КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року місто Київ

справа №369/2202/22

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковальчук Л.М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Боярської міської ради Київської області, третя особа: Києво-Святошинська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача, в якому просив:

визначити ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , раніше належній на праві спільної часткової власності його померлому рідному брату ОСОБА_2 ;

визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири загальною площею - 45,8 кв.м, житловою площею 29,9 кв.м, раніше належаній на праві спільної часткової власності померлому ОСОБА_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

В обґрунтування вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був його рідним братом.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а інша 1/2 частина належить позивачу.

Вказував, що 07 травня 2018 року він звернувся до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але заяву на прийняття спадщини нотаріус у нього не прийняла у зв`язку з тим, що серед інших документів, наданих позивачем, не було свідоцтва про народження покійного ОСОБА_2 , необхідного для встановлення родинних зв`язків між ним та померлим.

У зв`язку з тим, що фактично з 2014 року у нього погіршився зір, фактично він його втратив, а тому відновити свідоцтво про народження померлого ОСОБА_2 вдалося його дружині тільки наприкінці 2021 року.

Зазначав, що 16 березня 2020 року йому встановлена перша група інвалідності, підгрупа Б довічно у зв`язку із захворюванням по зору.

Посилався на те, що він має право успадкувати та оформити нерухоме майно, що належало за життя його рідному брату - ОСОБА_2 , однак через відмову нотаріуса він був позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

На обґрунтування вимог посилався на те, що зі змісту рішення суду він дізнався, що від відповідача Боярської міської ради Київської області до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву. Однак вказаний відзив він не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений процесуального права надати відповідь на відзив.

Вказував, що суд першої інстанції проігнорував те, що поважною причиною для визнання додаткового строку для прийняття спадщини є тривала хвороба позивача (повністю втрата зору), що підтверджується доказами, які містяться в матеріалах справи.

Зазначав, що суд першої інстанції не встановив належним чином факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 .

Посилався на те, що судом першої інстанції не зазначено і не надано в ньому відповідної оцінки того, що постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тобто відмови прийняття заяви від позивача на прийняття спадщини та відмови реєстрації спадкової справи нотаріус позивачеві не надала, а тільки усно повідомила його про необхідність надання їй свідоцтва про народження померлого спадкодавця ОСОБА_2 , не встановивши йому строку надання ним вказаного документу.

Вважає, що оскаржуваним рішенням обмежено його право на спадщину після смерті брата.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Відповідач Боярська міська рада Київської області та третя особа Києво-Святошинська державна нотаріальна контора у судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від Боярської державної нотаріальної контори надійшла заява, в якій остання просила розглядати справу у відсутність її представника.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання відповідно до положень ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, 2 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права виконавши всі вимоги цивільного судочинства вирішив справу згідно із законом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив зтого, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріуса від вчинення нотаріальної дії.

Також суд першої інстанції виходив з того, що позов є передчасний, оскільки факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 не встановлений.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст.1223 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.1270 ЦК України).

Згідно роз`яснень, які викладені у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч.4 ст.49 Закону України «Про нотаріат», на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов'язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. Про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову.

Виходячи з системного аналізу вищевказаних норм вбачається, що передумовою звернення в суд із позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є наявність відмови нотаріуса в оформленні спадщини.

У постанові Верховного Суду від 20 травня 2021 року у справі №339/369/18 сформульовано висновок про те, що якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це є бути підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 листопада 2017 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , а інша 1/2 частина квартири належить позивачу.

Позивач у позовній заяві вказував на те, що померлий ОСОБА_2 є його рідним братом. 07 травня 2018 року він звернувся до Києво-Святошинської державної нотаріальної контори Київської області з заявою про прийняття спадщини після смерті брата, але заяву на прийняття спадщини нотаріус у нього не прийняла у зв`язку з тим, що серед інших документів, наданих позивачем, не було свідоцтва про народження покійного ОСОБА_2 , необхідного для встановлення родинних зв`язків між ним та померлим.

Відповідно до вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення позивача до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та відмови нотаріуса від вчинення нотаріальної дії.

Встановивши, що позивач не надав суду доказів того, що він у установленому законом порядку подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на відповідне майно після смерті ОСОБА_2 та що нотаріус відмовив йому у видачі вказаного свідоцтва, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки такий позов є передчасним.

Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №2-390/2006, від 26 жовтня 2022 року у справі №523/6368/16-ц, від 12 січня 2023 року у справі № 299/2447/21.

Як вбачається з копії паспорту позивача, його прізвище зазначено - « ОСОБА_1 .

У свідоцтві про народження позивача ОСОБА_1 батьки записані російською мовою: батько - ОСОБА_3 , мати - ОСОБА_4 .

Відповідно до паспорту померлого, прізвище останнього зазначено « ОСОБА_2 .

У свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьки записані українською мовою: батько - ОСОБА_5 , мати - ОСОБА_4 .

У свідоцтві про смерть, прізвище померлого зазначено « ОСОБА_2 .

А відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт родинних відносин між померлим ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 не встановлений.

З огляду на наведене колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, проігнорував те, що поважною причиною для визнання додаткового строку для прийняття спадщини є тривала хвороба позивача, чим обмежив його право на спадщину після смерті брата, оскільки вони ґрунтуються на неправильному тлумаченні ОСОБА_1 норм матеріального та процесуального права і зводяться до необхідності переоцінки доказів,

Доводи апеляційної скарги про те, що зі змісту рішення суду позивач дізнався, що від відповідача Боярської міської ради Київської області до суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, однак вказаний відзив він не отримував, у зв`язку з чим був позбавлений процесуального права надати відповідь на відзив, не впливають на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 березня 2023 року -залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 жовтня 2023 року.

Головуючий:

Судді: