Житомирський апеляційний суд
Справа №276/1295/23 Головуючий у 1-й інст. Бобер Д.О.
Категорія 101 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу №276/1295/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту батьківства

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2023 року, постановлену під головуванням судді Бобра Д.О. у смт Хорошеві,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названою заявою та просив встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести зміни до актового запису про народження дітей в частині зміни відомостей про батька дітей на ОСОБА_1 .

В обгрунтування заяви вказав, що попри те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народилися під час зареєстрованого шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який записаний батьком дітей, заявник вважає, що є їх біологічним батьком, в зв`язку з чим просить встановити факт його батьківства.

Ухвалою Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2023 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що справа підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Вважає, що у даному випадку спір про право із ОСОБА_5 , батьком ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , записаним у свідоцтвах про народження дітей, відсутній, оскільки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином діти хоч і були народжені у шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та записані відповідно до ст. 133 СК України без визначення походження від батька, натомість біологічним батьком дітей є він - ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що батьківство стосовно дитини за вказаних обставин визначається за правилами позовного провадження, а тому відмовив у відкритті провадження, роз`яснивши заявнику його право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За приписами статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За статті 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.

Факт батьківства встановлюється в порядку окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19, від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20, від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19, від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19, від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21.

У даній справі заяву про встановлення факту батьківства подано особою, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття та народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком.

Згідно зі ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно із ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство.

Наведені норми Сімейного Кодексу України чітко вказують на необхідність у цій справі звернення до суду саме з позовом про визнання батьківства, а не з заявою про встановлення факту батьківства.

Отже, відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства стосовно дитини за вказаних обставин повинна розглядатися за правилами позовного провадження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованого та правильного висновку суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 17 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2023.

Головуючий Судді: