Номер провадження: 22-ц/813/4730/23
Справа № 498/141/21
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Гуденко Д.О.

учасники справи:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачі - ОСОБА_5 , Великомихайлівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2022 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання частково незаконним рішення і недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на житловий будинок,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

26 лютого 2021 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6 , Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання частково незаконним рішення і недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на житловий будинок, вимоги якого уточнили у квітні 2021 року, та просили суд визнати незаконним і скасувати в частині 4/5 права власності рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 25 від 15 грудня 1996 року, яким вирішено оформити у частці 1/1 право приватної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 ; визнати недійсним та скасувати в частині 4/5 права власності свідоцтво про право власності на бланку НОМЕР_1 , видане 04.06.2008 року Полезненською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, за яким вказане домоволодіння дійсно належить ОСОБА_7 на праві приватної власності у частці 1/1 та зареєстроване 04.06.2008 року за реєстраційним номером майна 23508820 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно; а також визнати за кожним із позивачів право на 1/5 частку у праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння (житловий будинок) по АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок).

В обґрунтування вимог позивачі зазначили, що спірний будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований у 1978 році їхніми батьками, які були працюючими членами колгоспу, і тому за фактом перебування у неповнолітньому віці у складі колгоспного двору вони станом на 15.04.1991 року разом з батьками мали у рівних частках по 1/6 за кожним право власності на цей будинок, як на сумісне майно колгоспного двору.

Після смерті матері ОСОБА_8 , що настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , вони разом з батьком прийняли її спадщину за фактом безпосереднього перед її смертю проживання з нею та успадкували у рівних частках по 1/30 кожен належне матері право на 1/6 частку у праві власності на спірний будинок і кожен з них разом з батьком набули право власності на 1/5 частку у праві власності на спірний будинок.

Після смерті батька позивачі дізналися, що він залишив на користь відповідачки заповіт на спірний будинок, який виявився документально оформленим за батьком на праві власності з часткою 1/1, що вважають незаконним та таким, що порушує належне їм право власності на спірний будинок.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання частково незаконним рішення і недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на житловий будинок - задоволено.

Суд визнав незаконним і скасував в частині 4/5 права власності рішення виконавчого комітету Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області № 25 від 15 грудня 1996 року, яким вирішено оформити у частці 1/1 право приватної власності на домоволодіння по АДРЕСА_1 за ОСОБА_7 .

Суд визнав незаконним і скасував в частині 4/5 права власності свідоцтво про право власності на бланку НОМЕР_1 , видане 04.06.2008 року Полезненською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, за яким домоволодіння по АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_7 на праві приватної власності у частці 1/1 та зареєстроване 04.06.2008 року за реєстраційним номером майна 23508820 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Визнано за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за кожним право на 1/5 частку у праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння (житловий будинок) по АДРЕСА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд вважав встановленим, що з дня побудови спірного будинку у 1978 році і до 15.04.1991 року господарство у складі позивачів та їхніх батьків відносилось до суспільної групи колгоспників, оскільки у його складі перебували двоє працюючих членів колгоспу «Іскра» Великомихайлівського району Одеської області - батько з 1965 року і мати з 1973 року.

Станом на 15 квітня 1991 року у складі господарства колгоспників, члени якого проживали у спірному будинку, було шестеро осіб - позивачі та їхні батьки, кожен з яких набув право на рівну частку у розмірі 1/6 на спільне майно двору у вигляді спірного домоволодіння, оскільки позивачі з дня народження перебували у його складі і не втратили права на частку в його майні, а також відсутні підстави длязменшення або відмови у її виділенніповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а всі інші позивачі ще були неповнолітніми.

Зазначене надає підстави для висновку і про те, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачів ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну їй частку у розмірі 1/6 у праві власності на спірне домоволодіння, щодо якого вона заповіт не залишала, а положеннями чинної на той час статті 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом . Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Позивачі разом з батьком, як спадкоємці за законом першої черги до майна померлої ОСОБА_8 , прийняли її спадщину за фактом безпосереднього проживання разом з нею і набули у рівних частках право на її спадщину у вигляді права власності на 1/6 частку у праві власності на спірне домоволодіння, тобто кожен по 1/30 частки (1/6 : 5), а з урахуванням наявного у них права на частку у розмірі по 1/6, частки у праві власності на спірне домоволодіння після смерті ОСОБА_8 становили станом на 28.05.2000 року у позивачів та їхнього батька у кожного по 1/5 (1/6 + 1/30 = 6/30 або 1/5).

