г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/2402/21
Номер провадження 4-с/213/7/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Мазуренка В.В.,

за участі секретаря судового засідання Дударевої В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малої Ірини Юріївни, стягувач: Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» у виконавчому провадженні щодо виконання виконавчого листа Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2021 року по справі №213/2402/21, зобов`язання скасувати арешт із зарплатного рахунку,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з вказаною скаргою, де зазначає, що на підставі постанови державного виконавця Інгулецького відділу ДВС Малої І.Ю. про арешт коштів боржника від 12.05.2023 у виконавчому провадженні №69001806 з виконання виконавчого листа Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №213/2402/21, було накладено арешт у тому числі на рахунок боржника, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», на який йому перераховується заробітна плата з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» де він працює. В липні він не зміг зняти перераховану роботодавцем заробітну плату з карткового рахунку та дізнався, що на рахунок накладено арешт. Він звернувся із заявою до виконавчої служби про зняття арешту із зарплатного рахунку, на що письмову відповідь він не отримав, йому було рекомендовано звернутися в суд. Вказує, що рахунки, які передбачені для виплати заробітної плати та сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою, відповідно до вимог законодавства, арешт не накладається, виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби.

Просить визнати дії державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малої І.Ю. у виконавчому провадженні ВП №69001806 з виконання виконавчого листа Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області №213/2402/21 про арешт коштів в частині накладення арешту на зарплатний рахунок боржника неправомірними; зобов`язати державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малу І.Ю. скасувати арешт зарплатного рахунку.

Учасники справи в судове засідання не з`явились. Скаржник надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги скарги підтримує.

Від КП «Кривбасводоканал» надійшла заява, відповідно до якої просять розглянути скаргу без участі їх представника за наявними матеріалами. Також вказали, що станом на 14.08.2023 заборгованість ОСОБА_1 за надані комунальні послуги по справі №213/2402/21 не сплачена та становить 31127,92 грн, тому відсутні підстави у скасуванні арешту, накладеного державним виконавцем на рахунки заявника.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Ухвалою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01 серпня 2023 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Дослідивши скаргу та матеріали справи, судом встановлено таке.

28 січня 2022 року Інгулецьким районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області видано виконавчий лист від 01.10.2021 у справі №213/2402/21, пр. №2/213/1710/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Кривбасводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 41826,15 грн. Заявою стягувача від 30.04.2022 вказаний виконавчий лист пред`явлено до примусового виконання (а.с.16-17).

12 травня 2022 року державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малою І.Ю. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69001806 з примусового виконання вказаного виконавчого листа (а.с.4).

08 грудня 2022 року в межах ВП №69001806 державним виконавцем Малою І.Ю. винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , на підставі якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 50555,67 грн (а.с.20).

Крім того, 04 травня 2023 року начальником відділу Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гаращенко Т.М. винесено постанову у ВП №69001806 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 50555,32 грн (а.с.21).

21 травня 2023 року державним виконавцем Малою І.Ю. винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_1 у ВП №69001806. Вказано, що боржник отримує дохід у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Постановлено: здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 20% доходів щомісяця, до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 50555,32 грн. Утримані кошти перераховувати на реквізити Інгулецького ВДВС (а.с.22).

ОСОБА_1 працює в ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та із його заробітної плати з 01 травня 2023 утримується заборгованість згідно виконавчого листа №213/2402/21 2/213/1710/21 до погашення боргу в сумі 50555,32 грн на користь Інгулецького ВДВС у місті Кривому Розі Південного МРУ Міністерства юстиції (м.Одеса), що видно із довідки товариства (а.с.5).

Із довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» від 17.07.2023 видно, що згідно особової заяви ОСОБА_1 має рахунок для зарахування заробітної плати НОМЕР_1 , відкритий у відділенні АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.6).

Довідкою АТ КБ «ПриватБанк» від 15.06.2023 підтверджується, що ОСОБА_1 має в банку картку НОМЕР_2 ( НОМЕР_1 ), на яку отримує заробітні виплати. Також на вказану картку (рахунок) може бути зарахована будь-яка виплата (переказ) (а.с.23 зворотний бік аркуша).

Із виписки по картці ОСОБА_1 НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_1 ) за період з 01.05.2023 по 20.07.2023 видно операції по зарахуванню заробітної плати та авансу, переказ грошових коштів з картки, зарахування переказу на картку, зняття готівки.

08 травня 2023 року скаржник звернувся до начальника Інгулецького відділу ДВС у місті Кривому Розі із заявою про зняття арешту з його зарплатної картки (а.с.26).

