Справа № 482/195/22
Номер провадження 2/482/71/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2023 року м.Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Сергієнка С.А.

за участю секретаря Шведової Я.О.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Позивайла І.С., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Родіонової В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

16 лютого 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Позивайло Ігор Сергійович звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради, Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

19 вересня 2022 року ухвало суду було замінено неналежних відповідачів Миколаївську міську раду та Костянтинівську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради, Костянтинівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, на належного відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Згідно зміненого позову від 01.11.2022 року позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер знайомий ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який протягомтривалого часу до смерті фактично мешкав на території Міжміського автовокзалу м.Миколаєва, що розташований по АДРЕСА_2 .Про смерть ОСОБА_3 Позивач дізнався у квітні 2021 року, підчас того, коли в чергове намагався знайти ОСОБА_3 , адже повинен був віддатийому грошові кошти за оренду належної останньому земельної ділянки.Про існування заповіту на ім`я Позивача, останньому нічого небуло відомо, аж до грудня 2021 року, коли Позивачу зателефонував, як в подальшому було встановлено - ОСОБА_4 , який назвався знайомим ОСОБА_3 та який мешкав із ним за однією адресою, а саме на території покинутогогуртожитку, розташованого у будинку АДРЕСА_3 . У розмові, ОСОБА_4 повідомив Позивача про існування заповіту, складеного на ім`я Позивача.

Домовившись про зустріч із невідомою особою, як в подальшому було встановлено - ОСОБА_4 , позивач приїхав в район Міжміського автовокзалу м. Миколаєва, девказана вище особа за грошову винагороду віддала Позивачу оригінал заповіту,державного акту на право власності на земельну ділянку, а також частинудокументів, що мали відношення до особи померлого (копії паспорта, довідки прореєстрацію місця проживання, картки платника податків тощо).

Окрім цього, 27.10.2022, були встановлені анкетні дані особи, яка раніше передавалаПозивачу пакет документів, та безпосередньо була знайома із померлим - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не має постійного місця проживання.Також, слід звернути особливу увагу на той факт, що під час останньої зустрічі із ОСОБА_4 , останній повідомив Позивачу про те, що померлий ОСОБА_3 , як і ОСОБА_4 , був безхатченком, тому останній час перед смертю, мешкав разом із нимта іншими такими ж особами без постійного місця проживання (безхатченки) упокинутому гуртожитку, розташованому у будинку АДРЕСА_3 ,де і помер від переохолодження. Після того, як тіло ОСОБА_3 було знайдено,на місце події були викликані співробітники поліції, після чого тіло померлого ОСОБА_3 забрали на освідування до моргу.

Після встановлення зазначених вище обставин, стороною позивача було поданоадвокатський запит до Окружної прокуратури м. Миколаєва, в якому ставилосьпитання про отримання копій процесуальних документів стосовно обставин смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Станом на момент подання уточненоїпозовної заяви відповідь на зазначений вище запит надано не було.Також, стороною позивача через канцелярію ВП № 2 ГУНП в Миколаївській області,за відомими Позивачу анкетними даними, були встановлені реквізити кримінальногопровадження /за фактом смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,10.01.2021 відкрите кримінальне провадження під № 0000053 за ч. 1 ст.115 КК України/.

Окрім того, на доведення факту того, що спадкодавець ОСОБА_3 був похований, як безхатченко, за рахунок держави був поданий адвокатський запитдо Миколаївського обласного бюро судово-медичної експертизи Миколаївськоїобласної ради, зокрема щодо отримання копії відповідного дозволу на поховання.Станом на момент подання уточненої позовної заяви відповіді на адвокатський запитнадано не було.

