Справа № 358/249/23 Провадження № 2-о/358/23/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Богуславський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, про встановлення факту постійного проживання особи на території України та встановлення особи,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що громадянка, яка звернулася до суду з даною заявою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Тетіїв Київської області, а також встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час.

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що вона ОСОБА_2 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тетіїв Київської області. В період з 1973 року по 1981 рік вона навчалася в середній школі м. Тетіїв Київської області. В подальшому одружилася та змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 ». ІНФОРМАЦІЯ_3 під час проживання з ОСОБА_5 у них народилася дочка ОСОБА_6 , підтвердженням чого являється копія свідоцтва про народження дитини. Останні 34 роки вона постійно мешкає в АДРЕСА_1 . Приблизно 23 роки тому вона втратила свій паспорт громадянина Української РСР і до відділення міліції не зверталася і паспорт громадянина України не отримувала. В подальшому з метою отримання паспорта громадянина України вона звернулася до Богуславського відділу ЦМУ ДМУС в м. Києві та Київській області, однак їй було повідомлено, що для отримання паспорта громадянина України їй необхідно встановити свою особу та підтвердити фат належності до громадянства України. Оскільки дані факти вона підтвердити документально не змогла, змушена звернутися до суду для встановлення даних фактів.

20 березня 2023 року представником заінтересованої особи - Богуславський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Василем Дехтяровим, подано письмові пояснення на заяву ОСОБА_1 , в яких вказано на те, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення необхідно відмовити, оскільки заявницею не доведено належними доказами її проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року, так як неможливо встановити факт постійного проживання заявниці на території України станом на 1991 рік на підставі доказів, які не містять інформації щодо такого проживання саме відносно особи, яка безпосередньо звернулася із заявою про встановлення такого факту.

Заявник ОСОБА_1 під час судового розгляду справи підтримала свою заяву про встановлення факту постійного проживання особи на території України та встановлення особи.

Представник заінтересованої особи - Богуславський відділ Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника заінтересованої особи.

Заслухавши заявника, свідків та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_7 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Тетіїв Київської області, що підтверджується копією повного Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №4 від 09.03.2023 (а.с. 38-39).

У матеріалах справи міститься копія повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо актового запису про шлюб № 9, з якого вбачається, що 14 листопада 2011 року виконавчим комітетом Молочненської сільської ради Сакського району Кримської області складено актовий запис № 28 про шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився в с. Золотий Колос, Раздольненського району Кримської області, Україна, та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Тетіїв Київської області, Україна. Після реєстрації шлюбу прізвище ОСОБА_3 змінила на ОСОБА_4 . 18 липня 1989 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_8 було розірвано (актовий запис № 375) (а.с. 40-41).

Заявник ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_10 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Богуслав Київської області, що підтверджується копією повного Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №7 від 09.03.2023. На підставі спільної заяви батьків дитини 27 липня 1990 року складено актовий запис про встановлення батьківства №10, відповідно до якого, до актового запису про народження внесені відомості про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та змінено прізвище дитини з ОСОБА_4 на ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 серії НОМЕР_1 виданого повторно 09.04.2019 Богуславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. (а.с. 6, 36-37).

Згідно довідки Богуславського навчально-виховного об`єднання «Ліцей № 3 Мала академія наук» Богуславської міської ради Київської області №01-13/246 від 28.12.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дійсно з 09.09.1998 по 24.06.2006 навчалася у Богуславській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №3 Богуславської районної ради та отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту. Наказ про зарахування ОСОБА_6 до першого класу виданий на підставі заяви ОСОБА_12 (а.с.8-9).

Як вбачається з довідки КНП БМР «Богуславська центральна лікарня» № 803-03 від 12.06.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 дійсно працювала в Богуславській центральній районній лікарні на посаді машиніста по пранню білизни з 22.05.1988 (наказ № 39 від 23.05.1988) по 10.08.1988 (наказ № 104 від 25.11.1988) (а.с.85).

Оскільки заявниця не має жодного документа, що посвідчує її особу, окрім копії заяви про видачу паспорта форми 1 ( а. с . 24 25), то її особу необхідно встановити у судовому порядку.

Доказами підтвердження особи заявника є завірені копії заяв про видачу паспорта (форма1) з ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області. Так, із заяви про видачу паспорта вбачається, що ОСОБА_1 зверталась до Тетіївського районного відділу Внутрішніх справ із заявою про видачу паспорта та отримала паспорт колишнього СРСР серії НОМЕР_2 від 03.09.1985, після чого було отримано паспорт серії НОМЕР_3 від 09.07.10986. Також 02 жовтня 1992 заявницею здійснено обмін вказаного паспорта у зв`язку з непридатністю до користування та видано паспорт серії НОМЕР_4 на підставі її заяви, в якому місце проживання зазначено: АДРЕСА_1 (а.с. 24-25).

