КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ справи 752/6938/23
Головуючий у суді першої інстанції: Плахотнюк К.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

секретар - Ольшевський П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року,

встановив:

у квітні 2023 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , укладений між нею та ОСОБА_2 06 лютого 2012 року, посилаючись на те, що такий договір нею не укладався.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення представника позивача - ОСОБА_5 та третьої особи - ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що з її власності незаконно вибула земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 8000 000 000:79:100:0013, у зв`язку з чим просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06 лютого 2012 року, укладений між нею та ОСОБА_2 . При цьому позивач зазначала, що вона вже зверталась за захистом її порушених прав, однак судом було відмовлено в позові у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка була відчужена ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 і розгляд вимог про визнання недійсним договору, предметом якого наразі є належне йому нерухоме майно без залучення його до участі у справі може призвести до порушення його прав. За таких обставин позивач подала позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, залучивши ОСОБА_3 в якості учасника справи - третьої особи.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року було відмовлено у відкритті провадження у справі.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, оскільки він зроблений із порушенням норм процесуального права за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема, для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, ЄСПЛ наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (Рішення ЄСПЛвід 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania), п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (Рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), пункт 52).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 10 грудня 2020 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , визнано недійсними договори купівлі-продажу земельних ділянок з кадастровими номерами :79:100:0012, :79:100:0013 та :79:100:0014 від 06 лютого 2012 року, укладені між нею та ОСОБА_2 та витребувати із володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказані земельні ділянки.

При апеляційному перегляді вказаної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, було встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером :79:100:0013 22 вересня 2020 року вибула з власності ОСОБА_2 і її власником є ОСОБА_3 , що свідчить про те, що рішенням суду першої інстанції було вирішено питання про його права. За таких обставин постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 10 грудня 2020 року в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :79:100:0013 та витребування її з чужого незаконного володіння скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог.

При цьому апеляційним судом також було зроблено висновок про те, що вимоги про витребування земельної ділянки заявлено до неналежного відповідача, а що стосується вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, то у цих правовідносинах хоча ОСОБА_2 і є належним відповідачем, однак враховуючи обставини переходу права власності до ОСОБА_3 , останній мав бути залучений до участі у справі, оскільки рішення суду впливає на його права. Враховуючи, що такі вимоги ОСОБА_1 були заявлені одночасно, то в цій частині рішення суду є таким, що прийнято про інтереси осіб, що не були залучені до участі у справі.

Постанова Київського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року була залишена без змін постановою Верховного Суду від 13 березня 2023 року. Касаційний суд дійшов висновку про те, що обрання ефективного і належного способу захисту у справі залежить, насамперед, від суб`єктного складу учасників справи та виду правовідносин між ними, а отже, до визначення і залучення до участі у справі усіх осіб, чиїх прав та охоронюваних законом інтересів стосуватиметься судове рішення у спорі, будь які правові висновки щодо способу захисту порушеного права є передчасними.

Вказані обставини судом першої інстанції взяті не були, у зв`язку з чим він дійшов помилкового висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 вже були вирішені судом.

Статтею 379 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали

В даному випадку оскаржувана ухвала суду була постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 379, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 13 червня 2023 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 21 вересня 2023 року.

Головуючий

Судді