей з позивачкою щодо оформлення спадщини не було, коштів на поховання позивачка не надавала.

V. Оцінка Суду.

32. Положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), ст. 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

34. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

35. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

36. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

37. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

38. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов`язання встановлено законодавством у зв`язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

39. Положеннями ст.ст. 1216-1218 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

40. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також в разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

41. Статтею 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

42. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

43. Частино 1 ст. 1270 ЦК України закріплено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

44. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

45. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги (ч. 2 ст. 1274 ЦК України).

46. Відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, встановлених ст.ст. 225, 229231 і 233 цього Кодексу.

47. Звернувшись до суду з цим позовом, позивачка, посилаючись на складання нею заяв про відмову від прийняття спадщини після смерті батька внаслідок обману, що мав місце з боку відповідачки, визначила підставою позову правила ст. 230 ЦК України.

48. Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

49. Встановивши, що при підписанні заяв про відмову від спадщини позивачка зазначила, що їй роз`яснено про безумовність та беззастережність її заяв про відмову від прийняття спадщини, а також право на відкликання цієї заяви до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, та з урахуванням того, що наявність умислу в діях відповідачки, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, суд дійшов висновку про те, що позивачка як спадкоємець за законом скористалася своїм правом відмови від спадщини. Отже, підписуючи заяви про відмову від спадщини на користь ОСОБА_3 , позивачка свідомо позбавила себе права на частку у спадщині. При цьому, відмовляючись від спадщини, спадкоємець усвідомлювала значення своїх дій, розуміла обставини, що мають істотне значення. Нотаріус роз`яснила їй зміст норм ст. 1269, 1272, 1273-1275 ЦК України.

50. Отже зміна думки щодо відмови від спадщини, у зв`язку з невиконанням певних домовленостей у подальшому особою, на користь якої здійснена така відмова, не може бути підставою для визнання такої відмови недійсною. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений в Постанові від 03.11.2021 року, Справа № 303/2113/19 (провадження No 61-16909св20)

51. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсною відмову від прийняття спадщини.

52. Окрім цього спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 ЦК України виокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

53. Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

54. Як зазначено у ст. 1296 ЦК, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

55. Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 року (справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак, свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

56. Оскільки, свідоцтво про право на спадщину не має правочинного характеру, воно не може визнаватися недійсним із посиланням на ст.ст. 203, 215-236 ЦК України.

57. У законі міститься відкритий перелік підстав для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Основною підставою визначено те, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо (п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7).

58. Визнати свідоцтво про право на спадщину недійсним може лише суд.

59. При цьому, слід звернути увагу, що у книзі 6 ЦК «Спадкове право» визначений ще один спеціальний спосіб захисту спадкових прав - внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, що досить часто ототожнюється у судовій практиці з визнанням такого свідоцтва недійсним. Хоча між цими двома способами захисту існує істотна різниця, невипадково вони розміщені в окремих статтях глави 89 ЦК.

60. Відповідно до ч. 2 ст. 1300 ЦК на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину.

61. Зміни до свідоцтва про право на спадщину вносяться без визнання попереднього свідоцтва про право на спадщину недійсним. У такому випадку нотаріус повинен вилучити у спадкоємців раніше видані свідоцтва та замість них видати нові, з актуальною інформацією.

62. При цьому, слід враховувати правову позицію Верховного Суду, який в постанові від 13.11.2019 року (справа № 758/5329/15, провадження № 61-18376св18) відзначив, що передбачений ст. 1300 ЦКУ порядок внесення змін до свідоцтва про право на спадщину є самостійним способом захисту прав спадкоємців. У разі настання підстав для внесення змін до свідоцтва про право на спадщину законом не обумовлюється, що зміни до нього повинні вноситись внаслідок визнання попереднього свідоцтва недійсним.

63. Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину в судовому порядку може мати місце у разі, коли відсутня згода спадкоємців на внесення змін до свідоцтва, а також існують інші обставини, що позбавляють можливості внести такі зміни в нотаріальному порядку.

64. Важливо розрізняти застосування таких спеціальних способів захисту прав спадкоємців, як визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину.

65. Свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним в тому випадку, коли спадкоємець, якому таке свідоцтво видане, не має права на спадкування. Йдеться про випадки, коли відпала підстава закликання відповідача до спадкування.

66. Також, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (п. 52 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19).

67. Отже за таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним.

68. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

69. Згідно ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст. 78, 89 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

70. Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Відповідно до п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

71. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається в межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

72. Так, позивачкою було пред`явлено вимоги про: 1) визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, 2) визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та 3) визнання права власності.

73. Позивачка, звертаючись до суду з вимогою про визнання виданого свідоцтва про право на спадщину недійсним, не врахувала те, що вона та відповідач у спірних правовідносинах не позбавляються права на спадкування, проте їхні частки змінюються. Також, позивачка не довела жодним належним та допустимим доказом, що окрім визнання недійсною відмову від спадщини є інші підстави для визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсною відмову від прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним відмовлено, то з урахуванням причинно-наслідкового зв`язку, позовні вимоги в іншій частині не підлягають задоволенню.

74. Отже з урахуванням вищевикладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не є обґрунтованими та не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 2, 4-6, 12, 19, 76, 78, 81, 89, 141, 258-265 ЦПК України, ст.ст. 203, 215-236, 1216, 1270, 1273, 1296, 1301 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Державний нотаріус Біляївської районної державної нотаріальної контори Шевченко Юлія Анатоліївна про визнання недійсною відмову від прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним та визнання права власності.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

3. Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

4. Повний текст рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя О.П. Портна