Справа № 209/156/22
Провадження № 2/209/140/23
РІШЕННЯ

іменем України

"21" вересня 2023 р. м.Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

за участю представника позивача (адвоката) Назаренко І.С.

відповідача ОСОБА_1

представника відповідача (адвоката) Юрочкіна Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, покинути приміщення квартири, та відшкодування комунальних витрат, зустрічним позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юрочкін Юрій Валерійович, до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання права власності на одну/другу частку квартири,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить суд: визнати ОСОБА_1 та його малолітню доньку, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користуванням житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 та зняти з місця реєстрації, у зв`язку з чим, залучити до розгляду даної справи третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста; зобов`язати Відповідача та його родину покинути приміщення квартири Позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; не чинити перешкод у користуванні та розпорядженні майном Позивачем. В зв`язку з чим, залучити до розгляду справи третю особу, яка на даному етапі розгляду справи не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей Кам`янської міської ради; зобов`язати ОСОБА_1 оплатити за фактично надані йому та його родині комунальні послуги, а саме: утримання прибудинкової території, вивіз сміття, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та газопостачання у наступному розмірі: за спожитий природній газ обліковується заборгованість у розмірі - 2 569,79 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 79 копійок); за транспортування природнього газу - 335,65 грн. (триста тридцять п`ять гривень 65 копійок); за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) - 6 464,08 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 08 копійок); за теплопостачання - 47 186,54 грн. (сорок сім тисяч сто вісімдесят шість гривень 54 копійки); за водопостачання та водовідведення - 1 749,66 грн. (одна тисяча сімсот сорок дев`ять гривень 66 копійки); за вивіз сміття - 466,70 грн. (чотириста шістдесят шість гривень 70 копійок). Загальна сума заборгованості за надані комунальні послуги на момент складання клопотання-уточнення складає 58 772,42 грн. (п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 42 копійки). Просить суд в момент винесення рішення враховувати факт продовження надання Відповідачу комунальних послуг до моменту фактичного звільнення Відповідачем та його родиною квартири Позивача. Сума заборгованості за комунальні послуги повинна включати усі неоплачені квитанції за надані раніше комунальні послуги до дня звільнення Відповідачем та його родиною квартири Позивача; стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 1 984,80 грн. (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні 80 копійок).

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на підставі Договору купівлі- продажу серії НРВ № 136897 від 25.05.2006 р. на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 71,50 кв. м. Згідно довідки про склад сім`ї виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Абонент XXI» № 001117683 від 27.07.2021р. в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані громадяни: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 - власниця, яка зареєстрована з 08.10.2015 р.; ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 - брат, який зареєстрований з 25.07.2006 року; ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 - інше, яка зареєстрована з 29.03.2018 року. Кількість зареєстрованих осіб в її квартирі стала для неї повною несподіванкою, так, як своєї згоди, як власниця на реєстрацію неповнолітніх дітей вона не надавала. Прописана неповнолітня особа жодного відношення щодо неї немає. Яким чином і хто зареєстрував неповнолітню особу в її особистій квартирі наразі невідомо. Щодо, ОСОБА_1 - зазначений у довідці як брат, а насправді Відповідач не є її братом, а є її колишнім цивільним чоловіком. Офіційно шлюбні відносини між ними оформлені не були. Та фактично усе спілкування було припинене, ще у 2015 році. В 2015 році вона виїхала за кордон, а Відповідач попросився пожити в її квартирі. Проте, за увесь час користування її майном, Відповідач не сплачував житлово-комунальні послуги, чим спричинив ще й матеріальні збитки. Даний факт так само став несподіванкою для неї. На підставі вищезазначеного між нею та Відповідачем виникли несприятливі та конфліктні умови щодо подальшого спілкування. Квартиру добровільно звільняти Відповідач не збирається, знімати себе з вказаного місця реєстрації останній відмовляється. Знімати з місця реєстрації неповнолітню особу, яка як виявилось є його дитиною, теж в добровільному порядку відмовляється, чим фактично позбавляє її права користування та розпорядження власним майном, власною квартирою. Також, їй стало відомо про проживання у квартирі дружини Відповідача ОСОБА_4 та її дочки від першого шлюбу, приблизний вік якої 11-13 років. Доступу до свого майна та житла вона наразі немає, фізично та юридично звільнити квартиру від сторонніх осіб без звернення до суду не видається можливим. Окрім цього, комунальні служби, що надають послуги по утриманню квартири АДРЕСА_1 , в своїх розрахунках (квитанціях) вказують кількість мешканців - 3 особи, та нараховують по своїм тарифам відповідні розміри грошових коштів, які вона зобов`язана сплачувати таким службам за надані послуги за усіх зареєстрованих осіб. У неї й так досить скрутне матеріальне становище, а наявність зареєстрованого Відповідача та неповнолітньої дитини Відповідача, змушує її сплачувати за них в той час, коли вони користуються та проживають в квартирі, чим позбавляють права користування та розпорядження власним майном. Наразі за квартирою обліковується велика заборгованість за увесь час проживання Відповідача та його сім`ї. Окрім незаконної прописки своїх членів сім`ї Відповідач ще й не сплачує за комунальні послуги за себе та свою родину. Так, відповідно до отриманих довідок про наявну заборгованість по комунальним послугам наразі за квартирою обліковується наступна заборгованість: за спожитий природній газ обліковується заборгованість у розмірі - 2 569,79 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 79 копійок); за транспортування природнього газу-335,65 грн. (триста тридцять п`ять гривень 65 копійок); за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) - 6 464,08 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 08 копійок); за теплопостачання - 47 186,54 грн. (сорок сім тисяч сто вісімдесят шість гривень 54 копійки); за водопостачання та водовідведення - 1 749,66 грн. (одна тисяча сімсот сорок дев`ять гривень 66 копійки); за вивіз сміття - 466,70 грн. (чотириста шістдесят шість гривень 70 копійок). Загальна сума заборгованості за надані комунальні послуги складає 58 772,42 грн.(п`ятдесят вісім тисяч сімсот сімдесят дві гривні 42 копійки). Враховуючи вищенаведене, вважає, що Відповідач перешкоджає їй у користуванні та володінні/розпорядженні її особистим майном і при цьому взагалі не є членом її родини разом із своєю неповнолітньою дитиною, та не має права користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , а також, у зв`язку з протиправними діями Відповідача щодо незаконної реєстрації неповнолітньої особи в її квартирі та тривалою, понад один рік відсутністю сплати комунальних послуг, не несе інших витрат по утриманню даного житлового приміщення, а тому вона, як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою за встановленням своїх порушених прав і свобод, оскільки Відповідач створює перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 лютого 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву(т.1 а.с.34).