На доведення того факту, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактичнопроживав на вулиці, а не за місцем своєї реєстрації, а відтак був похований неродичами, а також на доведення того, що збором та поданням документів дляреєстрації відповідного актового запису про смерть, також здійснювалось неродичами, - до Інгульського відділу ДРАЦС у м. Миколаєві ПМУ МЮ (м. Одеса)подано відповідний адвокатський запит, зокрема щодо отримання повного витягу зДержавного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису просмерть. Проте, у наданні інформації на вказаний запит стороні позивача буловідмовлено з посиланням на те, що вказана інформація відноситься до інформації з обмеженим доступом та може бути надана лише на запит компетентних органів, втому числі й у суду

У даному конкретному випадку, підставою для звернення до суду із відповідноюпозовною заявою(уточненою), є факт складання ОСОБА_3 заповіту,посвідченого 25.11.2019 приватним нотаріусом Миколаївського міськогонотаріального округу Миколаївської області Юрловою Т.Г. та зареєстрованого вреєстрі для реєстрації нотаріальних дій за № 350, відповідно до умов якого ОСОБА_3 заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності земельну ділянку(державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) площею9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0023, яка призначена для веденнятоварного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах територіїКандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області.

Після встановлення зазначеного факту, Позивач наприкінці грудня звернувся довідділу ДРАЦС та отримав свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого звернувся до того ж нотаріуса в якого ОСОБА_3 складавЗаповіт, із заявою про прийняття спадщини.У той самий день приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріальногоокругу Миколаївської області Юрловою Т.Г. було видано постанову про відмову увчиненні нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку, встановленого ст. 1270 ЦКУкраїни, для подання заяви про прийняття спадщини.Між тим, строк встановлений ст. 1270 ЦК України був пропущений Позивачем зповажних причин.

Позивач та спадкодавець не були між собою родичами, окрім цього, про існуванняродичів з боку спадкодавця Позивачу не могло бути відомо, адже, починаючи з 2018року (час укладення договору оренди із ОСОБА_3 ), ОСОБА_3 про них нерозповідав взагалі нічого та більш ніж через рік, звернувшись до нотаріуса ізвідповідною заявою про прийняття спадщини, відсутність родичів у ОСОБА_3 випливала навіть з того факту, що спадкова справа, після смерті останнього, невідкривалась.Так, по тексту постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12.01.2021 року№/02-31 мова йде про таке, дослівно: «За даними Інформаційної довідки зі Спадковогореєстру від 12.01.2022 року за № 6806833 спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,не відкривалась».

Зі спадкодавцем Позивач не проживав. Про наявність заповіту на його ім`я Позивачне знав та дізнався вже після спливу строку, визначеного ст. 1270 ЦК України дляприйняття спадщини.

Отже, у межах шестимісячного строку Позивач не вчиняв дій, спрямованих наприйняття спадщини, оскільки не знав про наявність заповіту. Про існуваннязаповіту Позивачу стало відомо лише після спливу шестимісячного строку,встановленого для подання заяви про прийняття спадщини.

Оскільки спадкова справа після смерті спадкодавця, який не був родичемПозивача, не заводилася, й відповідно не були здійснені повідомлення тавиклик спадкоємця за заповітом, разом із спадкодавцем Позивач не жив,тому останній об`єктивно не міг знати про наявність заповіту, складеного найого користь, що свідчить про поважність причин пропуску Позивачемстроку прийняття спадщини, що відповідно до частини третьої статті 1272ЦК України є підставою для визначення йому додаткового строку,достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Посилаючись на вищевикладене представник позивача просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

02.11.2022 року представник відповідача подав відзив у якому посилалася на те, що раніше у судовому засіданні яке проводилося іншим складом суду, позивач вказував, що знав про існування заповіту, писав заповіт у нотаріуса разом із спадкодавцем.Про смерть спадкодавця Позивач сам дізнався, ніякий чоловік йому про це неповідомляв. Пропустив строк у зв`язку із незнанням про смерть спадкодавця. Вказаніобставини підтверджуються звукозаписом судового засідання. В судовому засіданніПозивач декілька разів повторює, що звичайно він знав про існування заповіту та бувприсутній у нотаріуса під час його складання.

Посилаючись на вищевикладене представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Позивач та його представник у судовому засіданні просили позов задовольнити з посиланням на обставини вказані в уточненій позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні просили у відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на ті ж обставини що було викладено у відзиві.

Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так з матеріалів справи видно, що ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Миколаїв помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 22.02.2021 року видане повторно Новоодеським ВДРАЦС у Миколаївському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м.Одеса) (а.с.14 т.1).

Спадкову справу після смерті ОСОБА_3 було відкрито 01.02.2022 року на підставі заяви відповідача ОСОБА_2 (а.с.92-93. т.1).

ОСОБА_2 є сином покійного ОСОБА_3 і був зареєстрований зі спадкоємцем за однією адресою на час смерті останнього (а.с.98-101. т.1) а отже є спадкоємцем першої черги який прийняв спадщину.

На час смерті ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка

площею 9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0023, яка призначена для ведення

товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах території

Кандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) (а.с.17 т.1).

25.11.2019 року ОСОБА_3 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Орловою Т.Г. за реєстровим №350, згідно якого заповів ОСОБА_1 належну йому на праві власності земельну ділянку(державний акт на право власності на земельну ділянку серії МК № 078009) площею 9,59 га, кадастровий номер: :02:001:0023, яка призначена для веденнятоварного сільськогосподарського виробництва, розташована в межах територіїКандибинської сільської ради Новоодеського району Миколаївської області (а.с.15, 108 т.1).

У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, коли позивач у січні 2022 року звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії -видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку передбаченого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини. (а.с.18, т.1).

Разом з тим ОСОБА_1 не звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом оскільки йому не було відомо про існування заповіту на його ім`я у строк передбачений Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказана обставина підтверджується показами свідка ОСОБА_4 .

Так допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив суду, що у холодну пору року приблизно у листопаді 2020 року на міжміському вокзалі м. Миколаїв він познайомився із чоловіком на ім`я ОСОБА_3 , прізвище та інші дані про якого йому не відомі. Вони обоє сиділи на лавці на автовокзалі. Між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 відбулася розмова про те що йде зима і треба знайти десь житло. Наступного дня вони також зустрілися на автовокзалі де ОСОБА_3 повідомив його про те, що знайшов місце де можна ночувати - у покинутому гуртожитку на АДРЕСА_4 , де колишня комендант облаштувала кімнату в якій дозволяє ночувати за невелику винагороду. ОСОБА_4 погодився на пропозицію ОСОБА_3 . ОСОБА_4 ночував там на протязі усієї зими, там ночував і ОСОБА_3 . Про свою сім`ю ОСОБА_3 нічого не розповідав. У вищевказаній кімнаті гуртожитку в шафі були речі ОСОБА_3 , зокрема його піджак у якому ОСОБА_4 знайшов документ на синьому папері з написаним на ньому телефоном.

Оскільки ОСОБА_4 не має власного телефону він попросив дівчину на автовокзалі набрати цей номер, на дзвінок відповів чоловік якому він повідомив, що має зазначений документ на якому був записаний номер, вказаний документ залишився після його знайомого ОСОБА_3 і запропонував передати цей документ за грошову винагороду, а інакше він його викине. У подальшому з`ясувалося що цим чоловіком був ОСОБА_1 .

У холодну пору року, перед новим (2022р.) роком міжміському вокзалі м. Миколаїв він зустрівся на з ОСОБА_1 і передав йому документи які знайшов у піджаку ОСОБА_3 який залишився у покинутому гуртожитку.

Судом також допитано свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про допит яких клопотала сторона відповідача.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що покійний ОСОБА_3 є його вітчимом. Свідок пояснив, що з 2008 року, після того як одружився і переїхав на інше місце проживання він мало спілкувався з ОСОБА_3 , спілкувався коли приїжджав до колишнього дому за адресою АДРЕСА_5 , де проживали його мати ОСОБА_10 , брат ОСОБА_2 та нині покійний ОСОБА_3

