Справа № 214/7072/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про забезпечення позову

11 жовтня 2023 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В. дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову по цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович; приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», треті особи, які не заявляют самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович; приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. До суду також надана заява про забезпечення позову.

Заяву про забезпечення позову обґрунтовує тим, що нещодавно позивач дізналася про арешти, що були накладені на її майно, та дізналась, що проводиться Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпровської області Ванжою Олександром Володимировичем виконавчого документа виконавчого напису № 2439 вчиненого 19.08.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» кошти в розмірі 256 195,32 грн., у виконавчому провадженні № 68105915. В ході виконання вищевказаного провадження, виконавцем було винесено постанову про розшук майна боржника від 17.01.2022 року, але заявник оскаржує виконавчий напис, на підставі якого було відкрито провадження, у зв`язку із чим є необхідність зупинити виконавче провадження до набрання законної сили рішенням Суду у справі за її позовом. Заявник вказує, що Нотаріус вчиняючи виконавчий напис, про стягнення нібито існуючої заборгованості, помилково вважав цю заборгованість безспірною, не повною мірою перевірив наявність документів, які підтверджують безспірність заборгованості та не перевірив факт повідомлення Заявника про існування заборгованості. Вважає оскаржуваний виконавчий напис, незаконним та необґрунтованим, та у зв`язку з чим заявником подано до Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яку прийнято до розгляду. Оскільки, станом на дату подання даної заяви, банківські рахунки заявника знаходяться під арештом, та транспортний засіб в розшуку, тому до вирішення справи по суті, це може завдати значних матеріальних збитків ОСОБА_1 , її правам, свободам та інтересам, та ускладнить розгляд справи, а в подальшому можливе виникнення майнових спорів та збільшення позовних вимог. Крім того, безпідставне вирахування коштів із її заробітної плати, арешт її рахунків та розшук мого транспортного засобу, позбавляє її права отримувати заробітну плату у встановленому законодавством розмірі та користуватися своїм транспортним засобом. Вжиття заходів забезпечення позову відповідатиме вимогам чинного законодавства України, зокрема, щодо співмірності вжитих заходів заявленим позивачем вимогам, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості між заходом для забезпечення позову і предметом позовних вимог. У зв`язку з чим, просить суд застосувати заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа.

Заяву про забезпечення позову судді передано відповідно до протоколу автоматичного розподілу 11.10.2023 року.

Розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав і законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинне мати очевидний та об`єктивний характер.

Відповідно до п. 1, п.2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п.п. 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх судових рішеннях (від 10 березня 2020 року у справі № 750/12430/19, від 28 травня 2020 року у справі № 211/374/20, від 30 листопада 2020 року у справі № 127/17451/20 та ін.) під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, не порушує речове право володіння особи майном, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди позивачам.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абз. 2 п. 14 постанови від 07.02.14 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» завершення розгляду скарги при наявності для цього підстав суд може зупинити стягнення на підставі виконавчого листа.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачем.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Пленумом Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 звернуто увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім того, суд вважає, що заборона шляхом зупинення стягнення, що проводиться Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпровської області Ванжою Олександром Володимировичем виконавчого документа виконавчого напису № 2439 вчиненого 19.08.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» кошти в розмірі 256 195,32 грн., у виконавчому провадженні № 68105915, є співмірним із заявленими позивачами вимогами та є достатнім заходом забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 259, 261 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександр Володимирович; приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницький Сергій Іванович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Зупинити стягнення, що проводиться Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпровської області Ванжою Олександром Володимировичем виконавчого документа виконавчого напису № 2439 вчиненого 19.08.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Кобельницьким Сергієм Івановичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» кошти в розмірі 256 195,32 грн., у виконавчому провадженні № 68105915 до ухвалення рішення по суті до набрання законної сили.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена поданням апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Н.В. Чернова