ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

16 жовтня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 737/280/23

Головуючий у першій інстанції - Олещенко В. І.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1239/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Висоцької Н.В.,

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року (місце ухвалення - м. Чернігів) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами.

В обґрунтування своїх вимог посилалось на те, що 27.10.2021 відповідач уклав договір позики № з ТОВ «ІНФІНАНС» шляхом підписання акцепту оферти, права вимоги за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло на підставі договору факторингу № 24/11-22 від 24.11.2022.

Вказує, що обов`язку щодо повернення кредиту у встановлені договором строки відповідач не виконав, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість у розмірі 58808,06 грн, з яких: 7319 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 51489,06 грн - заборгованість за відсотками.

Посилається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 24.11.2022, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Також зазначає, що 29.09.2021 відповідачем був укладений кредитний договір № 20852-09/2021 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», права вимоги за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло на підставі договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022.

Як зазначає позивач, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання і не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість за кредитним договором № 21092022 у розмірі 18675 грн, з яких 5000 грн - заборгованість з основною сумою боргу; 13675 грн - заборгованість за відсотками.

Посилається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 21.09.2022, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій.

Крім того, позивач зазначає, що 24.09.2021 відповідачем був укладений кредитний договір № 7/734051 з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», права вимоги за яким ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло на підставі договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022.

Як вказує позивач, всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свої зобов`язання і не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість за кредитним договором № 7/734051 у розмірі 31580 грн, з яких 8000 грн - заборгованість з основною сумою боргу; 23580 грн - заборгованість за відсотками.

Посилається, що з моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 12.08.2022, позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій

В позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором позики № у розмірі 58808,06 грн, за кредитним договором № 20852-09/2021 у розмірі 18675 грн, за кредитним договором № /734051 у розмірі 31580 грн, а всього 109063,06 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду від 21.07.2023 позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість в розмірі 109 063,06 грн: за договором позики № в розмірі 58 808,06 грн, з яких: 7 319 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 51489,06 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 20852-09/2021 в розмірі 18 675 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 13 675 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/734051 в розмірі 34 580 грн, з яких: 8 000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 580 грн - сума заборгованості за відсотками. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Чернігівського районного суду від 31.07.2023 виправлено описку в другому абзаці резолютивної частини рішення Чернігівського районного суду від 21.07.2023 по цивільній справі № 737/280/23 за позовом ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме абзац другий резолютивної частини рішення викладено в такій редакції: «Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість в розмірі 109 063,06 грн: за договором позики № в розмірі 58808,06 грн, з яких: 7 319 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 51489,06 грн сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором № 20852-09/2021 в розмірі 18675 грн, з яких: 5000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 13675 грн. сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №/734051 в розмірі 31580 грн, з яких: 8 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 23 580 грн сума заборгованості за відсотками.».

Рішення суду обґрунтовано доведеністю факту неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідач не сплатив, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Кравченко В.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Чернігівського районного суду від 21.07.2023 і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у повному обсязі.

За доводами апеляційної скарги висновки суду не відповідають обставинам справи та наданим стороною позивача доказам, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права і процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник посилається на те, що позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів, що відповідачем було підписано як самі кредитні договори, так і невід`ємні його складові: правила надання грошових коштів у позику, додаткові угоди, тощо, доказів того, що ОСОБА_1 отримав такі грошові кошти у позику, та він взагалі був обізнаний про обставину перебування його з ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» або з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», у будь-яких правовідносинах, в тому числі і щодо отримання позики та кредитних коштів.

Вважає, що роздруківка з сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки такі докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджується постановою Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження №6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви кредитні договори у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Тому наголошує, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови обслуговуванню рахунків фізичної особи, відсутність у договорі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та комісії за несвоєчасне погашення кредиту, надані товариством додаткові угоди не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Також заявник вказує, що відсутні підстави вважати, що при укладенні відповідних договорів з відповідачем ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» дотрималися вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 14-131цс19.

Як стверджує заявник, позивачем в суді першої інстанції не було надано належних та допустимих доказів передання ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» прав грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики та кредитними договорами, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами.

Крім того, за доводами скарги, позивачем не було надано жодних належних і допустимих доказів, які б свідчили про факт отримання відповідачем від вказаних фінансових організацій грошових коштів, оскільки надані Договір позики та кредитні договори не містять в собі посилання на обставину отримання ОСОБА_1 таких послуг та будь-яких коштів. Також позивачем не надано доказів перерахування відповідачу будь-яких кредитних коштів, або доказів використання таких кредитних коштів відповідачем.

В обґрунтування зазначених доводів скарги заявник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 30.01.2018 у справі 161/16891/15-ц, від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12, від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц.

Також заявник вважає, що посилання банку на наявність роздрукованих розрахунків по заборгованості за кредитними договорами та Договором позики, як на підстави задоволення позовних вимог є необгрунтованими, оскільки самі розрахунки, умови кредитування, тощо, вцілому є внутрішніми документами банку та не містять відомостей, які би дозволили суду перевірити, чи надавались кошти взагалі, чи видавалася кредитна картка та на який строк, правильність нарахування чи встановлено кредитний ліміт, а тому, за відсутністю належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість мас місце, що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов відповідного кредитного договору неможливо, як і неможливо встановити, які саме умови спірних договорів порушені відповідачем.

Наголошує, що виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами, а довідка-розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку в силу положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку).

Як стверджує заявник, позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів відступлення права вимоги до ОСОБА_1 від кредиторів: TОB «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Свропейська кредитна група» до позивача фактора, а також доказів направлення ОСОБА_1 та вручення повідомлень про відступлення права вимоги.

На виконання вимог ст. 361 ЦПК України учасникам справи було надіслано копії апеляційних скарг та додані до них матеріали справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Л.В. Макарова просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Чернігівського районного суду від 21.07.2023 - без змін. В обгрунтування посилається, що порядок укладення договору передбачає реєстрацію та створення особистого кабінету позичальника, подання заявки на отримання позики, оцінку кредитоспроможності позичальника та безпосередньо укладення договору шляхом прийняття позичальником пропозиції (оферти) та введення одноразового ідентифікатора у вигляді коду, а договір вважається укладеним з моменту одержання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти). Тому вважає, що укладаючи кредитний договір, позичальник засвідчив згоду, що створені в Інформаційній системі позикодавця заяви, кредитний договір та інші документи в електронній формі оригіналами і мають однакову юридичну силу з документами у паперовій формі та відповідають внутрішній волі сторони. В обґрунтування зазначених доводів заявник посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постановах від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20, від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20. Зазначає, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними договорами з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «КУ «Європейська кредитна група», оскільки не є первісним кредитором, а вказані документи формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит. ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» були надані докази, що підтверджують надання (перерахування) коштів та детальні розрахунки заборгованості за договорами, укладеними з ОСОБА_1 . У відповідності до умов кожного з укладених договорів, кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану власноручно позичальником при укладенні договорів. Так, позичальником ОСОБА_1 при укладанні кредитних договорів було особисто вказану однакову карту банку № НОМЕР_1 для перерахування коштів, на яку і було перераховано кредитні кошти у розмірах згідно умов договорів. Відповідач як тримач карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, має можливість отримати виписки по рахунку для підтвердження та/або спростування факту перерахування кредитних коштів, оскільки позивач не є банківською установою і не може надати інформацію щодо зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Наголошує, що відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості, що свідчить про усвідомлення форми оформлення кредитного договору та погодження з його умовами. У відповідності до умов кожного з укладених договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків за користування коштами, тому позовні вимоги є законними та обґрунтованими, оскільки позивачем доведено факт укладення відповідачем кредитних договорів. Щодо відступлення прав вимоги за договором факторингу посилається, що до позовної заяви було додано витяги Договорів факторингу та реєстр боржників за кредитними договорами, оскільки реєстр боржників по кожному кредитному договору містить інформацію щодо заборгованості інших фізичних осіб, що є персональними даними та не підлягають розголошенню. Водночас позивач разом із позовною заявою надав суду належним чином завірені копії документів, що свідчать про належні правові підстави для переходу права вимоги до ОСОБА_1 . Щодо повідомлення про відступлення права вимоги, представник позивача зазначає, що в законодавстві не передбачено обов`язку нового кредитора мати письмове підтвердження відправлення чи отримання боржником повідомлення про відступлення права вимоги. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову в задоволенні позову новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 27.10.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ІНФІНАНС» був укладений договір позики № , шляхом підписання Акцепту оферти на укладення Договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно Заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника (а.с. 9-12).