19.04.2022 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування зазначено, що, по перше, позивачка не є єдиним власником квартири по АДРЕСА_1 , бо вказана квартира була придбана в той час, коли він та позивачка мешкали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу. Квартира була придбана у 2006 році за кредитні кошти, з укладенням договору іпотеки, за яким предметом іпотеки була спірна квартира. Отже вартість квартири була виплачена ним та позивачкою за рахунок їх спільних коштів, бо вони з 2006 року по 2015 рік мешкали однією сім`єю у квартирі по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та мали спільний бюджет, що підтверджується актом про проживання № 90 від 06 квітня 2022 року, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут». По-друге, він дійсно з 2006 року, тобто з моменту придбання квартири, та по теперішній час зареєстрований та постійно мешкає квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним у квартирі з моменту народження зареєстрована та мешкає його малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю якої - ОСОБА_5 він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2017 року, а 13 липня 2021 року вони зареєстрували шлюб. Дружина також постійно мешкає разом з ним та дочкою у цій квартирі. Позивачка ОСОБА_2 також у своєму позові підтверджує той факт, що він постійно з 2006 року по теперішній час проживає у квартирі по АДРЕСА_1 , і що разом з ним зареєстрована та мешкає його малолітня дочка ОСОБА_3 , а також фактично мешкає його дружина ОСОБА_5 . Серед іншого, позивачка підтверджує той факт, вони з нею проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, вказуючи, що він, ОСОБА_1 , є її колишнім цивільним чоловіком, а усе спілкування було припинено між ними у 2015 році. Дійсно, у 2015 році відповідачка виїхала з України до російської федерації, де мешкає по теперішній час, у зв`язку з чим і були припинені їх фактичні шлюбні відносини, бо позивачка вирішила почати нове життя в іншій країні. Проте, з 2006 року до 2015 року вони з ОСОБА_2 саме у придбаній ними спірній квартирі проживали разом, як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, він виконав у квартирі якісний сучасний ремонт, і саме ОСОБА_2 залишила квартиру, виїхавши на інше постійне місце проживання, втративши до неї інтерес, а він залишився у квартирі, а не просився пожити в ній, де мешкає до цього часу. Те, що він постійно з 2006 року по теперішній час мешкає у спірній квартирі підтверджується вказаним вище актом про проживання № 87 від 06 квітня 2022 року. У свою чергу, позивачка, залишаючи квартиру, залишила йому всі правовстановлюючі документи на квартиру, які до теперішнього часу зберігаються у нього, бо саме він повертав кредитні кошти, за які була придбана квартира. Залишаючи квартиру, позивачка казала, що вона їй взагалі не потрібна. Фактично він самостійно сплатив всю вартість квартири, але розуміє, що в той період часу, коли повертався кредит вони з позивачкою мешкали однією сім`єю, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, тому він визнає право позивачки на одну/другу частку квартири. При цьому позивачка зареєструвалася у їх квартирі по АДРЕСА_1 лише 08 жовтня 2015 року, тобто після того, як вирішила припинити їх фактичні шлюбні відносини та виїхати за межі України, а до цього часу з лютого 2006 року по жовтень 2015 року була зареєстрована у квартирі своєї матері по АДРЕСА_3 . Але особовий рахунок на спільну квартиру був відкритий на ім`я позивачки одразу ж після придбання квартири. Враховуючи, що позивачка не є єдиним власником спірної квартири, що нею до подання цього позову не оспорювалося його право власності на одну/другу частку квартири, і він неодноразово висловлював своє бажання вирішити питання щодо поділу квартири, що не заперечувалося позивачкою, вважає, що позивачка свідомо порушує його права співвласника нерухомого майна. Навіть, у тому випадку, якщо б позивачка була єдиним власником квартири по АДРЕСА_1 , що ним оспорюється та не визнається, її позовні вимоги все одне не підлягають задоволенню. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються відсутність особи у житловому приміщенні та причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Проте, він, як співвласник житлового приміщення, вселився до квартири по АДРЕСА_1 у 2006 році, одразу після її придбання, зареєструвався у цій квартирі та мешкає в ній з 2006 року до теперішнього часу, а з 2018 року у цій квартирі була зареєстрована його новонароджена малолітня дочка ОСОБА_3 , яка також постійно мешкає у спірній квартирі разом зним. Тобто, він та його дочка ОСОБА_3 не втратили інтересу до житлового приміщення, постійно мешкають та зареєстровані в ньому. Навпаки, саме позивачка не мешкає у житловому приміщенні з 2015 року по 2022 рік, не цікавиться квартирою, не утримує житло у належному житловому стані, тобто не виконує свої зобов`язання, як співвласник нерухомого майна, що підтверджується актом про не проживання № 89 від 06 квітня 2022 року, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут», про те, що ОСОБА_2 не мешкає у квартирі по АДРЕСА_1 з листопада 2015 року по теперішній час.Спірна квартира є його та його дочки єдиним місцем проживання, він та його малолітня дочка ОСОБА_3 не мають у власності іншого житлового приміщення, постійно проживають у квартирі, зареєстровані за місцем її розташування та мають право на проживання у цьому житловому приміщенні. Тому вважає безпідставними посилання позивачки на норми ст. 405 ЦК України, яку вона застосовує як правове обґрунтування свого позову. Не підлягають також застосуванню посилання позивачки на ч. 1 ст. 71 ЖК УСРС, яка регулює відносини, що склалися між наймачем та членами його сім`ї, що мешкають та зареєстровані у житловому приміщенні, яке перебуває у комунальній власності.Конституцією України передбачено як захист права власності, так і захист права на житло. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК Української РСР) закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Згідно з частиною першою статті 156 ЖК Української РСР члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Оскільки він зареєструвався та вселився до спірної квартири, як член сім`ї позивачки, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах з 2006 року по 2015 рік, а при його вселенні та реєстрації між ним та позивачкою не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, то припинення між ним та позивачкою фактичних шлюбних відносин не позбавляє його права користуватися квартирою.У пункті 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07 лютого 2014 року зазначено «Під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.». Наполягає, на тому, що він є власником 1/2 частки спірної квартири, вартість якої була виплачена ним та позивачкою за кредитним договором та договором іпотеки під час їхніх фактичних шлюбних відносин. По-третє, що стосується утримання квартирі та сплати комунальних послуг. Саме позивачка взагалі не приймає ніякої участі в утриманні нерухомого майна, не зважаючи на те, що власність зобов`язує і власник повинний утримувати нерухоме майно. Він не позбавляв позивачку права користуватися квартирою, а вона добровільно залишила житлове приміщення у 2015 році, не цікавиться належною їй часткою квартири, не виконує ремонті роботи, не підтримає житловий стан квартири, і ніколи не мала наміру повертатися до квартири. Через реєстрацію позивачки у квартирі та відкриття на її ім`я особового рахунку, він протягом тривалого часу позбавлений можливості укласти договори про реструктуризацію заборгованості по комунальним платежам, встановити лічильники, оформити житлову субсидію. Це саме позивачка не мешкає у квартирі з 2015 року, постійно мешкає в російській федерації, і саме її реєстрація у квартирі порушує його права співвласника нерухомого майна. Як йому відомо, в теперішній час ОСОБА_2 перебуває у росії, вона не мала можливості самостійно подати позовну заяву до суду, яка підписана не нею, бо підпис у позові не збігається з її підписом у паспорті громадянина України. При цьому позивачка у позові вказує свої офіційні електронні засоби зв`язку: ІНФОРМАЦІЯ_5 , але до позову не доданий документ, що підтверджує право будь-якої особи представляти інтереси позивачки при зверненні до суду та в суді, і що вказана електронна адреса є саме її офіційним електронним засобом зв`язку.Таким чином, виникають об`єктивні сумніви відносно того, що саме ОСОБА_2 склала цей позов, підписала його та подала його до суду. (т.1 а.с.52-55)

05.05.2022 року відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, та 03.05.2023 року уточнивши свої позовні вимоги, просить суд встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 31 жовтня 2007 року по листопад 2015 року; визнати за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на одну/другу частку квартири, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у справі в розмірі 6350,00 грн. (т.1 а.с.86-91)

На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначає, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з травня 2006 року стали мешкати однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу. Нетривалий час вони мешкали в орендованій квартирі, а потім він вирішив придбати для них власне житло. Він мав в наявності грошові кошти на купівлю квартири, але вони з ОСОБА_2 вирішили, що квартиру придбають за кредитні кошти, а за наявні в нього кошти виконають сучасний ремонт у придбаній квартирі. Оскільки на той час він не був офіційно працевлаштований, то не мав можливості від свого імені укласти кредитний договір та договір іпотеки, тому вони вирішили укласти договір купівлі продажу квартири від імені ОСОБА_2 , яка офіційно працювала та мала можливість звернутися до банківської установи з метою отримання кредиту для купівлі нерухомого майна. Серед іншого, на той час він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 , а тому укладення договору купівлі-продажу квартири від його імені було неможливо. 23 травня 2006 року між ОСОБА_2 , як покупцем, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як продавцями, був укладений договір серії ВСХ № 006969 купівлі-продажу квартири, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М., та 14 червня 2006 року зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У договорі було зазначено, що відповідачка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, продаж квартири вчинено за 63630,00 грн. Згідно розділу 3 договору за домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунків між ними із сплати ціни квартири: 20200,00 грн. сплачені покупцем продавцю від час оформлення договору, і покупець для сплати залишку ціни квартири здійснює окремий платіж в розмірі 43430,00 грн. до 24 травня 2006 року. Він, ОСОБА_1 , був особисто присутній при укладенні договору купівлі-продажу і продавцям були передані належні особисто йому грошові кошти в розмірі 20200,00 грн. Але ним не буде доказуватися цей факт, бо він не має доказів на підтвердження передачі продавцям квартири саме належних йому грошових коштів через давність цієї події. Для сплати залишку вартості квартири 23 травня 2006 року ОСОБА_2 із Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» було укладений кредитний договір № DZHCGK00770212, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 22 травня 2016 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 48146,70 грн. на наступні цілі: придбання квартири у сумі 43430,00 грн., а також у розмірі 4716,70 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати в розмірі 0,45% від суми виданого кредиту. Отримані за вказаним кредитним договором грошові кошти були особисто передані ним 23 травня 2006 року продавцям квартири. Погашення заборгованості за цим договором повинно було здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати з «20» по «25» число кожного місяця позичальник повинен був надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 822,73 грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсотками, комісії. Згідно п. 1.3 кредитного договору забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за даним договором виступала іпотека квартири: 3-х кімнатна квартира, АДРЕСА_1.23 травня 2006 року між ОСОБА_2 , як Іпотекодавцем, та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», як Іпотекодержателем, був укладений договір іпотеки, предметом якого було надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, загальною площею 71,50 кв.м., житловою площею 40,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням вартості квартири в сумі 63630,00 грн. Договір іпотеки 23 травня 2006 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М. та накладено заборону відчуження зазначеної у договорі іпотеки квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. Крім того, на виконання умов договору іпотеки, 23 травня 2006 року від імені ОСОБА_2 також були укладені: договір страхування майна № DZHC000957GK, об`єктом страхування якого була квартира по АДРЕСА_1 , та договір особистого страхування № DZHC000958LK. Оригінали всіх вище вказаних договорів зберігаються у нього та будуть надані на вимогу суду для їх огляду в судовому засіданні.Таким чином, квартира по АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_2 не за її особисті кошти, а за рахунок кредитних коштів, отриманих згідно кредитного договору № DZHCGK00770212 від 23 травня 2006 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за яким виступила іпотека квартири: 3-х кімнатна квартира, АДРЕСА_1 . Запозичені кошти вони віддавали за рахунок їх спільного сімейного бюджету.У своїй позовній заяві ОСОБА_2 вказує, що спірна квартира по АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу серії НРВ № 136897 від 25 травня 2006 року. Проте, це не відповідає дійсності, бо договір купівлі-продажу квартири має серію та номер ВСХ № 006969, та укладений і нотаріально посвідчений 23 травня 2006 року, а не 25 травня 2006 року. І до позову ОСОБА_2 надано не оригінал договору купівлі-продажу, а його дублікат, який був виданий приватним нотаріусом Моісеєнко В.М. 26 липня 2021 року, замість втраченого, представнику ОСОБА_2 - ОСОБА_13 . Проте, оригінал договору купівлі-продажу ніколи не втрачався, він та всі інші оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, оригінал технічного паспорту, оригінали кредитного договору та договору іпотеки завжди зберігалися у придбаній квартирі і залишилися бути в квартирі після припинення їх фактичних шлюбних відносин. До теперішнього часу всі оригінали документів зберігаються у нього, бо ОСОБА_2 ніколи не заперечувала проти того, що саме він відповідав за своєчасність погашення всіх боргів за придбану квартиру, і що він свого часу взяв відповідальність за повернення боргів. Одразу після придбання квартири, на ім`я ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок на квартиру, а він, ОСОБА_1 , 25 липня 2006 року зареєструвався у цьому житловому приміщенні, що підтверджується наданою відповідачкою довідкою про склад сім`ї від 12 січня 2022 року. При цьому у цій довідці вказано, що він був зареєстрований як брат власника квартири, але сама ОСОБА_2 у своєму позові спростовує те, що він був зареєстрований у квартирі, як її брат, та вказує, що він є її колишнім цивільним чоловіком, тобто підтверджує те, що 25 липня 2006 року він був зареєстрований у квартирі по АДРЕСА_1 як її цивільний чоловік, з яким спілкування було припинено у 2015 році. Таким чином, відповідачка особисто підтверджує той факт, що вони з нею з 2006 року по 2015 рік проживали однією сім`єю як чоловік та жінка, без шлюбу, стверджуючи, що він був її цивільним чоловіком. Отже, з травня 2006 року по листопад 2015 року він, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, спільно мешкали у квартирі по АДРЕСА_1 , були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, разом за рахунок спільного бюджету щомісячно повертали банку кредитні кошти, які були витрачені на придбання спірної квартири. За наявні в нього грошові кошти вони виконали у придбаній квартирі якісний сучасний на той час ремонт. Разом придбавали побутову техніку, меблі та інші необхідні для життя речі, тобто між ними існували усталені відносини, які притаманні подружжю. Не зважаючи на те, що відповідачка фактично мешкала разом з ним у квартирі по АДРЕСА_1 (зараз ОСОБА_14 ) і на її ім`я було відкрито особистий рахунок на квартиру, вона залишалася зареєстрованою за місцем проживання своїх батьків за адресою: АДРЕСА_3 , пояснюючи це тим, що її реєстрація у квартирі батьків необхідна для вирішення питань щодо оформлення житлової субсидії. Те, що ОСОБА_2 та він, ОСОБА_1 , в період часу з 2006 року по листопад 2015 року проживали в квартирі по АДРЕСА_1 однією сім`єю, як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, підтверджується актом про проживання № 90, затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут», що складений на підставі свідчень сусідів: мешканців квартир № 43 ( ОСОБА_15 ), № 65 ( ОСОБА_16 ) будинку АДРЕСА_1 , які мешкали у будинку станом на 2006 рік і продовжують мешкати в ньому до теперішнього часу. Також вказані обставини можуть бути підтверджені показаннями свідків, які є їх спільними з відповідачкою знайомими та друзями. Під час їх фактичних шлюбних відносин відповідачка ніколи не заперечувала проти того, що квартира є їх спільним майном, бо повна вартість квартири, яка була передана в іпотеку, виплачувалася за рахунок їх спільного сімейного бюджету, вони повинні були повернути кредитні кошти до 22 травня 2016 року. Проте, у 2008 році, у зв`язку з фінансовою кризою в Україні, банк почав підвищувати процентну ставку за кредитним договором. Тому саме ним було прийнято рішення про дострокове повернення кредиту. За фінансовою допомогою він звернувся до своїх батьків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які мали грошові кошти на депозитному рахунку в АТ КБ «ПриатБанк». В лютому 2009 року його батьки зняли грошові кошти зі свого рахунку та надали йому грошові кошти для погашення кредиту. 09 лютого 2009 року він особисто, але від імені своєї цивільної дружини, сплатив на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» 35890,24 грн. (тридцять п`ять тисяч вісімсот дев`яносто грн. 54 коп.), повністю погасивши залишок заборгованості за кредитним договором, що підтверджується оригіналом квитанції № від 09.02.2009 року, призначення платежу: погашення заборгованості за кредитним договором № DZHCGK00770212 від 23 травня 2006 року. Оригінал цієї квитанції також зберігається у нього і буде наданий суду під час розгляду справи. Відсутність реєстрації шлюбу між ним та ОСОБА_2 не перешкоджала їм бути єдиною повноцінною сім`єю, в якій мали місце почуття, взаєморозуміння та повага один до одного. Вони спільно проживали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки відносно один одного, спільно вирішували всі побутові та життєві справи, між ними не було сварок та скандалів. Вони разом робили ремонт у придбаній квартирі, яку придбали для спільного проживання, і в якій він був зареєстрований одразу ж після купівлі нерухомого майна, саме, як цивільний чоловік ОСОБА_2 , що вона особисто підтверджує у своєму позові. Тому, достроково погашаючи кредит, він не замислювався про те, що право власності на спірну квартиру зареєстроване саме за відповідачкою, бо довіряв їй. Тобто він та відповідачка були однією сім`єю в розумінні частини 2 статті 3 СК України, згідно якої сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.У постанові від 17 червня 2020 року, справа №755/18012/16, Верховний Суд зробив правовий висновок, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Він вважав, що квартира по АДРЕСА_1 є їх спільною власністю, бо ця квартира придбавалася для їх спільного проживання, і вартість квартири була виплачена за час їх фактичних шлюбних відносин. Він навіть не наполягає на тому, що перший внесок за квартиру, всі наступні платежі на погашення кредиту, витрати на ремонт квартири відбувалися за рахунок зароблених ним коштів, бо відповідачка мала невеликий дохід, оскільки розуміє, що сімейні відносини передбачають, серед інших ознак, і наявність спільного бюджету, незалежно від того, який дохід отримував кожен із подружжя. 08 жовтня 2015 року відповідачка зареєструвалася у їх квартирі по АДРЕСА_1 . Після чого повідомила йому, що більше не бажає проживати разом із ним, що вона хоче побудувати інше життя в іншій країні, а він не може достатньо її забезпечити. В листопаді 2015 року ОСОБА_2 виїхала з України до російської федерації, де мешкав його двоюрідний брат, який допоміг їй облаштуватися за її новим місцем проживання. Він залишився в Україні, в їх квартирі, з великими боргами, які утворилися за час їхніх фактичних шлюбних відносин, і в подальшому віддавав ці борги за рахунок власних коштів. Таким чином, з листопада 2015 року фактичні сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою були припинені. До теперішнього часу він зареєстрований та постійно мешкає у спірній квартирі, яка була і залишається його єдиним постійним місцем проживання. Деякий час він очікував повернення відповідачки та відновлення їх стосунків, але ОСОБА_2 так і залишилася проживати в російській федерації, інколи тимчасово повертаючись в Україну. Залишаючи спірну квартиру, відповідачка взагалі не ставила питання щодо поділу квартири, бо визнавала те, що квартира була придбана фактично за його кошти та кошти його батьків. Всі правовстановлюючі документи на квартиру, всі договори залишилися в нього. З 2015 року відповідачка взагалі не цікавилися квартирою, ніколи не надавала кошти на її утримання в належному житловому стані, до 2022 року вона не заявляла про те, що лише вона, єдина, є власником квартири. Таким чином, ОСОБА_2 не є єдиним власником квартири по АДРЕСА_1 , яка є їхньою спільною сумісною власністю, бо квартира була придбана за кредитні кошти, які вони повертали в той період часу, коли він та ОСОБА_2 спільно проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, без шлюбу, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Не зважаючи на те, що він та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з травня 2006 року, він, ОСОБА_1 , до 31 жовтня 2007 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_9 . Факт розірвання шлюбу між ним та ОСОБА_9 підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , виданим 07 листопада 2007 року Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, в якому зазначено, що шлюб між чоловіком ОСОБА_1 і дружиною ОСОБА_19 розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 280 від 2007 року жовтня місяця 31 числа. Відповідачка ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, що підтвердила при укладенні договору купівлі-продажу спірної квартири, і що було перевірено нотаріусом, який посвідчував договір купівлі-продажу. Таким чином, встановлення факту їх з ОСОБА_2 спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо лише з 31 жовтня 2007 року по листопад 2015 року, тобто в той час, коли кожен з них не перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. При цьому, враховуючи, що квартира була придбана за кредитні кошти, які вони з відповідачкою повертали в період їх фактичних шлюбних відносин за рахунок спільного бюджету, у тому числі в період з 31 жовтня 2007 року, і між ними не існувало та не існує ніякого письмового договору з приводу спірної квартири, вважає, що на цю квартиру поширюються положення глави 8 СК України. Отже, вважає, що квартира по АДРЕСА_1 є їх з відповідачкою спільною власністю, їх частки майна є рівними, бо між ними не існувало ніякої домовленості щодо цієї квартири та будь-якого договору, і відповідно він є власником 1/2 частки квартири. З 2006 року по теперішній час він постійно зареєстрований та мешкає у квартирі, разом з ним у квартирі також зареєстрована та мешкає його малолітня дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю якої - ОСОБА_5 він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з 2017 року, а 13 липня 2021 року вони зареєстрували шлюб. При цьому, ОСОБА_2 не мешкає у спірній квартирі з листопада 2015 року по теперішній час, що підтверджується актом про не проживання № 89 від 06 квітня 2022 року, складеним на підставі свідчень його сусідів та затвердженим начальником юридичного відділу КП КМР «Добробут». З листопада 2015 року відповідачка ніколи не поверталася до квартири, втративши до неї інтерес, а він залишився проживати у квартирі, вважаючи себе співвласником житлового приміщення, а не просився пожити в ній, та мешкає в спірній квартирі до теперішнього часу. Враховуючи, що позивачка не є єдиним власником спірної квартири, що нею до подання цього позову не оспорювалося його право власності на одну/другу частку квартири, і він неодноразово висловлював своє бажання вирішити питання щодо поділу квартири, що не заперечувалося позивачкою, вважає, що позивачка свідомо порушує його права співвласника нерухомого майна, про порушення яких йому стало відомо 05 квітня 2022 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 вересня 2022 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юрочкін Юрій Валерійович, про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, визнання право власності на одну/другу частку квартири- прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. Поновлено ОСОБА_1 , його представнику - адвокату Юрочкіну Ю.В. процесуальний строк для подання зустрічної позовної заяви. Здійснено перехід до розгляду цієї справи в порядку загального позовного провадження за правилами ЦПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, починаючи зі стадії підготовчого провадження. (т.1 а.с155-156).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року задоволена заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юрочкін Юрій Валерійович про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 . (т.1 а.с.165-166)

01.11.2022 року позивачка ОСОБА_20 надала відзив на зустрічний позов, в якому просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі та задовольнити її позовні вимоги. На обґрунтування зазначає, що вона не погоджується з заявленими відповідачем зустрічними позовними вимогами з огляду на наступне. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю з 31 жовтня 2007 року по листопад 2015 року. Вона з Відповідачем дійсно познайомились ще в 2006 році, тоді Відповідач був офіційно одружений, проживав однією сім`єю зі своєю дружиною, від якої має дитину, і про проживання однієї сім`єю з Відповідачем мови не могло бути. Проте, у Відповідача на момент знайомства були деякі труднощі в сімейному житті з дружиною, відсутність постійного місця робити та доходу, необхідного для звичайного життя людини і утримання чоловіком своєї родини, все це спричиняло сварки та нерозуміння між подружжям. В той самий момент. Відповідач й попросився пожити в квартирі, яку саме придбала вона. Так, як вона не планувала виписуватись зі свого місця проживання і прописуватись у власній придбаній квартирі, вона пішла на зустріч Відповідачу, тим паче між ними виникла симпатія один до одного, і зареєструвала в придбаній квартирі Відповідача, вказавши, що він є братом власниці квартири. Як вже зазначалось в позовній заяві, деякий час між нею та відповідачем були не оформлені шлюбні відносини, проте визначити конкретний їх термін не видається можливим, початок був точно не 31 жовтня 2007 року, бо факт розірвання офіційного шлюбу відповідача не може свідчити фактом початку неофіційних шлюбних відносин між нею та відповідачем. Даний факт, виключно свідчить про набуття Відповідачем право на вступ в інші шлюбні відносини. Те, що такі відносини були, вона не заперечує. Вона також, не заперечує, що фактично такі відносини припинились в листопаді 2015 року, так як вона виїхала закордон. Відповідач попросився пожити в її квартирі. Проте, за увесь час користування її майном, Відповідач не сплачував житлово-комунальні послуги, чим спричинив їй ще й матеріальні збитки. Даний факт так само став несподіванкою для нею. На підставі зазначеного між нею та відповідачем виникли несприятливі та конфліктні умови щодо подальшого спілкування. Квартиру добровільно звільняти відповідач не збирається, знімати себе з вказаного місця реєстрації останній відмовляється. Знімати з місця реєстрації неповнолітню особу, яка як виявилось є його дитиною, теж в добровільному порядку відмовляється, чим фактично позбавляє її права користування та розпорядження власним майном, власною квартирою. Також, відповідач в зустрічному позові неодноразово зазначає, що фактичні шлюбні відносини між ним та нею настали ще в 2006 році, коли вона саме купила квартиру, проте з даним фактом не можна погодитись з огляду на наступне. Відповідно до ст. 25 СК України передбачено, що чоловік та жінка можуть перебувати одночасно лише в одному шлюбі, та мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу. Також, Верховний Суд України зазначає, що для встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, необхідною умовою є встановлення факту не перебування особи у будь-якому іншому шлюбі. За такого, в силу положень статті 74 СК України, перебування чоловіка і жінки в зареєстрованому шлюбі виключає встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою особою. В своїх ствердженнях Відповідач сам собі суперечить, з одного боку він заявляє про фактичні відносини між ними ще до моменту купівлі нею квартири, а з іншого просить визнати фактичні шлюбні відносини між ними з моменту розірвання відповідачем офіційного шлюбу і набуттям останнім права на укладання інших шлюбних відносин. З огляду на зазначене дана вимога не може бути задоволена та визнана судом в тому контексті в якому відповідач її визначив. Щодо визнання за відповідачем права власності на 1/2 квартири. Відповідач в своєму зустрічному позові не заперечує факт того, що на момент купівлі квартири нею, а саме у травні 2006 року, відповідач перебував в офіційному шлюбі з ОСОБА_9 . Законодавством України виключено право встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з іншою особою у разі перебування чоловіка і жінки у зареєстрованому шлюбі, тому претендувати на частину її майна відповідач не може з огляду на той факт, що купівля квартири нею відбулась до вступу у шлюбні відносини, які не були зареєстровані офіційно з відповідачем. Тобто, дане придбане майно не є спільною сумісною власністю у розумінні ст. 60 СК України, де зазначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З огляду на зазначене квартира придбана нею до вступу у шлюбні відносини з відповідачем, які не були укладені офіційно. Також, відповідач стверджує в зустрічному позові, що начебто надавав грошові їй кошти на купівлю квартири, проте окрім слів, припущень, мрій та роздумів відповідач не падав жодного доказу, який би підтверджував факт надання грошових коштів, сплати грошових коштів замість неї по кредиту. Відсутні й докази сплати відповідачем щодо вказаних ремонтних робіт та комунальних платежів. На момент подання позовної заяви за квартирою обліковувалась багаторічна заборгованість за надані комунальні послуги, якими користувався відповідач та не сплатив. Відповідач в своєму зустрічному позові сам собі суперечить. З одного боку він зазначає, що утримував її, надавав грошові кошти на сплату кредиту, робив ремонт, сплачував рахунки комунальних послуг, а з іншого боку зазначає одночасно, що за час їх шлюбних відносин утворилися великі борги. Натомість, звертає увагу суду на той факт, що на момент складання даного відзиву на зустрічний позов, відповідач й досі винен грошові кошти в розмірі 1000 (одна тисяча) доларів США її матері, які позичав в останньої ще в 2008 - 2009 роках. Відповідач ніде не працював, мав мінливий дохід і не міг не те що сплачувати кредит за неї і утримувати її, як дружину, а не міг сам себе забезпечити на постійній основі, тому й позичав щоразу гроші, то у її батьків, то у своїх батьків. І витребування доказів у вигляді відкритих рахунків на батьків відповідача та рух по ним грошових коштів аж ніяк не може свідчити про факт надання грошової допомоги від Відповідача їй, його утримання або сплату відповідачем коштів за іпотечним договором на квартиру. Так, відповідно до законодавства України, яке діяло на момент укладення іпотечного договору на квартиру, була не лише вимога щодо офіційного працевлаштування, а й вимога щодо достатності офіційного доходу на погашення такого кредиту та погашення комунальних послуг і залишення засобів до існування принаймні однієї людини. Коли фінансова установа приймала рішення щодо підписання іпотечного договору з нею, враховувала всі зазначені вище обставини і прийшла до позитивного рішення з огляду на той факт, шо вона була платоспроможною і мала достатній дохід. Ствердження відповідача, що вона не є одним власником квартири по АДРЕСА_1 не може братись до уваги з огляду на надані нею та відповідачем документи, які підтверджують право власності на зазначену квартиру. Про що стверджує Відповідач не зрозуміло. З огляду на зазначене вище, відповідач не падав суду жодного доказу, який б свідчив про підстави задоволення даної зустрічної позовної вимоги у вигляді визнання права власності за відповідачем у розмірі 1/2 частки від її квартири. Тому, заявлена зустрічна позовна вимога не підлягає задоволенню виходячи з відсутності підстав її задоволення. Щодо оригіналів документів на квартиру. Вона з огляду на наявний конфлікт та відсутність доступу до власної квартири і власних речей та документів, вимушена була звертатись з відповідною заявою про втрату оригіналів документів та отримувати нові документи (дублікати). Відповідач у своєму зустрічному позві фактично зізнався у скоєнні злочину щодо незаконного привласнення майна, документів та речей. Натомість Відповідач звинувачує її в порушенні прав співвласника нерухомого майна та наполягає на тому, що є власником 1/2 частки її квартири. Щодо оцінки майна та вартість 1/2 частки квартири. З зазначеним звітом про оцінку майна та вказаною вартістю майна вона не може погодитись, з огляду на наявність можливого упередженого отримання відповідачем такого звіту з вказаною завищеною вартістю майна, для подальшого отримання від неї більшої суми грошових коштів за 1/2 частину квартири у разі доведеності Відповідачем свого права па частину її квартири. (т.1 а.с.169-171)

07.11.2022 року представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Юрочкін Ю.В. подав відповідь на відзив відповідачки на зустрічну позовну заяву та просить суд відхилити заперечення відповідача ОСОБА_2 , що викладені в її відзиві на зустрічну позовну заяву та задовольнити в повному обсязі зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку квартири. (т.1 а.с.186-189)

29.11.2022 року позивач ОСОБА_20 подала заперечення на відповідь на відзив на зустрічний позов та просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог відповідача в повному обсязі та задовольнити її позовні вимоги. (т.1 а.с.210-213)

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року підготовче провадження по цивільній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті (т.1 а.с.222).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 грудня 2022 року задоволено клопотання представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Юрочкіна Юрія Валерійовича про витребування доказів. Витребувано від Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна, буд. 50) наступні відомості: чи відкривався банківський рахунок на ім`я ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_7 , та надати інформацію про рух грошових коштів за цим банківським рахунком станом на 09 лютого 2009 року; чи відкривався банківський рахунок на ім`я ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , та надати інформацію про рух грошових коштів за цим банківським рахунком станом на 09 лютого 2009 року. (т.1 а.с.223)

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Назаренко І. підтримала уточнені позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити його зустрічні позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Юрочкін Ю.В. в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задовольнити зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Представник Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю та винести рішення згідно чинного законодавства.

Представник Служба у справах дітей Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд провести розгляд справи за її відсутністю та винести рішення згідно чинного законодавства.