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_5 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення у справі № 498/141/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району Одеської області про визнання частково незаконним рішення і недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на житловий будинок, застосувавши при цьому позовну давність та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

Вказує, що невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, є підставою для скасування рішення.

З позовними вимогами позивачів не погоджується, так як їх право на витребування часток майна виникло з моменту вибуття з колгоспного двору, тобто з 15 квітня 1991 року. Отже позивачі пропустили строк звернення до суду за захистом своїх прав, передбачених статтями 256 та 257 ЦК України.

Вважає, що позивачі з моменту 15 квітня 1991 року втратили своє право на частки у майні членів колгоспного двору, що належали їм, та їхній матері, при цьому кожний з позивачів, при досягненні відповідного віку не звертався / не зверталася / до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини від померлої матері, а також згідно діючого законодавства позивачі до сьогоднішнього дня не зверталися до суду з заявами про надання їм додаткового терміну для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса , що не було доведено позивачами у судовому засіданні.

Посилання позивачів, що їм стало відомо лише після смерті батька, що він заповів будинок відповідачу ОСОБА_5 , і що Полезнеською сільською радою було видано право власності на спірний будинок 15 грудня 1996 року їхньому батьку є безпідставними.

Позиція учасників у справі.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги представником позивачів було надано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_5 , в якому зазначає, що посилання апелянта є необґрунтованими, оскільки згідно ст. 76 ЦК УРСР право на позов виникає з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Позивачі не знали і не могли знати про наявність зазначених вище обставин, оскільки за інформацією Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, архівним відділом були переглянуті справи виконавчого комітету Полезненської сільської ради, де рішення № 25 від 15 грудня 1996 року «Про оформлення приватної власності на ОСОБА_7 відсутнє (а.с. 112).

Що стосується вказаного свідоцтва від 04.06.2008 року, то батько позивачів 14.11.2006 року одружився з відповідачкою ОСОБА_5 , яка з 29.08.2008 року зареєструвала своє проживання у спірному будинку (а.с. 87. 88зв.) а тому позивачі на час видачі цього свідоцтва і пізніше з батьком не проживали і не підтримували з ним постійних та довірливих родинних стосунків, що було підтверджено допитаним у суді свідком ОСОБА_10 .

Те, що позивачі на час видачі вказаного свідоцтва від 04.06.2008 року з батьком не проживали і не могли довідатися про оформлення батьком права власності на спірний будинок у частці 1/1, тобто без врахування наявного у кожного з позивачів права на 1/5 частку у праві власності на будинок, підтверджено доказами щодо місця проживання і роботи позивачів.

Щодо явки сторін.

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду від сторін надійшла заява про розгляд справи без участі сторін.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом першої інстанції, відповідно до матеріалів справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого на підставі запису № 18 складеного 07 липня 1972 року Полезненською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, був зареєстрований шлюб між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 , яким після укладення шлюбу було присвоєне прізвище ОСОБА_12 (т. 1 а.с. 12).

Щодо родинних відносин позивачів з вказаним подружжям наявні свідоцтва про їх народження, видані на підставі записів зроблених Полезненською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області, у яких їх батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_7 :

ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис № 24 від 10 липня 1972 року (т. 1 а.с. 27), яка змінила своє родове прізвище на ОСОБА_13 згідно свідоцтва про шлюб, виданого на підставі запису за № 1064 складеного 02 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (т. 1 а.с. 28);

ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_3 , запис № 32 від 01 листопада 1974 року (т. 1 а.с. 29), яка змінила своє родове прізвище на ОСОБА_15 згідно свідоцтва про одруження, виданого на підставі запису за № 52 зробленого 26 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Великомихайлівського району Одеської області (т. 1 а.с. 30);

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , запис № 2 від 28 лютого 1981 року (т. 1 а.с. 31);

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , запис № 8 від 04 травня 1984 року (т. 1 а.с. 32).

Щодо сім`ї позивачів та їх батьків і спірного будинку у погосподарських книгах по селу Гіржовезазначені судом встановлені наступні відомості:

у книзі № 4за 1986-1988 роки за особистим рахунком № НОМЕР_2 обліковувалося господарство суспільної групи колгоспників, головою якого вказаний ОСОБА_7 - тракторист колгоспу «Іскра», а членами господарства зазначені:

дружина ОСОБА_8 , 1949 р.н., доярка колгоспу «Іскра»;

дочка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , учениця 8 класу Гіржовської школи;

дочка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , учениця 7 класу Гіржовської школи;

син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , учень 1 класу Гіржовської школи;

син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ..