ОСОБА_10 та ОСОБА_3 розірвали шлюб, але продовжили проживати разом. ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями і не завжди бував вдома. ОСОБА_3 був пенсіонером і мав дрібні підробітки. Свідок не спілкувався з ОСОБА_3 по телефону, не телефонував йому і не мав номер його телефону хоча у вітчима був мобільний телефон. Узимку 2021 року він дізнався про смерть ОСОБА_3 , на його похованні не був, сім`я не збиралася щоб поминати ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що був знайомий з ОСОБА_3 з 1991 року, вони разом працювали на заводі. Час від часу вони бачилися, оскільки свідок проживає не далеко від місця проживання покійного. ОСОБА_3 жив із сім`єю. Років 7-8 тому ОСОБА_3 приймав участь у будівництві і ремонті вдома. У січні 2022 року він дізнався про смерть ОСОБА_3 від його дружини, незабаром після чого свідок був призваний до Збройних сил України у зв`язку із війною. Свідок пояснив, що у ОСОБА_3 не було мобільного телефону, він не бажав його мати. Про заповіт з ОСОБА_3 він не розмовляв. Зловживання ОСОБА_3 алкогольними напоями свідок не помічав.

Свідок ОСОБА_10 пояснила суду, що ОСОБА_3 був її чоловіком. Вони розірвали шлюб, але продовжили проживати разом після цього за адресою АДРЕСА_5 . ОСОБА_3 зловживав алкогольними напоями у нього були тривалі запої до двох тижнів. Деякий час ОСОБА_3 не бувало вдома. Останній час за життя ОСОБА_3 , свідок проживала за іншою адресою разом із своєю матір`ю , яка потребувала догляду. ОСОБА_3 мав мобільний телефон, але не бажав ним користуватися і він лежав вдома вимкнений. Останній раз свідок бачила ОСОБА_3 у 11-12 місяці 2020 року. Про смерть ОСОБА_3 вона дізналася від слідчого на початку весни 2021 року, вона дізналася що він помер у стані алкогольного спяніння. Сім`я не ховала ОСОБА_3 , його поховав міський морг. Через зникнення ОСОБА_3 до поліції члени сім`ї не зверталися, оскільки останній зловживав алкогольними напоями і його відсутність вдома тривалий час була звичною справою.

Також свідок пояснила, що ОСОБА_11 батько позивача приїжджав раз на рік привозив орендну плату за землю. Про заповіт свідку відомо не було.

Надаючи оцінку поясненням свідків відповідача суд звертає увагу на те, що їх пояснення у цілому не спростовують доводів позову, а навпаки свідчать на підтвердження обставин викладених у позовній заяві та показів свідка ОСОБА_4 в частині того, що ОСОБА_3 зловживаючи алкогольними напоями тривалий час не бував за адресою реєстрації свого місця проживання і вів життя як безхатченко.

Надаючи оцінку доводам викладеним у відзиві, щодо того що у судовому засіданні яке проводилося іншим складом суду, позивач вказував, що знав про існування заповіту, писав заповіт у нотаріуса разом із спадкодавцем, а пропустив строк у зв`язку із незнанням про смерть спадкодавця, суд виходить із наступного.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Згідно з ст. 92 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

Таким чином ЦПК України фактично встановлює, що пояснення сторін, третіх осіб та їх представників носить чисто інформативний характер для суду та можуть бути доказами лише у разі допиту їх як свідків.

Згідно статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Згідно ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини на думку суду є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Суд вважає, що необізнаність позивача про існування заповіту у якому він вказаний спадкоємцем є поважною причиною пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Так на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Однак спадкову справу після смерті ОСОБА_3 було почато 01.02.2022 року і матеріали вказаної спадкової справи не містять доказів повідомлення позивача про існування заповіту.

Такого ж висновку дійшов ВС у своїй постанові у справі № 130/2517/18 від 21.09.2020 року.

Із досліджених судом доказів суд вважає доведеним, що позивач ОСОБА_1 дізнався про існування заповіту після закінчення шестимісячного строку передбаченого Цивільним кодексом України для подання заяви про прийняття спадщини.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що встановлений ст.1270 ЦК України шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, тому відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України позов слід задовольнити та визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На думку суду строк тривалістю 2 місяці є достатнім для подання позивачем заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст. 7, 10, 89, 158, 258, 259, 263-265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7 , додатковий строк тривалістю 2 (два) місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили, для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Миколаїв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко