Справа № 177/576/23
Провадження № 2/177/303/23
Р І Ш Е Н Н Я

(ЗАОЧНЕ)

Іменем України

09 жовтня 2023 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Строгової Г. Г.

за участі

секретаря судового засідання Дятел К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в поряду спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, яку уточнив та в обґрунтування уточнених позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт, яким все належне їй за життя майно заповіла позивачу.

Будучи спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак постановою від 27 червня 2022 року державний нотаріус Шостої криворізької державної нотаріальної контори відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через відсутність оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у зв`язку з тим, що наданий заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, та не може бути прийнятий нотаріусом.

Вказує, що у позивача оригінал правовстановлюючого документу на домоволодіння відсутній.

Щодо складення заповіту з порушенням вимого щодо його форми та посвідчення вважає, що секретар виконавчого комітету Лозуватскої сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області допустила описку в заповіті стосовно посвідчення справжності підпису, а не посвідчення самого заповіту, так як заповіт відповідав волі ОСОБА_4 та сам заповіт містив усі обов`язкові реквізити, а на усунення описки вона не могла вплинути і на даний час відсутня можливість усунення даної описки.

У зв`язку з вищезазначеними обставинами та неможливістю оформлення належним чином своїх спадкових прав та отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті баби позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав.

Просить суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку А, загальною площею 68,0 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м., літньої кухні - Б, гаражу В, вбиральні Г, сараю Д, огорожі №1, басейн І, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 31 березня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та за заявою позивача в порядку підготовки справи до судового розгляду з Шостої криворізької державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), витребувані докази на підтвердження викладених в позові обставин (а.с. 42).

22 серпня 2023 року підготовче провадження закрите та справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 117).

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява, в якій він просив справу розглянути за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволені. Проти винесення заочного рішення не заперечують (а.с. 122).

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, однак до суду повторно не з`явилася (а.с. 95,121), про причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не надала, відзиву не подано.

Зі згоди позивача та її представника, які не заперечують проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 280 ЦПК України.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.7).

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлої.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя 20.03.2014 ОСОБА_4 на випадок смерті здійснила розпорядження своїм майном, згідно якого все належне їй за життя майно, де б воно не знаходилося, і з чого не складалося заповіла ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту від 20.03.2014 року, посвідченого секретарем Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М., зареєстрованого в реєстрі за №61 (а.с. 57 зворот), що також підтверджується Інформаційною довідкою зі Садкового реєстру (Заповіти/спадкові договори) № 61594955 від 09.09.2020 (а.с. 55) .

З копії спадкової справи № 532/2020 заведеної після смерті ОСОБА_4 ,, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 45-64), вбачається, що 09 вересня 2020 року з заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася донька померлої ОСОБА_2 відповідач по справі, яка дізнавшись про наявність заповіту на ім`я позивача, 13.11.2020 надала заяву до нотаріальної контори, в якій вказувала, що вона не заперечує, щоб спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 отримала ОСОБА_1 .. Також, 15.09.2020 з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася її онука ОСОБА_1 позивач по справі. Інші особи з заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися.

При зверненні позивача до Шостої криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті бабусі, їй постановою від 27 червня 2022 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через відсутність оригіналів документів, що посвідчують право власності на спадкове майно, яке належало ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 , та у зв`язку з тим, що наданий заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним, та не може бути прийнятий нотаріусом (а.с. 62-63).

Як зазначила позивач в позовній заяві та ці доводи ніким та нічим не спростовані, на сьогоднішній день оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок у неї відсутній, і їй не відомо, де він знаходиться.

З довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» №867 від 24.07.2023 року видно, що станом на 31.12.2012 року право власності га нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване в КП «Криворізьке БТІ» ДОР» на ім`я ОСОБА_4 , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.07.1994 року Криворізькою районною нотаріальною конторою, зареєстрованою в реєстрі за № 1-375 (а.с. 111).

Щодо заповіту складеного ОСОБА_4 20.03.2014 суд дійшов наступного висновку.

У статті 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Загальні вимоги до форми заповіту та його посвідчення визначені ст. ст. 1247,1248,1251,1252 ЦК України.

Згідно зі ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Порядок посвідчення заповітів посадовими особами органів місцевого самоврядування визначений Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року №3306/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.11.2011 року за №1298/20036.

За змістом статті 37 Закону України «Про нотаріат», пункту 1.2. розділу І вказаного Порядку, право посвідчувати заповіти у сільських населених пунктах надано уповноваженим посадовим особам органів місцевого самоврядування.

При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247,1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача па підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

За пунктом 2.11. Порядку посвідчення заповітів здійснюються шляхом вчинення посвідчувальних написів на відповідних документах, які підписуються посадовою особою органу місцевого самоврядування і скріплюються гербовою печаткою відповідного органу місцевого самоврядування.

При посвідченні заповітів та засвідченні справжності підпису на документах перевіряється справжність підписів осіб, які звернулись за вчиненням нотаріальної дії (пункт 2.4. розділу II Порядку).

Відповідно до п.п. 4, 8, 10 Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, заповіти і спадкові договори, посвідчені нотаріусами, посадовими та службовими особами, що зазначені в статтях 1251 і 1252ЦК України, ст.37та ч. 1 ст.40 Закону України "Про нотаріат" підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі. Посадові особи органів місцевого самоврядування вносять до Спадкового реєстру відомості про посвідчені заповіти шляхом подання державному підприємству, яке належить до сфери управління Мін`юсту, або його філіям заяв про реєстрацію. Заяви про реєстрацію подаються (надсилаються) реєстратору в день вчинення відповідної нотаріальної дії або протягом двох робочих днів після зміни місця зберігання заповіту, спадкового договору (відомості подаються державною нотаріальною конторою або державним нотаріальним архівом, до яких такі документи надійшли на зберігання).

У постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження 61-34764св18) зроблено висновок, що підпис є обов`язковим реквізитом правопису вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами.

Дослідивши в судовому засіданні копію заповіту складеного 20.03.2014 за життя ОСОБА_4 , судом встановлено, що заповіт було складено за допомогою загальноприйнятих технічних засобів із зазначенням місця і часу його складання уповноваженою на те особою - секретарем виконавчого комітету Лозуватської сільської ради Дніпропетровської області Ревуцькою Л.М., яка встановила особу заповідача, перевірила її дієздатність, роз`яснила заповідачу зміст статей 1234,1241,1253,1254,1255,1307 ЦК України, текст заповіту підписано заповідачем ОСОБА_4 власноручно, прочитано вголос, в присутності секретаря сільської ради, яка засвідчила справжність її підпису, засвідчено гербовою печаткою та зареєстровано в реєстрі за № 61, тому вказаний заповіт складено відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, належні спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинені внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Також, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та вважає необхідним визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки вона є спадкоємцем за заповітом, однак позбавлена можливості в позасудовому порядку захистити свої спадкові права після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 259, 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в поряду спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ), право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку А, загальною площею 68,0 кв.м, житловою площею 34,3 кв.м., літньої кухні - Б, гаражу В, вбиральні Г, сараю Д, огорожі №1, басейн І, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Г.Г. Строгова