УХВАЛА

іменем України

про повернення заяви

"04" жовтня 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, -

в с т а н о в и в :

21.08.2023 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна,відповідно до якої заявник просить суд:

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатним;

- встановити над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , опіку, призначивши його опікуном брата - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

22.08.2023 року, згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею обрано суддю Коваленко І.В.

29.08.2023 року ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва позовна заява була залишена без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків не більше ніж п`ять днів з дня отримання ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху вказувалось на те, заявником не виконанні вимоги ч.3 ст. 175 ЦПК України, до заяви не додано подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що заявник звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування, відсутній також акт обстеження матеріально-побутових умов заявника, який просить визнати його опікуном, у заяві не зазначені докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном, а саме: довідки про стан його фізичного та психічного здоров`я, характеристики (з місця роботи або місця проживання), заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічних захворювань, які діагностовано лікарями та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою (21 серпня 2023 року), а саме: медичні довідки про психічний стан здоров`я, перебування на обліку лікаря-психіатра, проходження лікування в умовах стаціонару (виписний епікриз) інше).

11.09.2023 року (вх.№ 44902) заявник ОСОБА_1 подав до суду заяву про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 29.08.2023 року, до якої долучено позовні заяви в новій редакції, клопотання про призначення експертизи та заява про витребування доказів, яку фактично передано головуючому судді 19.09.2023 року.

Отже, станом на 04.10.2023 року заявником проігноровано зазначені в ухвалі суду від 29.08.2023 року недоліки щодо: надання до суду подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, а також доказів того, що заявник звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування, відсутній також акт обстеження матеріально-побутових умов заявника, який просить визнати його опікуном, у заяві не зазначені докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном, а саме: довідки про стан його фізичного та психічного здоров`я, характеристики (з місця роботи або місця проживання), заявник в обґрунтування своїх вимог не зазначив та не надав суду докази, що свідчать про наявність у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , психічних захворювань, які діагностовано лікарями та існують станом на дату звернення до суду з даною заявою (21 серпня 2023 року), а саме: медичні довідки про психічний стан здоров`я, перебування на обліку лікаря-психіатра, проходження лікування в умовах стаціонару (виписний епікриз) інше).

Окрім того, позивач ОСОБА_1 , разом заявою про усунення недоліків подав до суду клопотання про витребування доказів. Проте не надає докази самостійного звернення до Київської міської психоневрологічної лікарні № 2, що суперечить вимогам п.4 ч.2 ст.84 ЦПК України, відповідно до яких у клопотанні повинно бути зазначено вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 Цивільного процесуального кодексу України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, з огляду на те, що судове рішення про залишення позовної заяви без руху, не було повністю виконаним стороною заявника, а також приймаючи до уваги те, що повернення заяви, відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків позивач має право повторно звернутися до суду із вказаною позовною заявою, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 185, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання особи недієздатною та призначення опікуна - повернути суб`єкту звернення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: