ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 травня 2023 року, ухвалене суддею Андрієнко Г.В.., повний текст складено 02 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Євгена Павловича, Голови Національної поліції України Клименка Ігора Володимировича, ТОВ «Нова пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Євгена Павловича, Голови Національної поліції України Клименка Ігора Володимировича, ТОВ «Нова пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, в якому просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку на його користь в рахунок відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, 7 300 грн. - вартість смартфону, 117 грн. - вартість сплаченої доставки повернення несправного смартфону; стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у розмірі 100 000 грн.; визнати протиправною бездіяльність відповідачів, що полягає у відмові розслідувати злочин за його заявою від 01.12.2022 року; стягнути з керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Є.П. та керівника Національної поліції України Клименка І.В. матеріальну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 7 300 грн. - вартості поверненого смартфону, 117 грн. - вартості сплаченої доставки повернення товару; визнати протиправною бездіяльність ТОВ « Нова Пошта», що полягає у відмові надати позивачу копію свідоцтва про державну реєстрацію продавця ФОП ОСОБА_2 ; стягнути з ТОВ «Нова пошта» на користь позивача матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у розмірі 7 300 грн. - вартості сплаченого товару та 117 грн. - вартості сплаченої доставки повернення товару.

Позовна заява мотивована тим, що посилкою ТОВ «Нова пошта» від 16.11.2022 року позивач отримав від продавця ФОП ОСОБА_2 через ОСОБА_3 смартфон «Galaxy S22 Ultra», за що оплатив 7 300 грн. згідно замовлення в інтернет-магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на сайті mobilplus.com.ua. Зазначений смартфон виявився несправним та фальсифікатом, оскільки на смартфоні відсутній заводській та серійний номери. Зазначений смартфон не відповідає технічним характеристикам, що містяться в експлуатаційній документації смартфона, заряджається довго, майже 12 годин, а не як вказано 2 години, не працює фм-радіо. У комплекті відсутні: стилус, гарантійний талон із зазначенням терміну гарантії, штрих-код, QR-код смартфона. Позивач вирішив повернути смартфон та відправив продавцю за вказаним номером телефону. До посилки надав заяву на ім`я ФОП ОСОБА_2 про повернення на його рахунок 7 300 грн. За повернення смартфона сплатив 117 грн. Однак, продавець не отримує телефон, на дзвінки не відповідає, гроші не повернуті. На даний час поліцією жодної слідчої дії не проведено та не виконано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В. у справі № 554/14880/22 щодо внесення його повідомлення про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Неодноразово він скаржився до Головного управління НП в Полтавській області, його керівника ОСОБА_4 , Голови НПУ ОСОБА_5 , але допомоги не отримав. Вважає, що він є потерпілою особою від злочину та у відповідності до вимог ст. 1177 ЦК України має право на відшкодування завданої шкода за рахунок Державного бюджету. Вважає, що ТОВ «Нова пошта» також завдала йому шкоду, оскільки на його запит не надали свідоцтво про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_2 , чим позбавили його можливості звернення до суду із відповідним позовом про захист прав споживачів до ФОП ОСОБА_2 . Внаслідок вчинення злочину позивач відчуває моральні страждання, втратив нормальні життєві зв`язки, постійно перебуває в роздратованому стані, погіршилася його пам`ять.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 02 травня 2023 рокуу задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Держави України в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Полтавській області, керівника Головного управління Національної поліції в Полтавській області Рогачова Євгена Павловича, Голови Національної поліції України Клименка Ігора Володимировича, ТОВ «Нова пошта» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що на даний час досудове розслідування триває, розумні строки досудового розслідування дотримані, на час звернення з позовом до суду пройшло всього 19 днів, усі необхідні слідчі дії не можуть бути виконані за такий короткий проміжок часу, тому звернення позивача до суду в порядку, передбаченому ст. 1177 ЦК Україния, є передчасним. У фізичної особи, яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, досудове розслідування щодо якого триває і факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлений, не виникає права на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі частини другої статті 1177 ЦК України, оскільки підставою для компенсації такої шкоди потерпілій особі державою є завдання шкоди кримінальним правопорушенням, що має бути встановлено у передбаченому законом порядку. У даній справі позивачем не надано доказів проведення неефективного досудового розслідування, протиправність дій (бездіяльність) у порядку кримінального судочинства не встановлена, а тому відсутні правові підстави для відшкодування позивачу майнової та моральної шкоди, тому суд першлої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань та майнової шкоди, встановлення факту протиправності дій органів поліції, факту наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) органів поліції та їх вини у заподіянні цієї шкоди, тобто, в ході розгляду справи позивач не довів наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

