РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023

Справа № 522/2667/22

Провадження № 2/522/472/23

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої - судді Яреми Х.С.,

при секретарі судового засідання Кніш Д.А.

розглянув у загальному позовному проваджені справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приморська районна адміністрація Одеської міської ради

про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів.

ВСТАНОВИВ:

1.04.02.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради.

2.Позивач просить суд:

-позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 )

-стягнути з ОСОБА_2 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 13 500 грн. на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

3.19.05.2022 відкрито загальне позовне провадження.

4.12.01.2023 закрито підготовче провадження.

5.Суд направляв відповідачеві судову кореспонденцію за місцем його реєстрації. На адресу суду повертались поштові відправлення з причин відсутності адресата за адресою. Також з метою з`ясування місця знаходження відповідача та його повідомлення суд робив запит перебування ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі. Відповідь не надано.

6.Третя особа письмових пояснень не надала.

7.Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності.

8.Позивач звернення до суду мотивує тим, що з 2009 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 . Далі шлюб рішенням суду від 01.03.2016 було розірвано. Також рішенням суду від 08.07.2016 (№452/1547/16-ц) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на користь дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після цього в 2020 році позивач уклала інший шлюб з ОСОБА_6 . Протягом всіх років з часу народження дитини мати проживає з донькою окремо, оскільки з 11.03.2009 батько дитини ОСОБА_2 знаходиться в місцях позбавлення волі. Батько ніколи дочку не бачив, не робить жодних спроб побачитися з донькою, не приймає ніякої участі у її вихованні. Вона виховує доньку самостійно з іншим чоловіком у шлюбі. Батьки ОСОБА_2 також не проявляють жодної ініціативи у спілкуванні з онукою. Байдуже ставлення до дочки та ухиляння від виконання батьківських обов`язків є підставою для позбавлення батька батьківських прав. Орган опіки та піклування надав Висновок, яким рекомендує вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно доньки.

Також позивач зазначає, що наразі щомісячні витрати на дитину складають близько 27 000 грн. на місяць, у зв`язку з чим просить збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 .

Судом встановлені наступні обставини справи.

9.З 11.03.2009 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

10. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народилась дитина ОСОБА_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21.11.2013).

11.Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 01.03.2016 (справа № 452/280/16-ц) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

12.Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2016 (справа № 452/1547/16-ц) з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

13.15.12.2020 ОСОБА_4 уклала шлюб з ОСОБА_6 (свідоцтво про укладення шлюбу № НОМЕР_2 ).

14.24.11.2021 Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради надано висновок органу опіки та піклування від № 01-11/1968/1вих, яким вважається за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 . Висновок складено без участі та згоди батька.

15.Згідно з довідкою ДНАП одеської міської ради ОСОБА_7 зареєстрована в м. Одесі, а малолітня ОСОБА_3 зареєстрована у Львівській області.

16.Дитина навчається в Одеській ЗОШ №56.

Висновки суду.

17.Предметом спору є позбавлення матері батьківських прав, а його підставами - ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей.

Щодо позбавлення батьківських прав.

18.Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

19.Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

20.Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

21.Згідно з частинами 1-4 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

22.Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

23.Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками (роз`яснення постанови Пленум Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав».

24.Позивач посилається на обставини байдужого ставлення батька до дочки та ухиляння від виконання батьківських обов`язків, відсутність спроб побачити доньку та посилається на зазначені у висновку Приморської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування обставини щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 .

25.В першу чергу суд відзначає, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України).

26.Тому суд має пересвідчитися, що зазначені як самим позивачем, так і органом опіки і піклування, обставини свідчать про умисне ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, і що такі є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно свої доньки.

27.А виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (постанова Верховного Суду від 26.12.2018 у справі № 404/6391/16).

28.Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

29.В даному випадку позивач посилається на те, що батько дитини з 2009 року перебуває в місцях позбавлення волі. З цих причин батько жодного разу доньку не бачив, не намагається з нею спілкуватися, не просив її фото, щоб побачити, його батьки теж жодним чином з онукою не спілкуються. Будь-якої участі у вихованні доньки відповідач не приймає. Донька біологічного батька теж ніколи не бачила, не запитує про нього. Про місце перебування колишнього чоловіка та батька дитини матері також нічого не відомо, вона з ним не підтримує жодного зв`язку. Наразі дитина зростає у сім`ї з іншим чоловіком матері дитини, якого вона сприймає як батька, а він має намір усиновити дитину.

30.У висновку органу опіки та піклування зазначено, що такий складено без згоди та участі батька. Службою було направлено лист ОСОБА_2 , однак поштові повідомлення повертались, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

31.Службою у справах дітей проведено співбесіду з матір`ю ОСОБА_7 та її чоловіком ОСОБА_6 .

32.Пояснення чи думка малолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). у висновку не наведені, з чого суд робить висновок, що спілкування з дитиною не проводилось.

33.Пояснення матері є аналогічними тим, які вона зазначила в позові.

34. ОСОБА_6 надав письмові пояснення, що є чоловіком ОСОБА_7 , бере участь у вихованні та фінансовому утриманні ОСОБА_3 . Дитина повністю забезпечена, відвідує розвиваючий гурток, займається спортом. Він має намір удочерити Мілану.

35.Службою у справах дітей, враховуючи зібрані документи (про навчання дитини, характеристику матері, про стан здоров`я дитини, огляд житла та умов проживання), пояснень матері та вітчима надавала позитивний висновок про доцільність позбавлення біологічного батька його батьківських прав відносно дитини.

36.Оцінюючи доводи і позивача, і органу опіки та піклування, суд приходить до наступного висновку.

37.Позивач особисто підтверджує, що батько дитини ОСОБА_2 ще до її народження знаходився в місцях позбавлення волі.

38.Дитина народжена у шлюбі, отже, в цей період відповідач також міг перебувати в місцях позбавлення волі. З пояснень представника позивача, отриманих від матері, дитина була зачата в період відвідування нею чоловіка в місцях позбавлення волі. Отже, мати мала усвідомлювати ризики щодо можливості виховувати дитину самостійно.

39.Відповідно до ч.1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах 2 та 3 статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

40.Представник позивача не довів і не спростував перебування відповідача в місцях позбавлення волі. Доказів звернення з адвокатським запитом (з метою надання правової допомоги клієнтку у цій справі) щодо з`ясування цієї обставини не надав.

41.Клопотання про витребування інформації щодо строку та порядку відбування показання ОСОБА_2 , про існування відносно нього кримінальних справ, витребування інформації про цивільні справам про позбавлення ОСОБА_2 батьківський справ відносно іншої дитини, представник позивача подав на стадії судового розгляду без доказів про неможливість їх зібрання та подання адвокатом самостійно, без клопотання про поновлення строку. Відповідно таке клопотання підлягає залишенню без розгляду.

42.Також з метою з`ясування місця знаходження відповідача та його повідомлення суд робив запит щодо перебування ОСОБА_2 в місцях позбавлення волі. Відповідь не надано.

43.Таким чином, обставину перебування батька в місцях позбавлення волі, суд не може розцінювати як умисне свідоме нехтування батьком своїми обов`язками, зазначене є об`єктивною перешкодою у спілкуванні батька та дитини.

44.Окрім того, суд враховує й те, що батьки дитини не підтримують між собою жодного зв`язку. Відтак малолітня дитина, яка є залежною від того з батьків з ким проживає, не може бачити батька, якщо між батьком і матір`ю не має жодного контакту. З іншого боку, це не повинно повністю означати, що той з батьків з ким дитина не проживає немає обов`язку принаймні цікавитись дитиною, робити прояви у побаченнях з дитиною. Однак у даній ситуації очевидно, що така неможливість батька обумовлена його перебуванням в місцях позбавлення волі. При цьому й позивач не наводить жодних доказів того, що вона намагалась організувати зустріч батька з дитиною чи будь-яким іншим способом організувати їх спілкування, оскільки вона сама не знає де він.

45.Крім того, позивач не надав доказів злісного ухилення батька від сплати аліментів.

46.Таким чином, суд вважає не доведеними обставини винної поведінки батька (відповідача), свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

47.З висновком органу опіки та піклування, яким вважається за доцільне позбавити батька батьківських прав, суд не погоджується. Пояснення чи думка малолітньої дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у висновку не наведені, з чого суд робить висновок, що спілкування з дитиною не проводилось. Як саме орган опіки та піклування оцінив обставини злісного ігнорування батьком своїми батьківськими правами з висновку не зрозуміло.

48.Те, що дитина з народження не бачила рідного батька обумовлено певними обставинами. Бажання вітчима удочерити дитину є позитивним, однак воно не повинно б превалювати на позбавленням рідного батька прав щодо дитини.

49.З-поміж доводів органу опіку і піклування та батьків дитини перевагу мають якнайкращі інтереси дитини.

50.Зрозуміло, що дитина не бачила батька (не доведено з чиєї вини) і їй видається, що мати звертаюсь до суду з позовом про позбавлення прав рідного батька дитини, діє якнайкраще в інтересах дитини. Однак за відсутності для цього беззаперечних умов (для позбавлення) та враховуючи, що в дорослому віці дитина може матиме до батька власне, самостійне ставлення, думку, прагнутиме його знайти, позбавлення прав батька може не відповідати її бажанню.

51.Тим більше думку дитини ніхто не з`ясовував під час складення висновку. Представник позивача не просила заслухати думку дитини.

52.Ураховуючи викладене, суд, на підставі оцінених доказів дійшов висновку про те, що позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

53.Отже, встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявність об`єктивних перешкод, пов`язаних з перебування в місцях позбавлення волі, у питаннях виховання дитини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у частині позбавлення батьківських прав.

Щодо стягнення аліментів.

54.Згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

55.Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

56.Законом України від 17.05.2017 року № 037-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: "Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку".

57.Отже, вказаним законом збільшено мінімальний розмір аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів. Визначаючи розмір аліментів на дитину (дітей), суд не може визначити їх розмір на одну дитину менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (до внесення змін до статті 182 СК України - 30 %).

58.З урахуванням цього, мінімальний гарантований розмір аліментів з 01.07.2023 становить:

-для дітей віком до 6 років - 1 136 грн;

-для дітей віком від 6 до 18 років - 1 416,50 грн;

-для дітей віком від 18 до 23 років (у разі продовження навчання) - 1 342 грн.

59.У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

60.Отже, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Однак, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

61.Згідно з ст. ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги, він повинен надати суду належні, достатні, достовірні та допустимі докази.

62.Доказів на підтвердження обставин, встановлених ст. 192 СК України, позивач не надає. Крім того, позивач не надає доказів, що щомісячні її витрати на утримання доньки складають 27 000 грн.

63.Оскільки суду не доведено наявності підстав, які передбачені ст. 192 СК України, вимоги ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів необгрунтованими.

64.Однак, суд враховує, що за час ухвалення 08.07.2016 Самбірським міськрайонним судом Львівської області рішення у справі № 452/1547/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 аліментів у розмірі 800 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, змінилися норми закону про гарантування мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_4 про збільшення розміру аліментів, та вважає доцільним збільшити розмір аліментів, стягуваних з ОСОБА_2 за рішенням суду до 1 416,50 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.07.2016 у справі № 452/1547/16-ц та продовжити стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1 416,50 гривень щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.10. 2023.

Суддя Ярема Х.С.