Ухвала

19 вересня 2023 року

місто Київ

справа № 761/21023/20

провадження № 61-11131ск23

Верховний Суд, який діє у складі судді Касаційного цивільного суду Погрібного С. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

І. ФАБУЛА СПРАВИ

Стислий виклад позиції позивача

Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк») у липні 2020 року звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , у якому просило в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитними договорами від 20 листопада 2007 року № 001-2902/756-0468 та

№ 001-2902/756-0473, що станом на 08 липня 2020 року складала 148 350, 55 швейцарських франків, звернути стягнення на предмет іпотеки: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52, 90 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 березня 1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району міста Києва, шляхом продажу на прилюдних торгах у процедурі виконавчого провадження, передбаченій Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стислий виклад змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням від 25 січня 2022 року Шевченківський районний суд міста Києва частково задовольнив позов АТ «Універсал Банк».

Суд на сплату заборгованості за кредитними договорами від 20 листопада 2007 року № 001-2902/756-0468 та № 001-2902/756-0473, що станом на 08 липня 2020 року складала 148 350, 55 швейцарських франків, звернув стягнення на предмет іпотеки: на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 52, 90 кв. м, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 02 березня 1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району міста Києва, шляхом продажу на прилюдних торгах за процедурою виконавчого провадження, передбаченою Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

В іншій частині вимог позову відмовив. Здійснив розподіл судових витрат.

Постановою від 09 травня 2023 року Київський апеляційний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 , рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року - без змін.

ІІ. ВИМОГИ та АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

ОСОБА_1 25 липня 2023 року подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року тапостанову Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, передати справу на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, у провадженні якого перебуває справа № 910/15985/20 про банкрутство ОСОБА_2 .

Ухвалою від 14 серпня 2023 року Верховний Суд залишив касаційну скаргу без руху та визначив заявнику строк для виконання її вимог з метою надання доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій і виправленої касаційної скарги, у якій уточнити процесуальну вимогу касаційної скарги та викласти її відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України, а також уточнити межі касаційного оскарження.

Заявник 24 серпня 2023 року із використанням засобів поштового зв`язку направив до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги разом із виправленою касаційною скаргою та доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Верховний Суд вивчив подану касаційну скаргу та заяву про усунення недоліків касаційної скарги з доданими документами, зробив висновок, що касаційну скаргу ОСОБА_1 потрібно вважати неподаною та повернути, оскільки заявник частково усунув її недоліки.

Усуваючи недоліки касаційної скарги, заявник надав суду виправлену касаційну скаргу, у якій відповідно до вимог статей 392, 409 ЦПК України сформулював процесуальні вимоги, а також уточнив межі касаційного оскарження, зазначивши, що має намір оскаржити рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними (частина третя статті 393 ЦПК України).

Суд виходить з того, що підстави пропуску процесуального строку можуть бути визнані поважними, у тому випадку, коли таке недотримання строку касаційного оскарження зумовлене, зокрема, діями (бездіяльністю) суду апеляційної інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, які безумовно перешкоджали скаржникові своєчасно звернутися з такою скаргою.

Суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану постанову 09 травня 2023 року, повний текст склав 01 червня 2023 року, а касаційну скаргу заявник подав до Верховного Суду 25 липня 2023 року, отже із пропуском строку на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції, який сплинув 30 червня 2023 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просив поновити строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, оскільки копію постанови суду апеляційної інстанції він отримав особисто у приміщенні суду 03 липня 2023 року. Втім, заявник не надав Суду доказів на підтвердження цього факту.

Залишаючи без руху касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов переконання, що ОСОБА_1 повинен подати до Верховного Суду докази на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження рішень судів першої та апеляційної інстанцій, зокрема, у виді довідки суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення поштовим зв`язком або про вручення заявнику копії судового рішення у приміщенні апеляційного суду, а так само про направлення електронної копії судового рішення на електронну скриньку заявника.

На підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції заявник надав Суду копію постанови Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, виготовлену із Автоматизованої системи електронного документообігу «Апеляція» 29 червня 2023 року.

Верховний Суд зробив висновок, що такий доказ не є достатнім, оскільки з його змісту неможливо встановити, чи ця копія виготовлена безпосередньо для вручення ОСОБА_1 та чи була така вручена йому особисто. Вочевидь, неможливо переконатися у тому, що суд апеляційної інстанції не вручав заявнику або його представникові копії оскаржуваних рішень раніше або у інший спосіб.

Заявник не надав до суду інших достатніх доказів на підтвердження того, що суд апеляційної інстанції не надсилав йому, та він не отримав копії оскаржуваного судового рішення, зокрема довідку суду першої або апеляційної інстанції про те, що в матеріалах справи немає доказів своєчасного направлення апеляційним судом копії оскаржуваного рішення поштовим зв`язком або про вручення заявнику копії судового рішення у приміщенні суду, а так само про направлення електронної копії судового рішення на електронну скриньку заявника.

Доказ, наданий ОСОБА_1 , Верховний Суд не визнає достатнім, належним та таким, що свідчить про поважність причин пропуску процесуального строку.

Верховний Суд дійшов переконання, що заявник не надав доказів, які б беззаперечно свідчили, що суд апеляційної інстанції вручав йому копію оскаржуваного рішення 03 липня 2023 року.

Через брак відповідних доказів не встановлено правових підстав для задоволення клопотання про визнання поважними причин пропуску заявником процесуального строку для звернення з цією касаційною скаргою та поновлення його, що зумовлює настання певних наслідків, зокрема визнання наведених заявником причин пропуску такого строку неповажними, а також повернення касаційної скарги.

Загальні висновки

Аналізуючи наведене, Верховний Суд зробив висновок, що ОСОБА_1 пропустив строк на касаційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та постанови Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року, переконливих доказів на підтвердження поважності причини пропуску цього строку заявник не надав, відповідно не встановлено підстав для його поновлення.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються приписи статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

За змістом статті 185 ЦПК України якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у встановлений Верховним Судом строк, станом на 19 вересня 2023 року, недоліки касаційної скарги заявник не усунув, підстав для продовження строку усунення недоліків немає, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявникові.

Суд роз`яснює, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 25 січня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 09 травня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, вважати неподаною та повернути заявникові.

Роз`яснити заявникові право повторного звернення з касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Погрібний