Крім цього, з позову ОСОБА_1 не вбачається, у чому саме полягає моральна шкода, якими неправомірними діями Голова НПУ та начальник ГУ НПУ в Полтавській області завдали позивачу моральної шкоди, а також взагалі відсутні докази наявності такої шкоди та її заподіяння. Голова Національної поліції України, начальник ГУ НП в Полтавській області у даній справі є неналежним відповідачами, оскільки не є керівниками органу досудового розслідування у розумінні КПК України, вони він не вправі втручатися у діяльність слідчих та органів досудового розслідування загалом.

Щодо відшкодування шкоди, завданої злочином, щодо відповідача ТОВ «Нова пошта», то суд першої інстанції прийшов до висновку, що ТОВ «Нова пошта» не може відповідати в порядку, визначеному ст. 1177 ЦК України, оскільки шкода у порядку, визначеному ст. 1177 ЦК України, відшкодовується за рахунок державного бюджету, ніяких протиправних дій ТОВ «Нова пошта» відносно позивача не вчиняла. Посилання позивача на розділ 9 «Умови прийому відправлення у відділенні ТОВ «Нова Пошта» відносно того, що у ТОВ «Нова пошта» повинні зберігатися свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи підприємця, є безпідставними. Згідно аналізу інформації, викладеної у розділі 9, вбачається, що представник ТОВ «Нова пошта» перевіряє надані документи ФОП чи представника за довіреністю при відправленні посилки, але обов`язок зберігати дані документи відсутній.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції упереджено дійшов до висновку, що необхідною умовою для застосування ч. 2 ст.1177 ЦК України є наявність вироку суду, який набрав законної сили, або постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, якими встановлено те, що особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи кримінального правопорушення. Також суд першої інстанції упереджено дійшов до висновку, що під час розгляду справи суд не встановив, що позивачу завдано шкоду внаслідок кримінального правопорушення №0000839 від 31.12.2022 року, а тому підстав для компенсації державою шкоди такій особі не виникає, тобто немає підстав для застосування ч. 2 ст. 1177 ЦК України. Вказує, що станом на теперішній час поліцією не проведено жодної слідчої дії та не виконано ухвали слідчих суддів, не виконуються вказівки прокуратури. Зазначає, що судом першої інстанції неправильно застосована ст. 1177 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи. При цьому, посилається на відповідні постанови Верховного Суду. Також вказує, що суд першої інстанції упереджено дійшов висновку, що ненадання інформації про продавця ФОП ОСОБА_2 не свідчить про протиправну бездіяльність з боку ТОВ «Нова пошта», оскільки така відмова суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 34 Конституції України та Закону України «Про інформацію». Вказує, що згідно ЦК України відповідач ТОВ «Нова пошта» має сплатити йому матеріальну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Голови Національної поліції України Золотухіна Г.О. просить залишити її без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що 01.12.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області із заявою про вчинення злочину за частиною 4 статті 190 КК України.

Позивач стверджує, що на момент подачі позову (19.12.2022 року) не проведено жодної слідчої дії та не виконано ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави у справі №554/14880/22 щодо внесення повідомлення позивача про вчинення злочину до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Крім того, позивач стверджує, що він неодноразово надсилав скарги до Національної поліції України, але жодної відповіді на зазначені скарги не отримав.

Як встановлено судом першої інстанції, ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави (справа №554/14880/22) зобов`язано ГУНП в Полтавській області внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 01.12.2022 року.