В судовому засіданні допитаний свідок з боку відповідача- ОСОБА_21 , який пояснив, що він разом із ОСОБА_1 . Знав про те, що з 2007 року ОСОБА_1 почав мешкати разом із ОСОБА_2 . Також йому було відомо, що ОСОБА_1 придбав квартиру.

В судовому засіданні допитаний свідок з боку відповідача- ОСОБА_26 , який пояснив, що він друг родини ОСОБА_1 . Знає ОСОБА_1 більше 30 років. З ОСОБА_2 почав працювати у 2005 році. ОСОБА_1 працював. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 орендували квартиру у 2005-2006 роках, а потім у 2006-2007 роках купили квартиру. ОСОБА_1 просив у нього у борг гроші, також брав кредит для того, щоб придбати квартиру. Він займав ОСОБА_1 гроші, знає, що інші знайомі також займали гроші ОСОБА_1 . Разом ОСОБА_1 з ОСОБА_2 прожили близька 10 років. Він був в гостях у квартирі, яку купив ОСОБА_1. В цій квартирі ремонт робив ОСОБА_1 .

В судовому засіданні допитаний свідок з боку відповідача - ОСОБА_12 , який пояснив, що він із батьками продавав квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Через ріелтора його знайшов ОСОБА_1 , він дивився квартиру і завдаток йому давав ОСОБА_1 . Домовились по вартості квартири. У нотаріуса була ОСОБА_2 . Гроші йому передавали, він взагалі продавав за 14000 доларів США, а домовились за 13700 доларів CША.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд, враховуючи думку сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу квартири, укладеному 23 травня 2006 року, ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.8).

Складається квартира із трьох ізольованих кімнат, житловою площею 40,3кв.м., загальна площа квартири складає 71,5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом, виданим ОКП «ДБТІ» 28.07.2021 року (т.1 а.с.9-10).

Відповідно довідки про склад сім`ї №001157263 від 12.01.2022 року виданої ТОВ « Абонент ХХІ» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 (кв. наймач), ОСОБА_1 (брат), ОСОБА_3 (інше) (а.с.27).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 . Її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 . (т.1 а.с.60)

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , 13 липня 2021 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (т.1 а.с.60 об)

Згідно акту про проживання №87 від 06.04.2022 року, виданого КП КМР «Добробут» , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2006 року та по теперішній час, про що підтверджують сусіди. Разом з ним проживає та зареєстрована його донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає з дня народження по теперішній час. (т.1 а.с.61)

Згідно акту про проживання №90 від 06.04.2022 року, виданого КП КМР «Добробут», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно проживав з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період часу з 2006 року по листопад 2015 року, як чоловік та дружина, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Проживали однією родиною за адресою: АДРЕСА_1 , про що підтверджують сусіди. (т.1 а.с.62)

Згідно акту про не проживання №89 від 06.04.2022 року, виданого КП КМР «Добробут», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з листопада 2015 року та по теперішній час, про що підтверджують сусіди. (т.1 а.с.63)

23.05.2006 року між ОСОБА_2 - «Іпотекодавцем», та ЗАТ КБ «Приватбанк» - «Іпотекодержателем» укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно, а саме: 3-х кімнатна квартира загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м, яка належить «Іпотекодавцю» на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісієнко В.М. 23.05.2006 року, реєстр № 1518. Предмет іпотеки знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . (т.1 а.с.64-66)

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 29.03.2018 року, виданої Адміністрацією Дніпровського району КМР, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 29.03.2018 року по теперішній час. (т.1 а.с.66 об)

Згідно висновку про недоцільність визнання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (примусове виселення), зняття з реєстрації та відшкодування комунальних витрат від 10.06.2022 року №8вих-20/253Кам`янською міською радою було прийнято рішення про недоцільність визнання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням (т.1 а.с.72).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_6 , 31.10.2007 року розірваний шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 . (т.1 а.с.95)

23.05.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладений кредитний договір №DZHCGK00770212,за умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на строк до 22.05.2016 року у розмірі 48146,70 грн. на наступні цілі: придбання квартири у сумі 43430,00 грн, а також у розмірі 4716,70 грн. на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (т.1 а.с.105-106)

23.05.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладений договір страхування майна №DZHC000957GK, об`єктом якого є нерухоме майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Майно є власністю Страхувальника. (т.1 а.с.112)

23.05.2006 року між ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «Приватбанк» укладений договір особистого страхування №DZHC000958LK, за умовами якого застрахована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Цей договір укладено на виконання Договору застави, укладеного між ЗАТ КБ «Приватбанк» та Страхувальником від 23.05.2006 року №DZHCGK00770212, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 23.05.2006 року №DZHCGK00770212. (т.1 а.с.114-115)

02.05.2022 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Всеукраїнський експертно-правовий союз» укладений договір-рахунок № ВЕПС-КМ-02052022-1 на проведення незалежної оцінки, за умовами якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується надати послуги з проведення незалежної оцінки трикімнатної квартири загальною площею 71,5 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість послуг з проведення незалежної оцінки, зазначених у п.1.1 цього Договору, складає 1000,00 грн. (т.1 а.с.116-117)

Згідно висновку про вартість майна, наданого ТОВ «Всеукраїнський експертно-правовий союз», ринкова вартість трикімнатної квартири загальною площею 71,5 кв.м, житловою площею 40,3 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 673720,00 грн. (т.1 а.с.119-144)

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини 1, 2 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Згідно ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ч. 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства ( ст.ст.71, 72, 116, 156, ЖК УРСР; ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом.

Відповідно до висновків Верховного суду України у справі № 6-709цс16 (аналогічна №8470; 6-158цс14) було висловлено позицію: власник житла усуває перешкоди в користуванні цим житлом зареєстрованою особою шляхом подання позову про визнання такої особи такою, що втратила право на користування житлом та зняття з реєстрації.

У зв`язку з чим, суд вважає за можливим визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 23 травня 2006 року між ОСОБА_2 , як покупцем, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , та ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , як продавцями, був укладений договір серії ВСХ № 006969 купівлі-продажу квартири, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м. розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М., та 14 червня 2006 року зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. У договорі було зазначено, що відповідачка не перебуває у зареєстрованому шлюбі, продаж квартири вчинено за 63630,00 грн. Згідно розділу 3 договору за домовленістю сторін встановлено такий порядок розрахунків між ними із сплати ціни квартири: 20200,00 грн. сплачені покупцем продавцю від час оформлення договору, і покупець для сплати залишку ціни квартири здійснює окремий платіж в розмірі 43430,00 грн. до 24 травня 2006 року. (т.1 а.с.8, 9-10).