Згідно пояснень заявника, паспорт громадянина Української РСР вона ( ОСОБА_1 ) втратила 23 роки тому і до відділення міліції не зверталася і паспорт громадянина України не отримувала.

На теперішній час, заявник ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом обстеження житлово- побутових умов проживання від 09 травня 2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в період з січня 1989 року і по даний час проживають за зазначеною адресою (а.с. 79).

В матеріалах справи міститься відповідь начальника Богуславського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області Кліщара С.М. від 21.02.2023, в якій заявнику ОСОБА_1 повідомлено, що для отримання паспорта громадянина України їй необхідно встановити свою особу та підтвердити факт належності до громадянства України і рекомендовано звернутися до суду за місцем проживання з приводу встановлення особи та факту належності до громадянства України (а.с. 13).

Необхідність встановлення факту постійного проживання заявника, до та за станом на 24 серпня 1991 року, а також на момент 13 листопада 1991 року, необхідно останній для підтвердження її громадянства України в силу ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України».

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 з 1989 року по АДРЕСА_1 . Так, ОСОБА_13 зазначила, що вже тривалий час з ОСОБА_1 є сусідами, добре знає її, кожного дня через її двір йде на роботу та бачиться з нею. ОСОБА_14 зазначила, що ОСОБА_1 є її хорошою знайомою, має дочку ОСОБА_6 , яка з нею проживала від народження, а саме з 1990 року за вказаною адресою по АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_1 , дійсно є її рідною матір`ю, з якою вона разом проживала з народження і по даний час. При цьому надала пояснення, що пам`ятає час коли ходила до школи в м. Богуслав, також пам`ятає свого батька. З часу її народження вони з матір`ю проживали постійно в АДРЕСА_1 , нікуди жити в інше місце з мамою не переїжджали. Знає, що її мати ОСОБА_1 вже давно втратила свій паспорт громадянина Української РСР, до поліції не зверталася.

Встановивши дійсні обставини справи, дослідивши докази заявниці на обґрунтування заявлених вимог, суд виходить з наступних мотивів та норм права.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що має юридичне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру (далі - Реєстр) та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, - визначає Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус».

Відповідно до визначень, наведених у ст. 3 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» внесення інформації до Реєстру здійснюється уповноваженими суб`єктами за зверненням заявника, на підставі інформації державних органів реєстрації актів цивільного стану, органів реєстрації фізичних осіб, а також інформації органів виконавчої влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з дотриманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». У разі якщо інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі). Унікальний номер запису в Реєстрі є незмінним. Якщо особу не буде ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи, строк якої не перевищує двох місяців. У разі неможливості встановити особу протягом зазначеного строку особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України. До завершення процедури встановлення особи, прийняття відповідного рішення суду документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

Таким чином, у разі не встановлення особи, зокрема, органами Державної міграційної служби України шляхом її ідентифікації та шляхом проведення процедура встановлення особи відповідно до Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», то особа може бути встановлена за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення.

Крім того, відповідно до пп. 6 п. 35 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» від 25.03.2015 № 302, - заявник для оформлення паспорта подає, зокрема, рішення суду про встановлення особи (для осіб, яких не було встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи).

Відповідно до ст. 16 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права кожна людина, де б вона не перебувала, має право на визнання її правосуб`єктності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно із п.7 ІІ Розділу Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно п.3 ч.2 ст. 9 Закону України «Про громадянство України», умовами прийняття до громадянства України є безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений уст.273 ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч.2 ст.256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК України та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, суд вважає, що в судовому засіданні встановлено особу заявника, якою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Тетіїв Київської області, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків.

Щодо реалізації права заявника отримати громадянство України (паспорт громадянина України), судом встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України станом на 24.08.1991 року та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Приймаючи до уваги те, що встановлення особи заявника, якою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження особи та постійного проживання на території України впродовж життя та зокрема станом на 24 серпня 1991 року, суд приходить до висновку, що подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4-13, 259, 263-265, 273, 293, 294, 315-319, 352 ЦПК України, положеннями Закону України «Про громадянство України» та Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 року № 215, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити юридичний факт, а саме, що громадянка, яка звернулася до суду з даною заявою є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м.Тетіїв Київської області, а також встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент проголошення незалежності України, тобто станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов