Справа № 158/1504/23
Провадження № 2/0158/347/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 жовтня 2023 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Сіліч Ю.Л.,
за участю секретаря - Оніщук Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В
Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Ляр Д.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування вимог зазначає, що 18.08.2008 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг та, в подальшому, підписав Заяву №б/н від 18.08.2008 року.
При підписанні анкети-заяви, відповідач власним підписом підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі Договір). Тобто, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором та містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору.
Окрім іншого, як зазначає представник позивача, 18.08.2008 року відповідачем була також підписана Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»; власним підписом останній погодився на фінансові умови надання такої кредитної карти.
Представник позивача зазначає, що при встановленні та зміні кредитного ліміту Банк керувався п.3.2, п.3.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладенні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.
Окрім іншого, просить суд стягнути з Відповідача понесені судові витрати у виді судового збору у сумі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири тисячі).
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 травня 2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
В період розгляду спрощеного позовного провадження по даній справі заяв, клопотань та заперечень у порядку ст. 182 ЦПК України, сторонами подано до суду не було. Відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.
Дослідивши надані представлені письмові докази в справі, суд прийшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 18.08.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг (далі Договір) на отримання кредитної карти Універсальна (а.с.17-28) з кредитним лімітом 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень (а.с.15-16), який, в подальшому, неодноразово змінювався.
В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Так, згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Дослідивши заявлені позивачем вимоги, матеріали справи, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням (на думку позивача) позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. Тобто, фактично, такий спір виник у зв`язку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, на який посилається позивач та який долучено останнім до матеріалів провадження.
Надаючи оцінку основному доказу (кредитному договору), суд констатує, що останній викладено російською мовою (а.с.23-32).
Відповідно до Статуту акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», затвердженого постановою КМ України від 05 червня 2019 року №594, «ПриватБанк» є державним банком. Функції з управління корпоративними правами держави в Банку здійснює Кабінет Міністрів України, який виконує функцію вищого органу Банку (а.с.37-38).
Відповідно до статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова, яка згідно статті 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» є єдиною державною (офіційною) мовою в Україні.
Статтею 9 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. Сторони, які беруть участь у справі, подають до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені державною мовою. У межах території, на якій поширена регіональна мова (мови), що відповідає умовам ч. 3 ст. 8 цього Закону, допускається подача до суду письмових процесуальних документів і доказів, викладених цією регіональною мовою (мовами), з перекладом, у разі необхідності, на державну мову без додаткових витрат для сторін процесу.
Крім того, у ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом.
Згідно з ст. 151-2 Конституції України, рішення Конституційного Суду України є обов`язковими до виконання на території України.
У рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року (справа N 10-рп/99) зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом (частина п`ята статті 10 Конституції України).
У рішенні Конституційного Суду України від 14 липня 2021 року (справа №1-179/2019 (4094/19)) зазначено, що «…порушення стандартів і порядку застосування української мови є неприпустимим. Українська мова як єдина державна мова має юридичний статус обов`язкового засобу спілкування в публічних сферах усередині країни та при здійсненні публічних представницьких функцій у міжнародному спілкуванні» (абз. 7, 8 ч.4.1).
Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства, зважаючи, що АТ КБ «Приватбанк» є державним банком, тобто на нього поширюють вимоги ч. 6 ст. 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року, суд, керуючись ст. 89 ЦПК України, визнає поданий доказ як неналежний та такий, що не містить інформації щодо предмету доказування спірних правовідносин.
Разом з тим, суд зазначає, що забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 9, 12, 13, 81, 89, 141 ЦПК України, ст. ст. 526, 626, 628, 638 ЦК України, суд
У Х В А Л И В
В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.
Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Представник позивача Ляр Дмитро Юрійович, адреса: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач ОСОБА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Повний текст рішення складений 10.10.2023 року.

Суддя Ківерцівського районного суду Ю.Л. Сіліч