Справа №601/1502/23
Провадження № 2/601/435/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого Мочальської В.М.,

за участю секретаря Домінської І.В.,

представника позивачки адвоката Галіяша В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець у порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Почаївської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що вона є єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 , вела з нею спільне господарство останні роки до дня смерті, мали спільний побут і доглядала її до дня смерті.

Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Тому просить суд визнати за нею в порядку спадкування право власності на три земельні ділянки, які належали спадкодавцю на день смерті.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 16.06.2023 відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 14.08.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Від відповідача Почаївської міської ради надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності представника. Щодо задоволення позовних вимог відповідач не заперечує.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат Галіяш В.О. позов підтримав з підстав, наведених у ньому.

Заслухавши у судовому засіданні представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259цього Кодексу.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною другою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Пленум Верховного Суду України у пункті 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки,падчерки.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18), та Верховним Судом у постановах: від 21 березня 2019 року у справі № 461/4689/15-ц (провадження № 61-43735св18); від 10 жовтня 2019 року у справі № 520/8495/17 (провадження № 61-7058св19); від 17 жовтня 2019 року у справі № 712/1294/17 (провадження № 61-34351св18); від 09 січня 2020 року у справі № 186/421/17 (провадження № 48280св18); від 09 червня 2021 року у справі № 346/5702/18 (провадження № 61-17111св20).

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини (частина перша статті 1277 ЦК України).

Крім того, відповідно до частини другої статті 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін(частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивачкою та її представником в обгрунтування позову надано наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , копія паспорта та ідентифікаційного коду позивачки, копія державного акту на земельну ділянку, копія довідки Держгеокадастру Головного управління у Тернопільській області відділ у Кременецькому районі, постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 18.05.2023, акт обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки, складеного 10.04.2023 комісією Шумської міської ради.

Суд вважає, що надані позивачкою та її представником докази не є безспірним підтвердженням саме факту проживання позивачки однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_2 протягом п`яти років до часу відкриття спадщини.

Так, з акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.04.2023, складеного комісією Шумської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 здійснювала догляд до дня смерті своєї мачухи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали разом та вели спільне господарство.

Посилання представника позивачки у судовому засіданні на акт обстеження житлово-побутових умов проживання від 10.04.2023, складеного комісією Шумської міської ради, як на доказ про те, що позивачка вела з ОСОБА_2 спільне господарство п`ять років до дня смерті, мали спільний побут є безпідставним, оскільки цей доказ не свідчить на користь спільного проживання позивачки з ОСОБА_2 протягом не менше як п`ять років до часу смерті останньої.

Посилання представника позивачки на те, що позивачка є єдиним спадкоємцем, не свідчить про спільне проживання ОСОБА_2 із позивачкою протягом п`яти років до дня смерті такої, оскільки такий факт має бути підтверджений саме сукупністю певних доказів у передбаченому законом порядку, а не посиланням позивачки на таке як на встановлений факт.

Отже, вказане не звільняє позивачку від доведення факту того, що вона є спадкоємцем за законом четвертої черги після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, підстав для задоволення позову ОСОБА_1 немає, так як остання не довела достатніх і переконливих обставин, існування яких свідчить про факт її спільного проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю, а також ведення ними спільного господарства, наявності спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, взаємних прав та обов`язків тощо.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 28 травня 2021 року у справі № 182/653/17, провадження № 61-11815св20.

Оскільки позивачка не надала належних і допустимих доказів, які підтверджують факт ведення з ОСОБА_2 спільного господарства, наявності спільних витрат, спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків у період понад п`ять років до часу відкриття спадщини після смерті останньої 10 травня 2020 року то вимоги позивачки про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане суд не погоджується з заявою представника відповідача щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у позові на позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. 10, 12, 76-80, 82, 141, 211, 247, 352 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: с. Старий Тараж Кременецького району Тернопільської області.

Представник позивачки: адвокат Галіяш Віталій Омелянович, місце знаходження м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області.

Відповідач: Почаївська міська рада, місцезнаходження: вул. Возз`єднання, 16, м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області..

Повний текст рішення виготовлено 21 вересня 2023 року.

Головуючи