У розділі III «Будівлі, що є власністю господарства» вказаний житловий будинок 1978 року побудови, літня кухня і погріб 1980 року побудови (т. 1 а.с. 51-52);

у книзі за 1991-1994 роки за особистим рахунком 225 обліковувалося господарство, головою якого вказаний ОСОБА_7 - тракторист колгоспу «Іскра», а членами господарства зазначені ті ж особи, але зі зміною місця роботи деяких з них: щодо ОСОБА_8 вказано, що вона пенсіонерка, а ОСОБА_9 і ОСОБА_14 - швачки Великомихайлівського побуткомбінату. Щодо будинку зазначені такі ж відомості (т. 1 а.с. 53-54).

Щодо членство та праці в колгоспі батьків позивачів надані наступні документи:

трудова книжка колгоспника, заповнена щодо ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_6 колгоспом «Іскра» Великомихайлівського району Одеської області, за якою вона була прийнята у члени вказаного колгоспу 15.03.1973 року за протоколом № 4 від 18.03.1973 року та працювала у ньому з 1973 по 1988 рік (т. 1 а.с. 18);

архівна довідка від 10.02.2021 року КУ «Трудовий архів Великомихайлівської селищної ради Роздільнянського району», за якою колгоспник колгоспу «Іскра» ОСОБА_8 працювала у цьому колгоспі з 1984 по 1991 рік (т. 1 а.с. 19);

витяг з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Великомихайлівською районною державною адміністрацією, в якій за № 247 вказана видача ОСОБА_8 , що проживає в с. Гіржове, вказаного сертифіката серії ОД № 0148702 щодо земель КСП «Іскра» (а.с. 20-23);

витяг з трудової книжки колгоспника, заповненої щодо ОСОБА_7 13.03.1968 року колгоспом «Іскра» Великомихайлівського району Одеської області, в якій зазначена його робота в КСП «Іскра» з 1996 по 2000 рік (т. 1 а.с. 24);

архівна довідка від 02.09.2010 року архівного відділуВеликомихайлівської районної державної адміністрації Одеської області, за якою ОСОБА_7 працював у КСП «Іскра» з 1965 по 1999 рік (т. 1 а.с. 25);

витяг з Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Великомихайлівською районною державною адміністрацією, в якій за № 464 вказана видача ОСОБА_7 , що проживає в с. Гіржове, вказаного сертифіката серії ОД № 0148937 щодо земель КСП «Іскра» (т. 1 а.с. 20-23).

Відповідно до повторного свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 13 складеного 30 травня 2000 року виконавчим комітетом Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області, ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 в селі Гіржове Великомихайлівського району Одеської області (т. 1 а.с. 26).

Згідно витягу з погосподарської книги № 1Полезненської сільської ради по селу Гіржове за 1996-2000 роки, за особовим рахунком № НОМЕР_3 обліковувалося господарство, головою якого вказаний ОСОБА_7 , тракторист колгоспу «Іскра», а членами господарства зазначені його дружина ОСОБА_8 , 1949 р.н., та діти - позивачі у справі (т. 1 а.с. 49-50).

У свідоцтві про право власності на бланку НОМЕР_1 , виданому 04.06.2008 року Полезненською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області на підставі рішення власного виконкому № 25 від 15 грудня 1996 року, зазначено, що домоволодіння по АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_7 на праві приватної власності і складається з житлового будинку, веранди і господарських будівель та споруд (т. 1 а.с. 110).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.06.2008 року Великомихайлівського бюро технічної інвентаризації, вказане домоволодіння за реєстраційним номером 23508820 на підставі зазначеного вище свідоцтва зареєстроване за ОСОБА_7 у частці 1/1 за номером запису 23 в книзі 14-б (т. 1 а.с. 111).

Правонаступником Полезненської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області є відповідач Великомихайлівська селищна рада Роздільнянського району Одеської області на підставі рішення Одеської обласної ради від 12.08.2015 року № 1416-VI «Про утворення Великомихайлівської об`єднаної територіальної громади та призначення перших місцевих виборів депутатів Великомихайлівської селищної ради об`єднаної територіальної громади та відповідного селищного голови», за яким була утворена Великомихайлівська об`єднана територіальна громада, до складу якої увійшла і колишня Полезненська сільська рада (згідно офіційного веб-сайту обласної ради).

За пунктом 6 рішення Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області від 27.05.2016 року№ 249 - VII «Про перейменування вулиць в населених пунктах Великомихайлівської селищної ради», було вирішено перейменувати в с. Гіржове вулиці: Леніна - Центральна (згідно офіційного веб-сайту селищної ради).

Згідно п. 1 п.п. 15 і п. 3 п.п. 15 постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року№ 807-IX, в Одеській області було утворено Роздільнянський район (з адміністративним центром у місті Роздільна) у складі територій, зокрема, Великомихайлівської селищної територіальної громади, а також ліквідовано, зокрема, і Великомихайлівський район.

За інформацією від 17.02.2021 року Роздільнянської районної державної адміністрації Одеської області, архівним відділом були переглянуті справи виконавчого комітету Полезненської сільської ради, де рішення № 25 від 15 грудня 1996 року «Про оформлення приватної власності на ОСОБА_7 відсутнє (т. 1 а.с. 112).

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого на підставі актового запису № 251 складеного 13 серпня 2020 року Великомихайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_7 (далі - спадкодавець) помер ІНФОРМАЦІЯ_8 в смт. Велика Михайлівка Великомихайлівського району Одеської області (т. 1 а.с. 8).

У матеріалах спадкової справи № 312/2020, заведеної до майна спадкодавця 21.08.2020 року Великомихайлівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області та зареєстрованою у Спадковому реєстрі за номером 66300369 (т. 1 а.с. 79-105), крім описаних вище свідоцтва про смерть спадкодавця, свідоцтва про народження і шлюб позивачів, наявні наступні документи:

свідоцтво про шлюб, видане на підставі актового запису за № 07 зробленого 14.11.2006 року виконкомом Полезненської сільради Великомихайлівського району Одеської області, за яким спадкодавець і відповідачка зареєстрували шлюб, після чого його прізвище ОСОБА_12 та її прізвище - ОСОБА_16 (т. 1 а.с. 87);

заповіт спадкодавця, посвідчений 28.07.2008 року за реєстром № 79 Полезненської сільрадиВеликомихайлівського району Одеської області, за яким він заповідав позивачці ОСОБА_3 належні йому державні акти на право приватної власності на землю, видані 31.01.2008 року серії ЯГ №№ 935085, 935086 (т. 1 а.с. 94);

заповіт спадкодавця, посвідчений 20.12.2018 року за реєстром № 1-3116 цієї нотаріальної контори, за яким він заповідав відповідачці належне йому нерухоме майно у вигляді спірного будинку, а також інформаційна довідка зі Спадкового реєстру про реєстрацію цього заповіту за номером 63531437 (т. 1 а.с. 83, 85);

довідка № 746 від 21.08.2020 року Великомихайлівської селищної ради Великомихайлівського району Одеської області, за якою спадкодавець на день своєї смерті постійно проживав у спірному будинку разом з відповідачкою (т. 1 а.с. 82);

паспорт відповідачки, в якому наявна відмітка про реєстрацію 29.08.2008 року її місця проживання у спірному будинку (т. 1 а.с. 88);

заяви про прийняття спадщини спадкодавця відповідачкою ОСОБА_5 від 21.08.2020 року (т. 1 а.с. 80), позивачами від 19.09.2020 року (т. 1 а.с. 89-92).

Щодо реєстрації місця проживання та роботи позивачів судом встановлено наступне: ОСОБА_3 з 25.06.2007 року зареєстрована за місцем проживання в смт. Велика Михайлівка Одеської області; ОСОБА_1 знятий з місця проживання в селі Гіржове 08.06.2006 року і 25.04.2007 року зареєстрований за місцем проживання у місті Одесі; ОСОБА_4 зареєстрований за місцем проживання в селі Гіржове з 03.03.2018 року; ОСОБА_2 з 01.11.2005 року і по теперішній час працює у місті Одесі, знята з місця проживання в селі Гіржове 30.07.2014 року (т. 1 а.с. 38, 42, 44, 46).

Відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частинами першою та третьою статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до пункту 4 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

Таким чином, виходячи з наведених положень та доказів наявних в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що з дня побудови спірного будинку у 1978 році і до 15 квітня 1991 року господарство у складі позивачів та їхніх батьків відносилось до суспільної групи колгоспників, оскільки у його складі перебували двоє працюючих членів колгоспу «Іскра» Великомихайлівського району Одеської області - батько з 1965 року і мати з 1973 року.