23 травня 2006 року ОСОБА_2 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладений кредитний договір № DZHCGK00770212, за умовами якого банк надав позичальнику ОСОБА_2 кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк до 22 травня 2016 року включно у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 48146,70 грн. на наступні цілі: придбання квартири у сумі 43430,00 грн., а також у розмірі 4716,70 грн. на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагорода за надання фінансового інструменту 0,00% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, щомісяця в період сплати в розмірі 0,45% від суми виданого кредиту.

Згідно п. 1.3 кредитного договору забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань за даним договором виступала іпотека квартири: 3-х кімнатна квартира, АДРЕСА_4 травня 2006 року між ОСОБА_2 , як Іпотекодавцем, та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», як Іпотекодержателем, був укладений договір іпотеки, предметом якого було надання Іпотекодавцем в іпотеку нерухомого майна - 3-х кімнатної квартири, загальною площею 71,50 кв.м., житловою площею 40,30 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , із визначенням вартості квартири в сумі 63630,00 грн. Договір іпотеки 23 травня 2006 року був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Моісеєнко В.М. та накладено заборону відчуження зазначеної у договорі іпотеки квартири до припинення чи розірвання договору іпотеки. Крім того, на виконання умов договору іпотеки, 23 травня 2006 року від імені ОСОБА_2 також були укладені: договір страхування майна № DZHC000957GK, об`єктом страхування якого була квартира по АДРЕСА_1 , та договір особистого страхування № DZHC000958LK. (а.с.105-115 Т.1)

На момент укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , позивач ОСОБА_2 не перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_1 .

В той же час, як і сам не заперечує відповідач ОСОБА_1 , станом на травень 2006 року, він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_9 , шлюб між ним був розірваний 31 жовтня 2007 року. (а.с.95 Т.1)

У квартирі адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 зареєстрований з 25.07.2006 року згідно до реєстрації зазначеної в паспорті ОСОБА_1 (а.с.56 Т.1)

Тобто, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 про визнання за ним, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , права власності на одну/другу частку квартири, загальною площею 71,5 кв.м., житловою площею 40,3 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не підлягають задоволенню.

Посилання відповідача ОСОБА_1 на те, що саме ним була куплена спірна квартира за адресою: АДРЕСА_1 , ним сплачувались кредитні кошти, не підтверджено жодними доказами.

Суд критично ставиться до показань допитаних в судовому засіданні свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_26 в частині надання пояснень з приводу придбання квартири саме ОСОБА_1 , надання ними в борг коштів на придбання квартири ОСОБА_1 , оскільки з боку відповідача доказів зазначених свідками обставин не надано.

Посилання позивача на те, що кредитні кошти, які отримала убанку позивачка на придбання квартири сплачувались ним, кошти він отримував від своїх батьків, суд не приймає до уваги, оскільки відповідачем в підтвердження обґрунтування не надано жодного доказу.

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки ОСОБА_2 в частині визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартирою АДРЕСА_1 ; та зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні та розпорядженні майном- квартирою АДРЕСА_1 .

Щодо наданого висновку виконавчим комітетом Кам`янської міської ради від 10.06.2022 року про недоцільність визнання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації та відшкодування комунальних витрат (а.с.72 Т.1), суд сприймає його критично не та враховує при прийняття рішення по наступним підставам. Так, під час розгляду вказанного питання, орган опіки та піклування фактично вирішив питання щодо права власності квартири, в якій зареєстрований відповідач ОСОБА_1 та його малолітня донька, не зважаючи на відсутність правовстановлюючих документів відповідача щодо вказаної квартири, та незважаючи на наявний спір щодо квартири з боку відповідача ОСОБА_1 . Органом опіки та піклування не вирішувалось питання щодо наявності реєстрації матері малолітньої дитини, та можливості малолітньої дитини бути зареєстрованою зі своєю матір`ю.

Щодо заявленої позивачкою вимоги покинути приміщення квартири Позивача, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , то суд відмовляє в задоволенні вказано вимоги, бо заявлена вимога є некоректно сформованою, з точки зору захисту права власності позивачки не містить в собі зобов`язань, які можуть бути покладені на відповідача рішенням суду.

Суд вважає необхідним відмовити з задоволенні позовних вимог позивачки ОСОБА_2 в частині зобов`язання ОСОБА_1 оплатити за фактично надані йому та його родині комунальні послуги, а саме: утримання прибудинкової території, вивіз сміття, водопостачання та водовідведення, теплопостачання та газопостачання у наступному розмірі: за спожитий природній газ обліковується заборгованість у розмірі - 2 569,79 грн. (дві тисячі п`ятсот шістдесят дев`ять гривень 79 копійок); за транспортування природного газу - 335,65 грн. (триста тридцять п`ять гривень 65 копійок); за утримання будинку та прибудинкової території (квартплата) - 6 464,08 грн. (шість тисяч чотириста шістдесят чотири гривні 08 копійок); за теплопостачання - 47 186,54 грн. (сорок сім тисяч сто вісімдесят шість гривень 54 копійки); за водопостачання та водовідведення - 1 749,66 грн. (одна тисяча сімсот сорок дев`ять гривень 66 копійки); за вивіз сміття - 466,70 грн. (чотириста шістдесят шість гривень 70 копійок), оскільки позивачем не надано суду доказів сплати нею зазначених комунальних витрат.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 31 жовтня 2007 року по листопад 2015 року, суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач ОСОБА_2 не заперечує наявності між нею та відповідачем шлюбних відносин як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Відповідно ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 має бути стягнуто судові витрати за сплачений судовій збір на користь позивача ОСОБА_2 .

Відповідно ст. 141 ЦПК України за зустрічним позовом на користь позивача ОСОБА_1 має бути стягнуто судові витрати за сплачений судовій збір з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації, зобов`язати не чинити перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, покинути приміщення квартири, та відшкодування комунальних витрат - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та його доньку- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням- квартирою АДРЕСА_1 , що є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 та його доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , квартирою АДРЕСА_1 .

Зобов`язати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 не чинити перешкоди ОСОБА_2 в користуванні та розпорядженні майном- квартирою АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені витрати за сплату судового збору в сумі 1816 грн.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Юрочкін Юрій Валерійович, до ОСОБА_2 , третя особа - Департамент комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, визнання право власності на одну/другу частку квартири-задовольнити частково.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 31 жовтня 2007 року по листопад 2015 року.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 понесені витрати за сплату судового збору в сумі 1816 грн.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 22 вересня 2023 року.

Суддя О.О. Лобарчук