За інформацією, наданою відділом дізнання ГУНП в Полтавській області від 23.01.2023 року, 31.12.2022 року до сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшла ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 22.12.2022 р. про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 .

У той же день 31.12.2022 року дізнавачем сектору дізнання Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області внесено відомості до ЄРДР №0000839 за ч.1 ст. 190 КК України. На даний час по даному кримінальному провадженню триває досудове розслідування та проводяться необхідні слідчі дії (а.с. 32).

За інформацією Головного слідчого управління НПУ слідчими ГСУ НПУ досудове розслідування в кримінальних провадженнях, розпочатих за зверненнями ОСОБА_1 від 01.12.2022 року не здійснюються (а.с. 56).

Також відповідно до довідки Головного слідчого управлінням НПУ звернення ОСОБА_1 або його представника у період з 01.12.2022 р. по 26.01.2023 р. до ГСУ НПУ не надходили (а.с. 56).

За інформацією Департаменту документального забезпечення НПУ атоматизованих інформаційних-пошукових систем, за допомогою яких здійснюється облік та реєстрація вхідної кореспонденції центрального органу в період з 01.12.2022 по 30.01.2023 до Національної поліції України звернення ОСОБА_1 або інших осіб в його інтересах не надходили (а.с. 57).

Зазначені письмові докази спростовують доводи позивача про неодноразові надсилання ним на адресу Національної поліції України звернень (скарг) щодо події, яка, як стверджує позивач, мала місце 01.12.2022 року.

При вирішенні спору суд першлї інстанції виходив з наступного.

Позивач просить суд стягнути на його користь моральну та матеріальну шкоду відповідно до статті 1177 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла, від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Частиною 2 статті 1177 ЦК України передбачено,що шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом. Разом з тим, у фізичної особи, яка вважає себе потерпілою від кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування і факт вчинення кримінального правопорушення (злочину) належно не встановлений, не виникає права на позов про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, на підставі частини другої статті 1177 ЦК України .

Структура та зміст чинної статті 1177 ЦК України визначають, що за загальним правилом шкоду, завдану потерпілому в результаті вчинення кримінального правопорушення (злочином), має відшкодовувати винна особа, діями якої її завдано (генеральний делікт), що відповідає частині першій цієї статті. У частині другій статті 1177 ЦК України сформульоване правило про те, що окремим законом України може бути встановлено субсидіарний обов`язок держави компенсувати завдану злочином шкоду, якщо її неможливо відшкодувати за рахунок винної особи. У такому законі мають бути визначені конкретизовані випадки виплати такої компенсації та певний порядок її здійснення.

Необхідною умовою для застосування частини другої статті 1177 ЦК України є наявність вироку суду, що набрав законної сили, або постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, яким встановлено те, що особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи кримінального правопорушення.

Не вирішення судом або зазначеними посадовими особами описаних питань та не ухвалення відповідних процесуальних рішень апріорі не дає змоги застосувати правило частини другої статті 1177 ЦК України, тому право на позов відповідно до цієї правової норми у позивача не виникає.

У разі ненастання таких обставин фізична особа за наявності відповідних підстав має право на позов про відшкодування їй заподіяної шкоди на загальних засадах (згідно зі статтями 1166 або 1167 ЦК України) або відповідно до іншого спеціального делікту в разі, якщо протиправність дій держави, її органів чи посадових осіб окремо встановлені.

Якщо під час розгляду справи суди не встановлять, що позивачу завдано шкоду внаслідок кримінального правопорушення, то підстав для компенсації державою шкоди такій особі не виникає, а отже, немає підстав і для застосування правил частини другої статті 1177ЦК України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 07.11.2022 року справі № 757/59343/19.

Згідно з частиною шостою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:

1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян;

2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу;

3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", &quot;Про організаційно- правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду" право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК Україну.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

У постанові від 12 березня 2019 року у справі №920/715/17 (провадження № 12-199гс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі.

За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності.

Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

У постанові від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/171(провадження № 61-4779св18) Верховний Суд зазначив, що сам факт зобов`язання ухвалою суду внести відповідні відомості до ЄРДР не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу, враховуючи, що права та інтереси позивача були поновлені. Лише незгода позивача з прийнятими працівниками органу прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 року у справі №462/3763/18 (провадження № 61-1166св21).

Верховний Суд у постанові від 17 січня 2020 року у справі №638/11414/18 (провадження № 61-2685св19) зазначив, що самі факти винесення слідчим суддею ухвал про зобов`язання відповідача внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР та розпочати розслідування, а також про скасування постанови про закриття кримінального провадження є не достатніми для застосування наслідків цивільно-правового характеру делікту. Не будь-яке рішення слідчого судді свідчить про протиправність дій державних органів, а мають значення конкретні обставини, встановлені таким рішенням.

Відповідно до частини першої та другої статті 38 КПК України органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання. Досудове слідство здійснюють слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Згідно з частини першої статті 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно з частини п`ятої статті 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Зі змісту статті 39 КПК України вбачається, що лише керівнику органу досудового розслідування надано контрольні функції за діяльністю слідчого.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, у порядку ст. 1177 ЦК України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Згідно ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Шкода, завдана потерпілому внаслідок кримінального правопорушення, компенсується йому за рахунок Державного бюджету України у випадках та порядку, передбачених законом.

Позивач ОСОБА_1 самостійно визначив підстави та предмет позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

За результатами перегляду справи в апеляційному порядку, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено, що позовні вимоги є недоведеними, тому задоволенню не підлягають.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження підстав позову, не надано доказів причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідачів та завданою шкодою.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів вважає, що відмовляючи позивачу у відшкодуванні матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди, причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів, що в силу вимог статті 81 ЦПК України року є процесуальним обов`язком позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмовляючи у позові, суд першої інстанції упереджено дійшов до висновку, що необхідною умовою для застосування ч. 2 ст. 1177 ЦК України є наявність вироку суду, який набрав законної сили, або постанови слідчого, дізнавача, прокурора чи ухвали суду про закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, якими встановлено те, що особа є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення або, і це є найголовнішим, встановлено сам факт вчинення стосовно потерпілої особи кримінального правопорушення, то ці доводи не заслуговують на увагу та не є підставою для скасування законного і обгрунтованого рішення суду. Як встановлено судом першої інстанції, на даний час по кримінальному провадженню триває досудове розслідування та проводяться необхідні слідчі дії, тому відсутні правові підстави для застосування ст. 1177 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції упереджено дійшов до висновку, що під час розгляду справи суд не встановив, що позивачу завдано шкоду внаслідок кримінального правопорушення №0000839 від 31.12.2022 року, а тому підстав для компенсації державою шкоди такій особі не виникає, тобто немає підстав для застосування ч. 2 ст. 1177 ЦК України, то ці доводи також не заслуговують на увагу, з підстав викладених вище.

Доводи апеляційної скарги про те, що станом на теперішній час поліцією не проведено жодної слідчої дії та не виконано ухвали слідчих суддів, не виконуються вказівки прокуратури, то ці обставини також не є підставою для скасування рішення суду та задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції неправильно застосована ст. 1177 ЦК України, що призвело до неправильного вирішення справи, то ці доводи колегія суддів не бере до уваги, оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з`ясовані обставини, на які сторони посилалися як на підставі своїх вимог і заперечень, судом надана відповідна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції упереджено дійшов висновку, що ненадання інформації про продавця ФОП ОСОБА_2 не свідчить про протиправну бездіяльність з боку ТОВ «Нова пошта», оскільки така відмова суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 34 Конституції України та Закону України «Про інформацію», що згідно ЦК України відповідач ТОВ «Нова пошта» має сплатити йому матеріальну шкоду внаслідок вчинення кримінального правопорушення, то ці доводи колегія суддів не бере до уваги, оскільки є помилковим твердження позивача про вчинення ТОВ «Нова пошта» кримінального правопорушення.

Наведені у апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Таким чином, доводи та вимоги апеляційної скарги, в межах яких суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381, 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 02 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов