Справа № 201/7031/23
Провадження № 2/201/2467/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в особі головуючого - судді Батманової В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) в приміщенні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 19.12.2022 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення по справі № 201/4414/22, яким позовні вимоги позивача задовольнив у повному обсязі та стягнув з відповідача на користь позивача страхову виплату в розмірі 50000 грн., індекс інфляції в розмірі 9784,77 грн., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 1746,58 грн. та пеню в розмірі 1830 грн., що разом становить 63361,35 грн. та судові витрати, що складаються з: витрат на професійну правову (правничу) допомогу 18 000 грн. та судовий збір у розмірі 992,40 грн. 16.03.2023 відповідач на виконання рішення суду по справі № 201/4414/22 від 19.12.2022 перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 82353,33 грн. стягнуті вищевказаним рішенням. У зв`язку із тим, що справа № 201/4414/22 розглядалася судами першої та другої інстанції з 04.07.2022 по 01.03.2023, натомість страхову виплату та виплату зазначених штрафних санкцій відповідачем було здійснено на користь позивача тільки 16.03.2023, а штрафні санкції за порушення грошового зобов`язання були нараховані лише за період з 06.05.2021 по 04.07.2022, то позивач вважає за необхідне заявити вимоги щодо стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені від вище вказаної суми страхової виплати у розмірі 7040 гривень 33 копійки за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 05.07.2022 по 15.03.2023. У зв`язку з викладеним просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія Інгосстрах на користь ОСОБА_1 індекс інфляції від суми страхової виплати в розмірі 4726 гривень 49 копійок, 3% річних від суми страхової виплати в розмірі 1043 гривні 84 копійки, та пеню від суми страхової виплати в розмірі 1270,00 гривень 00 копійок, що разом становить 7040 гривень 33 копійки. Також просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 індекс інфляції від суми судових витрат у розмірі 285 гривень 95 копійок, 3% річних від суми судових витрат у розмірі 134,25 гривні 25 копійок, що разом становить 420 гривень 20 копійок, а також витрати на правову допомогу та судовий збір.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити в задоволенні позову у зв`язку з тим що виплати позивачу були проведені одразу після набрання рішенням законної сили, крім того просив зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Позивач надав відповідь на відзив в якій заперечував доводи викладені відповідачем у відзиві, просив позов задовольнити з підстав у ньому викладених.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією України та законами України.

Встановлено, що 28.12.2015 між відповідачем та ТОВ «Радар ВС» був укладений договір № KILONS-15BS39H добровільного страхування від нещасних випадків працівників цього підприємства, і додатковою угодою № 2 до цього договору було застраховано ОСОБА_2 , в тому числі в разі смерті на страхову суму 50 000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

19.12.2022 Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення по справі № 201/4414/22, яким позовні вимоги позивача задовольнив у повному обсязі та стягнув з відповідача на користь позивача страхову виплату в розмірі 50000 грн., індекс інфляції в розмірі 9784,77 грн., 3% річних від суми основного боргу в розмірі 1746,58 грн. та пеню в розмірі 1830 грн., що разом становить 63361,35 грн. та судові витрати, що складаються з: витрат на професійну правову (правничу) допомогу 18 000 грн. та судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.03.2023 вищевказане рішення залишено без змін.

16.03.2023 відповідач на виконання рішення суду по справі № 201/4414/22 від 19.12.2022 перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 82353,33 грн. стягнуті вищевказаним рішенням.

Проте у зв`язку із тим, що справа № 201/4414/22 розглядалася судами першої та другої інстанції з 04.07.2022 по 01.03.2023, натомість страхову виплату та виплату зазначених штрафних санкцій відповідачем було здійснено на користь позивача тільки 16.03.2023, а штрафні санкції за порушення грошового зобов`язання були нараховані лише за період з 06.05.2021 по 04.07.2022, то за період з 05.07.2022 по 15.03.2023 виникла заборгованість з 3% річних, інфляційних витрат та пені від вище вказаної суми страхової виплати у розмірі 7040 гривень 33 копійки за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Частина 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачає, що страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний, зокрема, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний, зокрема, при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Заперечення відповідача суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються матеріалами справи, та об`єктивно нічим не підтверджуються та зводяться до намагань уникнути відповідальності за грошовим зобов`язанням, а відтак вказане не може бути прийнято до уваги судом у якості підстави для відмови у позові.

Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 625 ЦК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача інфляційні втрати від суми страхової виплати в розмірі 4726 гривень 49 копійок, 3% річних від суми страхової виплати в розмірі 1043 гривні 84 копійки, та пеню від суми страхової виплати в розмірі 1270,00 гривень 00 копійок (відповідно до розрахунку наданому позивачем та перевіреному у судовому засіданні).

Розглядаючи вимоги позивача в частині стягнення з відповідача індексу інфляції від суми судових витрат у розмірі 285 гривень 95 копійок, 3% річних від суми судових витрат у розмірі 134,25 гривні 25 копійок, то в цій частині позовних вимог слід відмовити, оскільки відповідач на мав вказаного грошового зобов`язання за період вказаний позивачем. Зазначене грошове зобов`язання виникло перед позивачем лише 01.03.2023 після перегляду рішення Дніпровським апеляційним судом.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання правової допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також приймаючи до у ваги, що фактичних судових засідань у яких би адвокат приймав участь не було, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 2 000 грн. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги ч.ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України, заперечення та заява про зменшення розміри витрат відповідача, а також те, що сума правничої допомоги, яку просить стягнути позивач майже дорівнює сумі збитку за позовом, що може призвести до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідачів.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 1073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 12, 13, 76-78, 81-82, 89, 130, 137, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення 3% річних, інфляційних витрат та пені задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) індекс інфляції від суми страхової виплати в розмірі 4726 (чотири тисячі сімсот двадцять шість) гривень 49 копійок, 3% річних від суми страхової виплати в розмірі 1043 (одна тисяча сорок три) гривні 84 копійки, та пеню від суми страхової виплати в розмірі 1270,00 (одна тисяча двісті сімдесят) гривень 00 копійок, що разом становить 7040 (сім тисяч сорок) гривень 33 копійки.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073 (тисячу сімдесят три) грн. 60 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Батманова