Провадження 2/756/33/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 серпня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарях Міщенку О.В., Колядінцевій П.В., Шершньові О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Людмили Олексіївни, Відділ опіки піклування та усиновлення Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання правочину недійним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус КМНО Єременко Л.О., відділ опіки, піклування та усиновлення Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання правочину недійним.

В обґрунтування позову зазначають, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належала на праві часткової власності квартира АДРЕСА_1 , яка відчужена ними 19.04.2017 року за договором купівлі-продажу, укладеним із ОСОБА_4 , у якому сума продажу вказана 49 396 грн. 00 коп., хоча фактично вони отримали по 12 500 доларів США кожний, а за попередніми домовленостями вартість продажу квартири мала становити 55 000 доларів США, але не менше 34 000 доларів США.

Крім того, у цій квартирі проживала донька ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оскільки, договір купівлі-продажу спірної квартири ними укладено не за вільним волевиявленням, під впливом тяжкої для них обставин і на вкрай невигідних умовах для них, вчинений без дозволу органу опіки та піклування та без письмової нотаріально засвідченої згоди ОСОБА_3 як матері малолітньої дитини, а також не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просять суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири від 19.04.2017 року, укладений між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.О. та зобов`язати ОСОБА_4 в порядку реституції повернути квартиру позивачам.

Крім того, 10.02.2021 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_6 подану заяву про збільшення підстав позову, в якій посилається на те, що ОСОБА_1 ще з дитинства стояв на обліку в Київській міській клінічній лікарні № 21 імені академіка Павлова, в якій був поставлений діагноз - затримка психічного розвитку, а відтак в момент вчинення оспорюваного правочину він не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними, що є додатковою підставою для визнання договору купівлі-продажу недійсним.

У судове засідання позивачі не з`явилися подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності в яких зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Представниця Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, просить прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України, при прийнятті рішення врахувати інтереси дитини.

Приватний нотаріус КМНО Єременко Л.О. у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Судом установлено, що 07.05.2008 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 одружились, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 19).

Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т. 1 а.с. 20).

Згідно довідки відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб, місце проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 14.04.2017 року зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 21).

За довіреностями від 05.12.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уповноважили ОСОБА_10 бути їх представником з питань приватизації частини квартири АДРЕСА_1 та з питань оформлення правовстановлюючого документа, отримання свідоцтва про право власності на квартиру та реєстрації права власності на вищевказану квартиру з правом отримання витягу про реєстрацію права власності (т. 1 а.с. 29-30).

12.12.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Лекс-Консалтінг Лімітет», в особі директора Якименка Ю.В., укладено договір № 12/12/12, за умовами якого виконавець зобов`язується надати замовнику консультаційні послуги стосовно оформлення документів по приватизації квартири АДРЕСА_1 та в подальшому продажу цієї квартири за ринковою вартістю. Вартість договору за послуги 5 000 доларів США (т. 1 а.с. 28).

03.02.2017 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено попередній договір № 03/02/17, за умовами якого сторони домовились про передачу права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 шляхом укладення договору купівлі-продажу у письмовій формі з нотаріальним посвідченням та державною реєстрацією. Вартість об`єкта 935 000 грн., що в еквіваленті становить 34 000 доларів США. На підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання покупець передав продавцю грошову суму у розмірі 55 000 грн. 00 коп., що еквівалентно 2 000 доларів США. За домовленістю сторін нотаріальне оформлення квартири за мінімальною оціночною вартістю (т. 1 а.с. 92).

19.04.2017 року між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як продавцями, та ОСОБА_4 , як покупцем, укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно п. 3 цього договору квартира належить продавцям на праві приватної, спільної часткової власності, кожному по частці на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 , виданого 10.04.2017 року органом приватизації державного житлового фонду - управлінням житлово-комунального господарства Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації. Право власності продавців на квартиру зареєстровано 13.04.2017 року в держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єременко Л.О.

У п. 4 цього договору вказано, що згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, що виданий суб`єктом оціночної діяльності - ТОВ «Київський інститут оціночної діяльності», вартість об`єкта оцінки (квартири), станом на 14.04.2017 року, становить 49 396 грн. 00 коп.

Відповідно до п.п. 5,6 цього договору продаж квартири здійснено за 49 396 грн. 00 коп., які продавці отримали в рівних долях від покупця до підписання цього договору. Ціна продажу відповідає дійсним намірам сторін. Сторони заявляють про повний розрахунок за продану квартиру. Підписання цього договору продавцями є підтвердженням факту повного розрахунку з ними за продану квартиру та свідчить про відсутність у продавців по відношенню до покупця будь-яких претензій фінансового характеру.

Згідно п. 12 цього договору продавці свідчать та гарантують, що всі умови цього договору відповідають інтересам продавців і узгоджені з ними, а також те, що внаслідок продажу квартири не буде порушено прав та законних інтересів малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб.

Пунктом 14 цього договору визначено, що сторони стверджують, що вони не обмежені в правах укладати правочини, усвідомлюють значення своїх дій і можуть керувати ними, волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі, договір не укладається під впливом помилки, обману, насильства, під впливом тяжкої для них обставини і на невигідних для них умовах, укладення цього договору відповідає їх інтересам, умови цього договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін, умовами цього договору зафіксовано усі істотні умови, що стосуються купівлі-продажу квартири, будь-які попередні домовленості, які мали місце до укладення цього договору і не відображаються у його тексті, після підписання договору, не матимуть правового значення, цей договір не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обмовлені в цьому договорі.

Як вбачається з п. 23 договору до його підписання він прочитаний кожним учасником цього договору, після чого сторони підтвердили, що вони на свій розсуд встановили умови договору та з ним погодились. Сторони підтвердили, що зміст цього договору повністю відповідає їх дійсним намірам.

За інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.04.2017 року приватним нотаріусом КМНО Єременко Л.М. внесено відомості про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 19.04.2021 року.

Відповідно до розписки ОСОБА_4 від 19.04.2017 року він взяв в якості застави у ОСОБА_2 до моменту зняття з реєстрації та вивільнення квартири згідно умов договору продажу 1 000 доларів США. Так же отримав суму в розмірі 2 000 доларів США для погашення комунальних платежів по квартирі АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 27).

Згідно висновку дитячого психіатра Подільської ПНД від 16.09.1994 року ОСОБА_1 мав затримку психічного розвитку (т. 1 а.с. 222).

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 17.09.2020 року ОСОБА_1 10.09.2020 року комісією при Оболонському РВК м. Києва визнаний непридатним до військової служби за гр. ІІ ст. 19 б Наказу МОУ № 402-2008 року (розумова відсталість помірного та легкого ступеня) (т. 1 а.с. 236).

Як вбачається з довідки КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» № 061/203/2-01-236 від 19.04.2021 року адміністрація закладу повідомляє, що згідно перевірки медичної документації та архівних даних за 1990-2021 роки ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні в лікарні не значиться (т. 2 а.с. 52).

Крім того, у листі КНП «Клінічна лікарня «Психіатрія» №061/203/2-01/136 від 01.05.2022 року повідомляє, що термін зберігання історій хвороб складає 25 років. Медична документація знищена згідно «акту про вилучення для знищення документів, не внесених до національного архівного фонду» № 1 від 18.02.2013 року, тому медичну документацію ОСОБА_1 , за 1994 рік надати немає можливості (т. 2 а.с. 111).

Ухвалою суду від 08.12.2021 року у справі призначено судово-психіатричну експертизу, яка проведена не була, в зв`язку із її не оплатою позивачами (т. 2 а.с. 93-95, 115).

У підготовчому судовому засіданні судом роз`яснено позивачам та їх представнику процесуальні права та обов`язки щодо подання доказів на підтвердження обставин на які вони посилаються в обґрунтування вимог, а також наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій (т. 2 а.с. 141 з/б).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1-3, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України визначено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Як вбачається з ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей майна, які значно знижують його цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п.19 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобов`язань, які виникли з правочину, і не пов`язане з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка щодо розрахунку одержання користі від вчиненого правочину. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Згідно п. 20 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Як зазначено у п. 23 Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК ( 435-15 ), якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа (фізична чи юридична) має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.06.2020 року в справі № 177/1942/16-ц вказано, що "наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним".

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

У п. 1 ч. 2 ст. 177 СК України визначено, що батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, щодо майна, власником (співвласником) та/або користувачем якого є дитина.

Враховуючи, що під час судового розгляду позивачами на підтвердження їх доводів щодо недійсності спірного договору купівлі-продажу квартири в частині укладення його під впливом помилки, обману чи того, що на момент його укладення ОСОБА_1 не розумів значення своїх дій та не міг ними керувати належних та допустимих доказів не надано, суд дійшов висновку про не доведення цих обставини.

При цьому, одержання дозволу на відчуження ОСОБА_2 , належної йому частки в спірній квартирі, що набута ним в порядку Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", від його дружини ОСОБА_3 законом не передбачено, оскільки це майно є його особистою власністю.

Також, законом не передбачено надання органом опіки та піклування дозволу на відчуження одним із батьків нерухомого майна власником чи користувачем, якого не є дитина, а ОСОБА_9 , 19.05.2008 року не була власником спірної квартири, а також станом на дату укладання оспорюваного правочину її місце проживання було зареєстроване за іншою адресою.

З огляду на викладене, суд не має правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єременко Людмили Олексіївни, Відділ опіки піклування та усиновлення Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання правочину недійним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя