Справа № 638/1316/22
Провадження № 4-с/638/68/23
У Х В А Л А

іменем України

26 вересня 2023 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі

головуючої судді Штих Т.В.

за участі секретаря Зайченко Р.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа АТ « ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» про визнання дій приватного виконавця протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

Боржник за виконавчим провадженням ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова зі скаргою, в якій просить суд визнати дії приватного виконавця Пашкова Юрія Дмитровича щодо накладення арешту на кошти ОСОБА_1 , які мають статус пенсійних виплат, протиправними; зобов`язати приватного виконавця Пашкова Ю.Д. скасувати постанову про арешт коштів від 01.05.2023 за виконавчим провадженням №71694548, в частині накладення арешту на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 для отримання пенсійних виплат; зобов`язати АТ «Ощадбанк» повернути постанову приватного виконавця Пашкова Ю.Д. від 01.05.2023 за виконавчим провадженням №71694548 про арешт коштів боржника без виконання; зобов`язати приватного виконавця Пашкова Ю.Д. винести постанову про визначення рахунку № НОМЕР_1 філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» єдиним для здійснення ОСОБА_1 видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет відповідно до заяви ОСОБА_1 приватному виконавцю від 30.06.2023.

В обґрунтування заявлених вимог скарги зазначає, що приватним виконавцем Пашковим Ю.Д. винесено постанову про арешт рахунку, відкритого в АТ «Ощадбанк», на який зараховується виключно пенсійна виплата, тобто який є поточним рахунком із цільовими надходженнями. Постанова приватного виконавця про арешт рахунку порушує п. 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні припиняється звернення стягнення на пенсію, а сам накладений арешт позбавляє скаржника засобів існування.

У судовому засіданні представники скаржника підтримали вимоги скарги, посилаючись на зазначені у ній обставини.

Приватний виконавець Пашков Ю.Д. в судове засідання не з`явився, було надано суду заперечення, змістом яких наголошене на безпідставності та необґрунтованості заявлених вимог скарги. Приватний виконавець просив в задоволенні скарги відмовити у повному обсязі, вказуючи що обов`язок визначати статус коштів і рахунка боржника покладається на банк. В разі знаходження грошових коштів на рахунку, на який заборонено накладати арешт, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки банк виконав постанову, отже банком підтверджено, що банківський рахунок боржника не має спеціального режиму використання, підтверджуючи законність та правомірність дій виконавця.

До суду надійшли заперечення від представника стягувача адвоката Зарицької К.Ю., в яких вона просить відмовити в задоволенні скарги у повному обсязі, зазначаючи, що боржником подана скарга лише з метою подальшого умисного невиконання вимог рішення суду про стягнення заборгованості, підтвердження цільового призначення рахунку боржника відсутні. Приватним виконавцем були дотримані всі норми закону при накладенні арешту.

У судовому засіданні представник стягувача адвокат Зарицька К.Ю. у задоволенні вимог скарги просила відмовити у повному обсязі, спираючись на законність дій приватного виконавця.

Представник Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в судове засідання не з`явився, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надані письмові пояснення, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_1 є звичайним рахунком, отримана постанова приватного виконавця про накладення арешту була виконана у відповідності до вимог законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні приватного виконавця Пашкова Ю.Д. з 01 травня 2023 року перебуває на виконанні виконавче провадження №71694548 за виконавчим листом Дзержинського районного суду м. Харкова виданого 01 лютого 2023 року на виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/1316/22 про стягнення з ОСОБА_1 грошової заборгованості на користь ОСОБА_2 .

В межах відкритого виконавчого провадження, приватним виконавцем 01 травня 2023 року ухвалено постанову про арешт коштів боржника. На виконання постанови приватного виконавця, було накладено арешт на картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ощадбанк».

Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

За статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом (частина перша статті 74 Закону України «Про виконавче провадження»).

