Справа № 308/5897/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

30 травня 2023 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Малюк В.М.,

при секретарі судового засідання Матіко Я.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів, -

В СТ А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з вказаною позовною заявою мотивуючи її тим, що 14.09.2013 р. між нею та відповідачем було укладено шлюб, який у подальшому, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2019 р. по справі №308/8083/19 було розірвано. Вказане рішення суду набуло законної сили 12.03.2019 р.

Під час шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 05.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Зазначає, що вона з сином проживає постійно разом в м. Ужгороді, самостійно його виховує, забезпечує всім необхідним, створює належні умови для його розвитку та навчання. Дитина успішно навчається в школі.

З 2019 року відповідач проживає окремо від них, не бере участі ні у вихованні, ні в утриманні дитини, не бажає змінювати своє відношення до батьківських обов`язків до участі у вихованні і утриманні свого сина.

Байдужість відповідача до інтересів і потреб дитини, змушує позивачку заявляти даний позов щодо виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по утриманню їх спільної дитини, задля забезпечення належних умов життя і розвитку дитини.

Вказує, що щоразу у разі необхідності матеріальної підтримки на розвиток, харчування чи одяг дитини - відповідач уникає такої участі, не надає коштів на утримання дитини.

Пасивне відношення відповідача до виконання ним своїх батьківських обов`язків змушує ставити дане питання про стягнення з нього аліментів на утримання дитини в судовому порядку.

У зв`язку з вищевикладеним, позивачка просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання їх дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6000 грн., щомісяця, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить такі задоволити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в тому числі й шляхом повідомлення на офіційному веб сайті судової влади. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 280 ЦПК України).

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 14.09.2013 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який у подальшому, на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду від 07.02.2019 р. по справі №308/8083/19 було розірвано. Вказане рішення суду набуло законної сили 12.03.2019 р.

Від даного шлюбу у подружжя народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 05.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ужгороду реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.1 та ч.2 ст.184 СК України).

Згідно ст.182 ЦПК України та роз`яснень, що містяться в п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. №3, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією витягу з реєстру територіальної громади від 02.02.2023 року.

Також встановлено, що відповідач по справі ОСОБА_2 дитиною повноцінно не цікавиться та не забезпечує належним чином його матеріальний добробут.

При визначенні розміру аліментів суд враховує відсутність у відповідача інших дітей чи непрацездатних батьків, матеріальне становище відповідача та позивача.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 13 УПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як слідує зі змісту заявлених позивачем вимог, остання самостійно визначила спосіб захисту та звернувся до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів саме у твердій грошовій сумі, що в силу наведених вище норм є правом та вибором позивача.

Положеннями ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи в сукупності всі зібрані та досліджені судом обставини, приймаючи до уваги те, що обов`язок щодо утримання неповнолітніх дітей покладено на обох батьків, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до часткового задоволення та слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі, у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову (12.04.2023 року) і до досягнення дитиною повноліття, оскільки на думку суду, саме даний розмір аліментів, буде достатній для належного матеріального забезпечення потреб дитини.

При цьому, оскільки позивач пред`явив позов 12.04.2023 року, то в силу вимог ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти слід стягувати саме із цієї дати, а на підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, слід допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1073, 60 грн.

Керуючись ст.ст.180, 181, 182, 184 СК України, ст.ст.2, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 265, 268, 271, 354, 430 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн., щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову 12.04.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду Закарпатської області.

Повний текст рішення суду складено 01.06.2023 року.

Суддя В.М.Малюк