РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі судді Ковальова І.М.

при секретарі Фурдись В.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи Рівненська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересовані особи Рівненська міська рада, ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник заявника заяву повністю підтримала, просить суд її задоволити з підстав, викладених у заяві та встановити факт належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане Відділом реєстрації актів громадянського стану 10.04.1997 року) свідоцтва про право власності на житло виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому ім?я ОСОБА_5 помилково вказане як ОСОБА_6 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7 , спадкоємцями якої є ОСОБА_2 (відповідно до заповіту) та чоловік померлої - ОСОБА_4 (відповідно до ст. 1241 Цивільного кодексу України).

Спадщина ОСОБА_7 складається з квартири АДРЕСА_2 , якої належала померлій відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державного-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року. Інша з квартири АДРЕСА_2 була успадкована після смерті матері ОСОБА_5 .

Необхідно зазначити, що незважаючи на те що спадщина ОСОБА_5 ОСОБА_7 була прийнята, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.10.1997 року, виданого Другою рівненською державною нотаріальною конторою щодо грошового вкладу, право на частку в квартирі нею оформлено не було.

При оформленні права власності на спадкове майно ОСОБА_7 , було з?ясовано, що в свідоцтві про право власності на житло, виданого Фондом державного-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року було допущено помилку в написанні імені ОСОБА_5 . Зокрема, в свідоцтві про право власності на житло вказано « ОСОБА_5 », в той час як вірним є ОСОБА_5 . При цьому в свідоцтві про смерть НОМЕР_1 її прізвище вказано як ОСОБА_5 . В свідоцтві про право на спадщину за законом від 10.10.1997 року, виданого Другою рівненською державною нотаріально конторою прізвище ім?я ОСОБА_8 вказано як ОСОБА_9 .

Листом №206/02-14 від 05.12.2022 року приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Дядкової Олени Мирославівни було повідомлено, що для належного оформлення спадщини ОСОБА_7 необхідно встановити факт належності документа, що встановлює право власності, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, через вказану помилку ОСОБА_4 не може реалізувати своє право на спадкування частки в квартирі, що знаходиться в АДРЕСА_1 . А встановити цей факт у позасудовому порядку є неможливим. Зважаючи на викладене, ОСОБА_4 змушений звернутися до суду з заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу.

В судове засідання з`явилися заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник, просять суд заяву задоволити та підтверджують факт належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому ім?я ОСОБА_5 помилково вказане як Єфросінія.

В судове засідання представник заінтересованої особи - Рівненської міської ради не з`явилася, однак подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Судом встановлено, що дружина заявника по справі померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дана обставина підтверджується дослідженою в судовому засіданні кс.копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 02 листопада 2021 року повторно Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), з якого вбачається, що ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в місті Рівне, про що зроблено запис №2431.

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 14 червня 1985 року відділом ЗАГС м. Ровно з якого вбачається, що ОСОБА_10 та ОСОБА_4 уклали шлюб 14 червня 1985 року, про що зроблено запис №863. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - ОСОБА_11 , дружини ОСОБА_11 .

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67106360 від 02.11.2021 року, виданим приватним нотаріусом Дядковою О.М. вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис №68574071 від 02.11.2021 року, де спадкодавцем зазначена ОСОБА_7 , РНОКПП відсутній, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10 квітня 1997 року міськвідділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, вбачається, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено запис №572.

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні кс.копії свідоцтва про право власності на житло від 22 грудня 1992 року вбачається, що Фонд державно-комунального майна міської Ради народних депутатів посвідчує, що квартира, яка знаходиться в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві спільної власності гр.. ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Відповідно до дослідженої в судовому засіданні кс.копії відповіді КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 24 січня 2023 року № 56 вбачається, що квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності гр. ОСОБА_7 та ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право власності від 22 грудня 1992 року, яке видане фондом державно-комунального майна міської Ради народних депутатів.

Відповідно до дослідженої кс.копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НБ № 0238716, виданого державним нотаріусом Другої Рівненської нотаріальної контори Діонісьєвою А.Е. вбачається, що спадкоємицею майна гр.. ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , є її дочка ОСОБА_7 , що мешкає в АДРЕСА_1 .

Відповідно до дослідженої відповіді приватного нотаріуса Рівненського міського нотаріального округу Дядкової О.М. № 206/02-14 від 05.12.2022 року вбачається, що із поданих заявником приватному нотаріусу документів вбачається, що для належного оформлення спадщини ОСОБА_7 необхідно встановити факт родинних відносин ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 та встановити факт належності документа, що встановлює право власності, а саме свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З дослідженої в судовому засіданні кс.копії ордеру №282 від 04 грудня 1984 року вбачається, що на підставі нього ОСОБА_5 та ОСОБА_13 були вселені в квартиру АДРЕСА_2 .

Відповідно до кс.копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих в будинку АДРЕСА_1 вбачається, що у розділі «Прописка» зазначені ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Фактично, у вищезазначених письмових доказах було встановлено невідповідність у написанні імені матері дружини заявника, а саме « ОСОБА_9 » та « ОСОБА_6 ».

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Відповідно до ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови ПленумуВерховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) «У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою, доведеною належними та допустимими доказами, а тому вона підлягає до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 263, 264, 265, 268, 273, 293, 315, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву ОСОБА_4 заінтересовані особи: Рівненська міська рада, ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу задовольнити повністю.

Встановити факт належності ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 свідоцтва про право власності на житло, виданого Фондом державно-комунального майна Рівненської міської ради народних депутатів 22.12.1992 року (розпорядження від 21 грудня 1992 року №21-р) на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в якому ім?я ОСОБА_5 помилково вказане як Єфросінія.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4

Заінтересована особа-1: Рівненська міська рада, вул. Соборна, 12-а, м. Рівне,

Заінтересована особа-2: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5

Суддя Рівненського

міського суду І.М.Ковальов