За заявою ОСОБА_1 від 15.06.2023 заступником начальника відділу Інгулецького ВДВС Малою І.Ю. 22 червня 2023 року винесено постанову, відповідно до якої визначено для вказаного боржника поточний рахунок НОМЕР_1 для здійснення видаткових операцій на суму у розмірі 13400 грн, що протягом одного календарного місяця перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с.24-25).

Як видно із довідки КП «Кривбасводоканал» №716, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 станом на 14.06.2023 складає 31127,92 грн (а.с.29).

16 червня 2023 року між КП «Кривбасводоканал» і ОСОБА_1 укладено договір про реструктуризацію заборгованості з надання послуг з водопостачання та водовідведення на суму 25128,19 грн, яка утворилась станом на 01.06.2023.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

В ст. 129-1 Конституції України зазначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з вимогами ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

З наведених правових норм видно, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін ("Горнсбі проти Греції" (Hornsby V. Greece, від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-11). Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці без неналежних затримок (у справі "Фуклев проти України", заява №71186/01). На державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці ("Чіжов проти України" п. 40).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як передбачено ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої та другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Зокрема виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ч.1 ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Питання організації, порядку та умов виконання судових рішень і рішень інших органів, що підлягають примусовому виконанню, зокрема, звернення стягнення на кошти боржника на рахунках в банках, передбачені як Законом № 1404-VIII, так і Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції Українивід 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція).

Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 1404-VIII, у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника. У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Якщо у заяві про відкриття виконавчого провадження не зазначено майно боржника та/або його кошти на рахунках у банківських установах, то відповідно до частини 2 статті 36Закону№1404-VIII розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

За статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом.

Крім того, частина восьма розділу VIII Інструкції визначає, що на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт, про що виноситься постанова виконавця. У постанові про накладення арешту зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчим документом, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця та вказуються реквізити рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів.

Відповідно ст. 48 вказаного Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Із змісту норм Закону № 1404-VIII та Інструкції слідує, що арешт є початковою та окремою стадією провадження щодо звернення стягнення на майно боржника і являє собою сукупність заходів, що передбачають як наслідок обмеження в праві розпорядження майном, на яке накладається арешт. При цьому виконавець за відсутності відомостей про майно, повідомлених кредитором повинен самостійно здійснити заходи для виявлення такого майна, у тому числі грошових коштів, що знаходяться на банківських рахунках, і перед накладенням арешту на майно (кошти) боржника повинен отримати відомості про наявність у боржника відповідного майна та коштів, зокрема щодо коштів на банківських рахунках - відомості про володільця рахунку, номеру, виду рахунку, суми коштів, що зберігаються на ньому. Саме наявність таких даних дозволяє виконавцю здійснити арешт коштів, що знаходяться на банківських рахункаху відповідності до статті 18 Закону № 1404-VIII та розділу VIII Інструкції.

Отже, державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкрити після накладення арешту. Накладання арешту на суми, що перевищують суми, визначені виконавчим документом, та перевищують суми витрат виконавчого провадження, що підлягають стягненню, є незаконним.

При цьому, відповідно до ч.2 ст. 48 забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеномустаттею 35-1 Податкового кодексу України, кошти на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, кошти на електронних рахунках платників акцизного податку, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно достатті 15-1Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно достатті 19-1Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно достатті 26-1Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. На кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту.

Таким чином, частиною 2 статті 48 вказаного Закону встановлено не вичерпний перелік рахунків, кошти на яких не підлягають арешту, оскільки передбачено, що законом можуть бути визначені «й кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення та/або накладення арешту на які заборонено законом».

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) (пункт 7.13 постанови), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 квітня 2022 року по справі № 756/8815/20 (п.51).

Відповідно до ст. 43 Конституції України право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У статті 94 КЗпП України зазначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до ч. 1 ст. 2, ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01 липня 1949 року №95, ратифікованої Україною 04 серпня 1961 року ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Як передбачено ч.ч. 1-2 ст.128 КЗпП України при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку.

Встановлено, що у виконавчому провадженні ВП №69001806 державним виконавцем винесені як постанови про арешт коштів боржника, так і постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Розділом ІХ Закону № 1404-VIII визначено особливості звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

Так у ч.ч. 1, 3 ст. 68 вказаного Закону передбачено, що стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установах, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі-підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Зазначена норма права визначає кошти, що складають заробітну плата як особливий об`єкт, на який може бути звернуто стягнення на виконання виконавчого документа, та обмежує таке стягнення відсутністю інших коштів та/або об`єктів для стягнення, видами боргових зобов`язань (періодичні платежі) та сумою стягнення.

Розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків (ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження»).

Законодавство покладає зобов`язання з контролю за виконанням стягнення з доходів боржника як на підприємство, установу, організацію, фізичну особу-підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати, та зобов`язано направляти виконавцю щомісячні звіти про відрахування з таких доходів, так і на виконавця, який здійснює контроль шляхом отримання таких звітів та їх перевірки з точки зору правильності нарахувань та розміру стягнення. Саме такий звіт надає виконавцю можливість контролю за сумами заробітної плати, які нараховані боржнику за місцем отримання доходів та сумами стягнення, які здійснюються з цього доходу.

Відповідно частини першої статті 70 Закону розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Частинами другою та третьою статті 70 Закону N 1404-VIII передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків. Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами.

З наведених норм права вбачається, що виконавець має повноваження звернути стягнення на заробітну плату боржника лише за відсутності іншого майна, на яке можливо звернення стягнення та для виконання рішення про стягнення періодичних платежів, однак у розмірі не більше 20 відсотків за наявності одного виконавчого документа та 50 відсотків заробітної плати за наявності декількох виконавчих документів (зведене виконавче провадження). Таке стягнення здійснюється підприємстввами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Встановлення відрахувань у певному відсотковому визначенні від заробітної плати боржника покликане гарантувати людині право на своєчасне, у передбачені законом строки, одержання винагороди за працю, що становить одне з основних трудових прав людини, тому й законодавець обмежив розмір будь - яких утримань із заробітної плати, і таке обмеження є законодавчо встановленою забороною на накладення арешту на заробітну плату, що виплачена боржнику після таких утримань, або частину заробітної плати, що перевищує граничну межу таких відрахувань.

Накладення арешту на кошти, що складають заробітну плату боржника після здійснення утримань із неї за виконавчими документами та понад встановлений законом розмір для відрахувань із заробітної плати, є надмірним тягарем для боржника та порушенням його прав на одержання винагороди за працю та достойні умови життя.

Таким чином, не може бути накладений арешт на кошти, що складають заробітну плату боржника після фактичного здійснення утримань із неї за виконавчими документами та на усі кошти заробітної плати боржника поза межами дозволених законом розмірів відрахувань із такої заробітної плати, а якщо такий арешт накладений, то він має бути знятий. При цьому на кошти, що знаходяться на рахунках та які не є коштами, що складають заробітну плату, таке обмеження не розповсюджується.

Такого висновок дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 квітня 2022 року по справа № 756/8815/20.

Отже, відрахування із зарплати відбуваються за певними правилами. Незаконними є випадки, коли боржника або зовсім позбавляють зарплати, або списують більш ніж половину її розміру. По одному боргу може бути списано не більше 20% заробітної плати, якщо кредиторів декілька тоді може бути списано 50% щомісяця та розподілено між кредиторами.

Винесені у ВП №69001806 постанови про арешт коштів боржника позбавили заявника права на розпорядження заробітною платою у повному розмірі, оскільки державними виконавцями фактично звернено стягнення на 100 відсотків заробітної плати боржника, що суперечить чинному законодавству.

Зняття арешту з коштів, що складають заробітну плату, здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих статус коштів виключно із заробітної плати, або на підставі повідомлення банку про заборону накладення арешту на такий рахунок відповідно до частини другої вищевказаної статті.

Як передбачено в п. 1 ч.2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на кошти, що знаходяться на цьому рахунку, заборонено законом.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону (абзац другий частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII).

Велика Палата Верховного Суду у постанові по справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20) від 19.05.2020 сформувала висновок про те, що, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», яка визначає особливості звернення стягнення на кошти та майно боржника - юридичної особи, фізичної особи-підприємця, повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Аналогічний висновок міститься і у постанові Верховного Суду по справі №183/4809/19 (провадження № 61-1217 св22) від 28.12.2022.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20 також вказано про те, що, передбачене абзацом другим частини другої статті 59 Закону №1404-VIII зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника, та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки у відповідності до підпункту 1 ч. 4 ст. 59 цього закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Для боржника надання вищевказаних підтверджуючих документів є процесуальною можливістю відновити свої права, порушені у зв`язку накладенням незаконного арешту, а для виконавця зняття такого арешту є здійсненням повноважень для усунення спричинених негативних наслідків. Однак, це не виключає зобов`язання банку при виконанні приписів державного та/або приватного виконавця окремо від боржника повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Наявність у виконавчому провадженні звітів підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, що здійснюють боржнику певні виплати про нарахування доходів та розмір утримань з цього доходу на погашення боргу, надає можливість виконавцю здійснювати не тільки контроль за правильністю такого утримання, а й можливість визначення розмір коштів, які складають дохід боржника, з якого здійснення стягнення неможливе.

У випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, виконавцю не вдалось виявити правову природу (статус) цих грошових коштів, як коштів на які накладення арешту заборонено законом, то арешт на такі грошові кошти підлягає зняттю на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього та/або за результатами перевірки зазначених звітів.

Так, судом встановлено, що постановами державного виконавця від 08.12.2022 та від 04.05.2023 у виконавчому провадженні №69001806 накладено арешт на грошові кошти боржника ОСОБА_1 , що містяться на рахунках боржника. Таким чином було накладено арешт і на кошти, які знаходяться на рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», призначеного для виплати заробітної плати.

Постановою державного виконавця від 21.05.2023 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , які він отримує у ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг", шляхом здійснення відрахувань із доходів боржника у розмірі 20 % до повного погашення загальної суми боргу зі щомісячним звітом підприємства про здійснення цих відрахувань. Такі утримання проводяться, і лише після проведення утримань на картковий рахунок ОСОБА_1 в АТ КБ «ПриватБанк», перераховується заробітна плата, що підтверджується довідкою товариства.

За зверненням ОСОБА_1 від 08 травня 2023 року арешт коштів з рахунку для отримання заробітної плати державним виконавцем не був знятий. При цьому, суду не надано доказів про те, що одночасно із заявою боржником було надано державному виконавцю підтверджуючі документи про те, що арешт було накладено на кошти, які є його заробітною платою та розміщені на рахунку призначеному для зарахування заробітної плати.

Отже, враховуючи, що на вказаний банківський рахунок в АТ КБ «ПриватБанк», відкритий на ім`я боржника, зараховується заробітна плата; боржник звертався до державного виконавця з клопотанням про зняття арешту, то не зняття арешту з цього рахунку порушує право заявника на своєчасне одержання винагороди за працю, яка захищається законом (стаття 43 Конституції України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога скаржника у частині зобов`язання державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати арешт коштів із зарплатного рахунку скаржника, який відкрито в АТ «Ощадбанк», є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Однак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника в частині визнання дій державного виконавця неправомірними в частині накладення арешту на зарплатний рахунок у виконавчому провадженні ВП №69001806, оскільки, накладаючи арешт на кошти боржника, виконавча служба в особі державного виконавця визначила порядок виконання постанови про арешт коштів боржника, із застереженням щодо неможливості накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Доводи скаржника про те, що рахунок, на якому знаходились кошти не є такими, на який заборонено законом накладення арешту, не відповідають положенням закону, оскільки арешт може накладатись на кошти, а не на рахунок (абзац перший частини другої статті 48 Закону N 1404-VIII); а по-друге, обмеження звернення стягнення на кошти заробітної плати, які знаходяться на рахунку боржника, підпадають під випадки "кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом" (абзац другий частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII). Вказане відповідає висновку викладеному у постанові Великої Палати ВС від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20.

Окрім того, слід зазначити, що з 26 березня 2022 року у звязку із набранням чинності Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-IX Про внесення зміни до розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про виконавче провадження (пункт 10-2) тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України введеного в Україні з 24.02.2022 з 5:30 год відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, припинено звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації). Розпорядженням Кабміну було надано дозвіл фізичним особам-боржникам здійснювати видаткові операції з рахунків, на кошти яких накладено арешт органами державної виконавчої служби, приватними виконавцями, без урахування такого арешту за умови, якщо сума стягнення за виконавчим документом не перевищує 100 тисяч гривень.

Тобто ця норма стосувалась виключно боржників за судовими рішеннями про стягнення грошових сум до 100 тис. грн. з метою залишення їм коштів, достатніх для життєвих потреб в умовах війни. Однак це жодним чином це не була законодавча заборона на виконання таких судових рішень.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану" № 3048-ІХ, який набрав чинності 6 травня 2023 року, пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» викладено у новій редакції та змінено порядок розпорядження фізичними особами-боржниками коштами, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби чи приватними виконавцями, у період дії в Україні воєнного стану.

Так, у зазначений період фізичні особи-боржники, на кошти яких накладено арешт виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2-х розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (наразі ця сума складає 13 400 грн.), а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови, що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом. Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

Враховуючи вказані положення закону, за заявою боржника ОСОБА_1 , саме поточний рахунок НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк», відкритий на його ім`я, визначений для здійснення видаткових операцій на суму у розмірі 13400 грн, що протягом календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Згідно ч. 3 ст.451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів заявника, суд доходить висновку про те, скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню лише в частині скасування арешту з коштів заявника, що складають заробітну плату на вказаному рахунку.

Керуючись ст. ст. 1, 5, 48, 56, 59, 68, 70 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 12, 13, 76, 81, 247, 260, 261, 447 - 451 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Зобов`язати державного виконавця Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Малу Ірину Юріївну, у виконавчому провадженні ВП №69001806 скасувати арешт з грошових коштів, які надходять в якості заробітної плати на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

В іншій частині в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Дата складення повного тексту ухвали суду 13 вересня 2023 року.

Суддя В.В. Мазуренко