Станом на 15 квітня 1991 року у складі господарства колгоспників, члени якого проживали у спірному будинку, було шестеро осіб - позивачі та їхні батьки, кожен з яких набув право на рівну частку у розмірі 1/6 на спільне майно двору у вигляді спірного домоволодіння, оскільки позивачі з дня народження перебували у його складі і не втратили права на частку в його майні.

Крім того, як роз`яснено у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 червня 1983 року № 4 «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» в редакції, чинній на виникнення спірних правовідносин, правила статті 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспногодвору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 01 липня 1990 року. При припиненні двору з інших підстав (перетворення колгоспу у радгосп, виходу з колгоспу членів двору тощо), а також в разі смерті члена двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору (майна, що збереглося), відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Стаття 529 ЦК УРСР визначала, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

На підставі зазначеного, судом першої інстанції вірно встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 матері позивачів ОСОБА_8 відкрилася спадщина на належну їй частку у розмірі 1/6 у праві власності на спірне домоволодіння, щодо якого вона заповіт не залишала, а положеннями чинної на той час статті 524 ЦК УРСР було визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Позивачі разом з батьком, як спадкоємці за законом першої черги до майна померлої ОСОБА_8 , прийняли її спадщину за фактом безпосереднього проживання разом з нею і набули у рівних частках право на її спадщину у вигляді права власності на 1/6 частку у праві власності на спірне домоволодіння, тобто кожен по 1/30 частки, а з урахуванням наявного у них права на частку у розмірі по 1/6, частки у праві власності на спірне домоволодіння після смерті ОСОБА_8 становили станом на 28.05.2000 року у позивачів та їхнього батька у кожного по 1/5.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин і вимог, встановивши, що спірне домоволодіння відносилось до колгоспного двору, станом на день набрання чинності Закону України «Про власність», у ньому були зареєстровані та проживали шестеро осіб, у тому числі позивачі, а тому дійшов обгрунтованого висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за кожним з позивачів право на 1/5 частку у праві приватної спільної часткової власності на домоволодіння (житловий будинок) по АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги, про те, що позивачами був пропущений строк звернення до суду за захистом своїх прав, передбачених ст. ст. 256 - 257 ЦК України, та як право на витребування часток майна в них виникло з моменту вибуття з колгоспного двору, тобто з 15 квітня 1991 року, суд першої інстанції надав обґрунтовану оцінку, з якою в повній мірі погоджується колегія суддів апеляційного суду. Так 15 квітня 1991 року є визначеною законом датою припинення такого режиму спільної сумісної власності, як майно колгоспного двору, у зв`язку з тим, що положення статей 120-126 Цивільного кодексу Української РСР втратили свою чинність з 15 квітня 1991 року з дня набрання чинності статями 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності, які не передбачали законодавчого регулювання спільної власності членів колгоспного двору.

Відповідно, будь-якого порушення майнових прав позивачів станом на 15 квітня 1991 року не відбулося, вони продовжували проживати у складі цього двору і користуватися належним їм спірним житловим будинком, а також разом з батьком успадкували частку у праві власності на будинок, яка належала їхній матері ОСОБА_8 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Крім того слід зазначити, що згідно зі статті 76 ЦК УРСР, чинної на час виникнення у позивача частки у праві власності на жилий будинок, перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України, чинної на час звернення позивача до суду, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивачі посилаються на те, що до смерті їхнього батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не мали перешкод у здійсненні своїх прав на спірний будинок.

Порушення їхніх майнових прав на належну кожному з них частку у спільній власності членів колишнього колгоспного двору на спірний будинок виникла та була виявлена ними після смерті ІНФОРМАЦІЯ_8 їхнього батька ОСОБА_7 , коли було розкрито зміст його заповітів, за одним з яких він заповів на користь відповідачки ОСОБА_5 спірний будинок, який за свідоцтвом про право власності був оформлений на нього у 2008 році у частці 1/1, тобто без врахування наявного у кожного з них права на 1/5 частку у праві власності на будинок.

Докази того, що до моменту розкриття зміст заповітів право позивачів на спірний будинок оспорювалося чи невизнавалося у матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, та фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції відносно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, які були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 14 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

Ю.П. Лозко