За умовами договору ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 7319 грн 00 коп. зі строком користування 29 днів, зі сплатою процентів 1,58 % в день, процентів за неналежне виконання умов кредитного договору-3,5 %.

Відповідно до умов вказаного договору невід`ємною частиною цього договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту за умовами програми «Money Boom Loyal» , які розміщені на сайті moneyboom.ua, з якими позичальник зобов`язався ознайомитись.

Вказаний договір позики підписаний ОСОБА_1 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором - 0n3j4z, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 13).

З копії квитанції за сплату №116639508 від 27.10.2021 вбачається, що на карту ОСОБА_2 НОМЕР_2 було зараховано 7319 грн (а.с. 15).

Вбачається, що 27.10.202 відповідачем було підписано паспорт споживчого кредиту шляхом накладення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 16).

24.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників ( а.с.17-18).

24.11.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу (а.с. 19).

З Витягу з Реєстру боржників від 24.11.2022 до Договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022 убачається, що загальна сума заборгованості за договором позики № ОСОБА_1 становить 58808,06 грн, із яких: 7319 грн - основна сума боргу та 51489,06 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 20).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 27.10.2021 за період з 24.11.2022 по 31.03.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 року становить 58808,06 грн (а.с. 21).

Також вбачається, що 21.09.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» був укладений договір про надання фінансового кредиту № 20852-09/2021, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону боржника, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Вищезазначений договір підписано електронним підписом 9390 позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону , про що зазначено у реквізитах Договору (а.с. 25-26).

За п.п. 1 п. 1 вказаного договору, товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 5000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.п. 1.2. п. 1 Кредитного договору, кредит був наданий строком на 30 днів, тобто до 28.10.2021.

З копії листа ТОВ "Універсальні платіжні рішення" від 12.06.2023 вбачається, що 29.09.2021 через систему iPay.ua на карту НОМЕР_2 зараховано 5000 грн (а.с. 135).

За матеріалами справи, 29.09.2021 відповідачем ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 34).

Також ОСОБА_1 неодноразово подавалась заявка до ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» на відстрочення виконання зобов`язань за Договором про надання фінансового кредиту № 20852-09/2021 від 29.09.2021, зокрема 28.10.2021 - терміном на 7 днів, 04.11.2021 - терміном на 7 днів, 10.11.2021 - терміном на 7 днів, 20.11.2021 - терміном на 7 днів (а.с. 27, 28, 29, 30, 31, 32).

Також судом встановлено, 21.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» був укладений договір факторингу № 21092022, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 35-36).

21.09.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 7760 за вищевказаним договором факторингу (а.с. 37-38).

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 21.09.2022 року до Договору факторингу № 21092022 від 21.09.2022, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 20852-09/2021 становить 18675,00 грн, із яких: 5000 грн - основна сума боргу та 13675,00 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 41).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 20852-09/2021 від 29.09.2021 за період з 21.09.2022 по 31.03.2023 розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.03.2023 становить 18675 грн (а.с. 42).

Крім того, 24.09.2021 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем ОСОБА_1 була укладена індивідуальна частина договору про надання фінансового кредиту № /734051 (а.с. 47-48).

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що вказаний договір був підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

З копії інформаційної довідки платіжного сервісу "Platon" (ТОВ "Платежі Онлайн" - технологічний оператор платіжних послуг) від 20.04.2023 вбачається, що 24.09.2021 на карту НОМЕР_2 зараховано 8000 грн (а.с. 141).

Також 24.09.2021 ОСОБА_1 був підписаний паспорт споживчого кредиту, у якому він підтвердив отримання та ознайомлення з інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (а.с. 49).

12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 12082022, за умовами якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 50-51).

12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 14361 за вищевказаним договором факторингу (а.с. 52).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу №12082022 від 12.08.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 31580 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23580 грн сума заборгованості за відсотками (а.с. 53)

З розрахунку заборгованості за кредитним договором № /734051 від 24.09.2021, вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 31.03.2023 року залишок заборгованості складає 31580 грн (а.с. 54).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що доведеним є факт неналежного виконання зобов`язання за кредитними договорами, наявність заборгованості, яку відповідач не сплатив, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок чого дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Так, матеріалами справи підтверджується, що було укладено кредитні договори: 27.10.2021 між ТОВ «ІНФІНАНС» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № в електронній формі шляхом надсилання позичальником електронного підпису одноразовим ідентифікатором 0n3j4z; 29.09.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 20852-09/2021 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора 9390; 24.09.2021 між ТОВ «КУ «Європейська кредитна установа» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № /734051 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового ідентифікатора R65135, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію».

