Провадження № 22-ц/4808/1042/23
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Струтинської Д.В.,

з участю апелянта ОСОБА_1 , представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргупредставника ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, в складі судді Шамотайла О.В., ухвалене 09 червня 2023 року в м. Івано-Франківську, у справі за заявою ОСОБА_2 заінтересована особа ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу обмежувального припису, яким заборонити ОСОБА_1 особисто спілкуватись, вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою, або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців; заборонити ОСОБА_1 особисто і через третіх осіб розшукувати його, якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватись з ним строком на 6 місяців.

Заяву обґрунтовував тим, що він з ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2020 року. Після розірвання шлюбу вони, тобто бувше подружжя та їх син, залишились проживати в одному житловому приміщенні квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки є співвласниками даної квартири у рівних частках по 1/3 кожен. За час спільного проживання ОСОБА_1 протягом 2019-2023 років систематично вчиняє щодо нього психологічне та фізичне насильство. Так, у 2019 році в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події Івано-Франківським ВП ГУНП зареєстровано 4 його звернення щодо вчинення неправомірних дій відносно заявника колишньою дружиною. 29 червня 2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України за заявою ОСОБА_2 про те, що в цей день в ході конфлікту ОСОБА_1 спричинила йому тілесні ушкодження, а саме нанесла колоту рану в область правового стегна. За його заявою від 21 грудня 2020 року в ході проведеної перевірки на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 КУпАП та передано для подальшого розгляду до суду. У 2021 році він звертався в поліцію із заявами щодо неправомірних дій колишньої дружини, зокрема подання завідомо неправдивих повідомлень в поліцію щодо вчинення відносно неї домашнього насильства, а також систематичному вчиненні щодо нього психологічного та фізичного насильства.

Зазначає, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2023 року у справі №344/598/23 задоволено заяву ОСОБА_1 та видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 . Проте ОСОБА_1 продовжує з ним спілкуватись, провокувати на конфлікт, погрожує фізичною розправою, вживає нецензурну лексику тощо. Так, 11 травня 2023 року він звертався в поліцію з приводу викрадення у нього колишньою дружиною паспорта та вчинення домашнього насильства.

Оскільки йому як інваліду другої групи протипоказані фізичні та психоемоційні навантаження, вважав, що наявні підстави для видачі судом обмежувального припису.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 , яким визначено заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_1 та покладено на неї обов`язки, а саме:

заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто спілкуватися, вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з ним через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо він за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати його та в будь-який спосіб спілкуватися з ним строком на 6 місяців.

Рішення про видачу обмежувального припису звернуто до негайного виконання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення суду незаконним та необґрунтованим, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам.

Зазначає, що суд не звернув уваги, що подані заявником докази не містять підтвердження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо колишнього чоловіка. Відповідно до листа Івано-Франківського міського суду від 07 липня 2023 року №190/2023 скаржниця не притягувалась до адміністративної та кримінальної відповідальності. Постановою місцевого суду від 09 лютого 2021 року провадження у справі №3454/1295/21 закрито за частиною 1 статті 172-2 КУпАП за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Вказує, що суд не досліджував чи видавався щодо скаржниці тимчасовий заборонний припис та чи внесена вона в реєстр кривдників. Натомість вироком Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2023 року у справі 344/11508/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого статтею 390-1 КК України, а саме умисне невиконання обмежувальних приписів.

На думку представника скаржниці, будь-яких належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відносно заявника вчинялося психологічне чи фізичне насильство, матеріали справи не містять. Вважає, що існування між колишнім подружжям конфліктних ситуацій з приводу подальшого проживання після розірвання шлюбу в спільній квартирі не свідчить про вчинення домашнього насильства в розумінні Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Представником ОСОБА_2 відзив на апеляційну скаргу подано після закінчення встановленого судом строку на його подання і клопотання про продовження строку при цьому не заявлено.

В силу вимог статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку з наведеним апеляційний суд залишає цей відзив без розгляду.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги. Зокрема скаржниця пояснила, що не чинить психологічного чи фізичного насильства проти свого колишнього чоловіка, а конфлікти виникають періодично внаслідок неправомірної поведінки ОСОБА_2 , яка пов`язана з алкогольною інтоксикацією. Скаржниця пояснила, що не допускала і не допускає протиправних проступків щодо ОСОБА_2 .

Натомість матеріалами справи підтверджується, що таке насильство по відношенню до неї всупереч існування обмежувального припису вчиняє саме він. Так, рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2023 року у справі №344/11334/23 продовжено дію обмежувального припису виданого на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2023 року стосовно ОСОБА_2 . Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 вересня 2023 року вказане рішення залишене без змін.

Представник ОСОБА_2 адвокат Савчук Р.Р.заперечив проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення заяви про видачу обмежувального припису, суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником докази підтверджують факт застосування психологічного і фізичного насильства ОСОБА_1 щодо заявника, та свідчать що існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

З таким висновком суду колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2020 року у справі №344/21222/19.

Після розірвання шлюбу вони залишились проживати в одному житловому приміщенні двохкімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2023 року у справі №344/598/23 про видачу обмежувального припису заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису було задоволено частково, постановлено видати обмежувальний припис відносно ОСОБА_2 , яким визначити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покласти на ОСОБА_2 обов`язки, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 6 місяців;

- заборонити ОСОБА_2 , особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців (а.с. 25-28).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 липня 2023 року у справі №344/11334/23, залишеним без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду, продовжено дію обмежувального припису, виданого на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 24 січня 2023 року стосовно ОСОБА_2 .

Обгрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_2 посилався на те, що неодноразово звертався до Івано-Франківського ВП ГУНП з приводу протиправних дій ОСОБА_1 .

З відповіді Івано-Франківського ВП ГУНП №108/46/01-2020 вбачається, що в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінального правопорушення та інші події Івано-Франківським ВП ГУНП зареєстровано ряд звернень щодо вчинення неправомірних дій відносно ОСОБА_2 колишньою дружиною ОСОБА_1 , а саме 30.01.2019 за №3527, 06.02.2019 за №4402, 14.12.2019 за №46738 та 14.12.2019 за №46743 (а.с. 5).

29.06.2020 за №0001672 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за заявою ОСОБА_2 про те, що 28.06.2020 близько 21:00 год, перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_1 , в ході конфлікту ОСОБА_1 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_2 (а.с. 6). Відомості щодо подальшого досудового розслідування матеріали справи не містять.

За заявою ОСОБА_2 в поліцію від 21.12.2020 в ході проведеної перевірки на ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та передано для подальшого розгляду до Івано-Франківського міського суду (а.с. 7).

Проте, як встановлено з Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Івано-Франківського міського суду від 09 лютого 2021 року провадження в справі щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.173-2 КУпАП закрито за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

В подальшому заявник неодноразово звертався в поліцію щодо вчинення неправомірних дій його колишньою дружиною, проте в зв`язку з не підтвердженням зазначених ним фактів відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились (а.с. 11-16).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон), який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Верховний Суд зауважує, що вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/10853/21, провадження № 61-20491св21.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (стаття 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд звертає увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.

Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, заявник обґрунтував вимоги тим, що ОСОБА_1 вчиняє щодо нього фізичне та психологічне насильство, створює конфліктні ситуації, що підтверджується, на його думку, заявами до правоохоронних органів, у зв`язку з чим є ймовірність в майбутньому проявів домашнього насильства.

Разом з тим, як вбачається з листа Івано-Франківського міського суду від 07 липня 2023 року №01-35/150/2023, долученого до апеляційної скарги, в період з 01 січня 2011 по 06 липня 2023 років відомості про притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності ОСОБА_1 відсутні (а.с. 78). Доказів протилежного заявником не надано ні в суді першої, ні апеляційної інстанцій. На порталі Судової влади України відсутні дані про притягнення ОСОБА_1 до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Разом з тим, як вбачається з ЄДРСР вироком Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначено йому покарання у виді арешту на строк 1 (один) місяць.

Окремі звернення заявника до органів поліції не підтверджують фактів вчинення ОСОБА_1 насильства, що є необхідною умовою застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом.

При цьому аналогічний висновок у справі з подібними правовідносинами був висловлений Верховним Судом у постановах від 08 квітня 2020 року у справі № 336/5627/19 (провадження № 61-1585св20), від 26 травня 2021 року у справі № 712/5977/20 (провадження № 61-1171св21), від 30 червня 2021 року №299/3692/19.

Аналізуючи надані суду докази, колегія суддів вважає, що численні звернення до поліції свідчать про наявність конфлікту між колишнім подружжям стосовно майна та спільного побуту.

Відтак, колегія суддів зауважує, що заявник не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо нього, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо ОСОБА_1 обмежувального припису, що є його процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для встановлення обмежувального припису стосовно ОСОБА_1 .

Виходячи з аналізу норм Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а також встановивши, що докази, надані заявником в обґрунтування заявлених вимог, не вказують безумовно на вчинення ОСОБА_1 фізичного чи психологічного насильства стосовно заявника у розумінні вказаного Закону, не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення фізичного чи психологічного насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, а свідчать лише про наявність тривалого конфлікту між сторонами, апеляційний суд приходить висновку про відмову в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, не оцінив надані обома сторонами докази, неправильно застосував норми матеріального права, тому колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381- 383, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 09 червня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису залишити без задоволення.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.