На підставі статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено обов`язок виконавця вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Судом встановлено, що станом на дату розгляду скарги, рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/1316/22 не виконано. Як повідомлено було представниками скаржника у судовому засіданні, з рахунку боржника було проведено стягнення грошових коштів лише у сумі 15 (п`ятнадцяти) гривень 00 копійок.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ч. 4 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Вимогами ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Отже, при виконанні приписів виконавця, положенням ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено зобов`язання банку повідомити виконавця про неможливість накладення арешту на грошові кошти боржника у зв`язку з забороною встановленою законом.

Якщо банківський рахунок було відкрито виключно для зарахування цільових надходжень, то саме банк має повернути без виконання отриману від приватного виконавця постанову про арешт коштів боржника із зазначенням причин повернення.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова приватного виконавця містить застереження щодо неможливості накладення арешту на рахунки та /або звернення стягнення, на які заборонено законом. Також державним виконавцем направлялася до банку вимога на отримання інформації щодо статусу банківського рахунку, вживаючи всіх заходів щодо встановлення цільового призначення банківського рахунку боржника.

У постанові Верховного Суду України від 22.07.2021 по справі №280/3860/20 наведено висновок про законність постанови державного виконавця про накладення арешту, у разі якщо така постанова містить застереження для банку про неможливість накладення арешту на кошти та відсутність переконливих підтверджень про спеціальний режим банківського рахунку.

В межах судового провадження, Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» було сповіщено, що картковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ощадбанк» є звичайним рахунком, підтверджуючи що банківський рахунок боржника не має спеціального режиму використання. Банк виконав умови постанови приватного виконавця, тим самим підтверджуючи той факт, що рахунок боржника є загальним, без цільового призначення, без спеціального характеру.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скаржником не надано доказів в підтвердження, що картковий рахунок є цільовим або рахунком зі спеціальним чи обмеженим режимом використання. Навпаки, банком, як спеціальним суб`єктом, визначено, що за умовами банківського обслуговування, рахунок є загальним. Тобто це рахунок фізичної особи для власних потреб, на нього можуть зараховуватися будь-які кошти, а не тільки цільового призначення.

У відповідності до висновку Верховного Суду України, наведеного у постанові від 03.02.2021 по справі №756/1927/16-ц, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу.

Якщо рахунок, на який здійснюється зарахування зарплати, пенсії, стипендії чи соцвиплат, є поточними, то арешт може бути накладено на усі доступні кошти відповідно до резолютивної частини постанови про арешт коштів боржника.

Оскільки банком підтверджено відомості, що рахунок боржника є звичайним поточним рахунком, накладення на нього арешту відповідає правам та обов`язкам приватного виконавця, співвідноситься із принципами та засадами обов`язковості виконання рішення суду.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, яким розділ XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» доповнено пунктом 10-2, у якому зокрема зазначено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Зазначене обмеження не розповсюджується на кошти, що знаходяться на рахунках боржника, які не є коштами, що складають заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника. Іншим доходом боржника, тобто доходом, окрім заробітної плати, пенсії, стипендії, є гроші або матеріальні цінності, одержувані ним внаслідок будь-якої діяльності.

Судом встановлено, що картковий рахунок боржника № НОМЕР_1 є рахунком фізичної особи для власних потреб, на нього можуть зараховуватися будь-які кошти, а не тільки кошти цільового призначення.

Представниками скаржника, зазначаючи про проведення стягнення з рахунку боржника грошових коштів лише у розмірі 15 (п`ятнадцяти) гривень, по суті підтверджено відсутність проведення звернення стягнення на грошові кошти боржника. Тому враховуючи загальний статус рахунку, відсутність проведеного стягнення грошових коштів, судом не встановлено порушення приватним виконавцем вимог розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, суд вважає, що дії приватного виконавця відповідають положеннями Закону України «Про виконавче провадження», скаржником не доведено протиправності дій приватного виконавця, отже вимоги скарги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 260, 353, 447-451, 453 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, суд, -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Пашкова Юрія Дмитровича, стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа АТ « ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ» про визнання дій приватного виконавця протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

У випадку, якщо ухвала була постановлена за відсутності особи в той же самий строк з моменту отримання вказаної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 29 вересня 2023 року.

Суддя Т.В. ШТИХ.