У вказаних договорах сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і тип процентної ставки.

Договір позики та кредитні договори є дійсними, у судовому порядку не оскаржувались. Розрахунок заборгованості проведений первісними кредиторами до відступлення прав вимог відповідачем не спростований ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приписами ч. 2 ст. 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79, 80 ЦПК України).

Згідно приписів ст. 12, ч. 1, 5-7 ст. 81, ч. 1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження укладення договору позики та кредитних договорів, не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом як підстава ля скасування рішення суду першої інстанції, оскільки за нормами ЗУ «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Необгрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те, що позивачем не надано будь-яких підтверджуючих доказів перерахування позивачем грошових коштів на його картковий рахунок, враховуючи наступне.

Так, згідно договору позики встановлено, що позика надається шляхом перерахування товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок позичальника, пунктом 1.6. кредитного договору від 29.09.2021 передбачено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити банківської картки, вказаної клієнтом, згідно п. 1.4. кредитного договору від 24.09.2021 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Факт перерахування коштів на картковий рахунок відповідача підтверджується відповідними довідками (а.с. 15, 135, 141).

Відповідачем не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Відповідач, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, указував на те, що позивачем не доведено факту отримання ним кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання ним коштів, які за умовами договорів переховувались в безготівковій формі на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на його рахунок, враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеними договорами і взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачені в договорах строки грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 109063,06 грн.

Доводи скарги щодо не повідомлення відповідача про відступлення прав вимог за договором позики та кредитними договорами спростовуються матеріалами справи, а саме повідомленням від 24.11.2022 (а.с. 14), повідомленням від 21.09.2022 (а.с. 33).

Крім того, відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Підстав відступити від такого правового висновку щодо застосування норми права у подібних відносинах під час розгляду цієї справи колегією суддів не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що позичальником заборгованість ні новому, ні попереднім кредиторам по кредитним договорам не сплачувалась, внаслідок чого утворилася заборгованість у заявленій до стягнення сумі.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати вимоги проти нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

З огляду на викладене, саме по собі неотримання повідомлення позичальника про відступлення права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора.

Спростовуються матеріалами справи і доводи щодо не доведення належними та допустимими доказами передання ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» прав грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за договором позики та кредитними договорами, оскільки 24.11.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» укладено договір факторингу № 24/11-22/2, відповідно до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.17-18).

24.11.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ІНФІНАНС» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників в електронному вигляді за договором факторингу (а.с. 19).

21.09.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» був укладений договір факторингу № 21092022, за умовами якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ»» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с. 35-36).

21.09.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 7760 за вищевказаним договором факторингу (а.с. 37-38).

12.08.2022 між ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений Договір факторингу № 12082022, за умовами якого ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 50-51).

12.08.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» підписали акт прийому-передачі реєстру боржників кількістю 14361 за вищевказаним договором факторингу (а.с. 52).

Відповідно до Витягів з Реєстрів боржників позивач набув права грошової вимоги до Відповідача на загальну суму 109063,06 грн. (а.с. 20,41 53).

Не обґрунтованими є також і доводи, згідно яких скаржник посилається, що при укладенні відповідних договорів з відповідачем ТОВ «Інфінанс», ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» не дотрималися вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, оскільки погодження умов договору відбувалося в момент накладення цифрового підпису.

З врахуванням наведеного безпідставними є і посилання на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03.07.2019 у справі № 14-131цс19.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог, зокрема, договір позики та кредитні договори, оформлені та підписані сторонами в установленому законом порядку, первинні бухгалтерські документи про зарахування на рахунок позичальника визначених договорами кредитних коштів, належний розрахунок кредитної заборгованості, проведений первісними кредиторами та договори відступлення прав вимоги (факторингу) за спірними кредитними договорами та договору позики новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», докази повідомлення боржника про заміну кредитора.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач ОСОБА_1 підписав за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором договір позики та кредитні договори, але своєчасно не виконав грошове зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним договором ні новому, ні старому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 109063,06 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 16.10.2023.

Головуючий Судді :