печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Новака Р.В.,

при секретарі судових засідань - Бурячок А.І.

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Київська міська рада

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт того що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який вказаний: в свідоцтві про смерть серія НОМЕР_1 , актовий запис № 4670; 1.2. та ОСОБА_2, народжений ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вказаний: в свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_2 , актовий запис №626; а також в свідоцтвах про реєстрацію транспортних засобів:

- марки BMW , модель Х5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , рік випуску 2008, дата реєстрації

30.03.2013;

- та марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER SPORT, реєстраційний номер НОМЕР_4 , рік випуску 2013, дата першої реєстрації 17.05.2013, дата реєстрації 22.04.2017, є однією і тією ж особою.

Це надасть можливість Заявнику отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на вказані у цій заяві транспортні засоби, які до смерті належали спадкодавцю.

Посилаючись на наведене, просила задовольнити заяву.

Ухвалою судді від 25.10.2022 заяву прийнято до розгляду за правилами окремого провадження по справі.

24.01.2023 через канцелярію суду від заінтересованої особи надійшов по справі відзив,в якому представник за довіреністю - ОСОБА_3 просив суд ухвалити рішення, згідно з норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника Київської міської ради.

Представник заявника в судове засідання не з`явився, написав заяву про розгляд заяви без його участі.

ослідивши докази, якими обґрунтовуються заява, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені розділом IV ЦПК України та за участю заявника і заінтересованої особи ( частина 3, частина 4 статті 294 ЦПК України).

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з абз. 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судами не встановлюється тотожність особи, а відповідно до роз`яснень листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», не можуть бути встановлені в судовому порядку факти щодо тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах; якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження. У цих справах, суд встановлює належність особі правовстановлюючих документів, а не тотожність прізвища, імені, по батькові, неоднаково названих у різних документах, не присвоєння чи залишення одного з них, а також не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Згідно Узагальнення Верховного Суду України від 01.01.2013 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», передбачено що при звернення із заявою про встановлення фактів, необхідно довести, що заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

В даному узагальненні, а також вимогами ч.4 ст. 294 ЦПК України, зафіксовано, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб, які є спеціальними суб`єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес, а саме:

- тоді, коли факти, що підлягають встановленню, можуть вплинути на їх права та обов`язки;

- якщо це організації та установи, в яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту.

Вищезазначене узагальнення, а також п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року ( із змінами та доповненнями) передбачають, що не можуть бути встановлені в судовому порядку факти, в тому числі, щодо:п.13) тотожності осіб, а також імені, по батькові та прізвища осіб, по-різному записаних у документах.

Залежно від мети встановлення фактів заінтересованими особами в цих справах можуть бути, наприклад, відділи соціального захисту населення - у справах про встановлення факту перебування на утриманні особи, яка померла, для призначення пенсії заявникові; інші спадкоємці - у справах про встановлення факту прийняття спадщини; органи внутрішніх справ - у справах про встановлення факту родинних відносин для вирішення питання про належність до громадянства України; органи страхування - у справах про встановлення факту належності страхового свідоцтва. / п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»/ та інше.

Порядок внесення змін в записи актів громадянського стану передбачений Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року та Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання. Вказані норми передбачають, що внесення змін у записи актів громадянського стану при наявності достатніх підстав і при відсутності спору між заінтересованими особами провадяться органами реєстрації актів громадянського стану. Відмова органів реєстрації актів громадянського стану виправити або змінити запис може бути оскаржена до суду.

Відповідно до ст. ст. 4, 26 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 року (в редакції Закону № 191-VІІІ від 12.02.2015 року) органи державної реєстрації актів цивільного стану (центральний орган, відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головних управлінь юстиції в областях, районних у містах, міськрайонних управлінь юстиції належать до органів виконавчої влади. Дії або бездіяльність працівника органу державної реєстрації актів цивільного стану можуть бути оскаржені до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, Міністерства закордонних справ України та/або до суду.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Отже, коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах.

Однак, слід враховувати, що заяви про встановлення факту належності документів, які посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, оскільки ці питання вирішуються органом, який видає документ.

Із змісту заяви вбачається, що заявник просить встановити факт тотожності особи, а саме, що « ОСОБА_2 » та « ОСОБА_2 » є однією і тією ж особою, що суперечить вимогам ст. 315 ЦПК України та є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заявлені вимоги не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Відповідно до ст.318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) який факт заявник просить встановити та з якою метою;

2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт;

3) докази, що підтверджують факт.

2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Заявник, в поданій заяві не довела заяву з підтвердженням доказів, що є її процесуальним обов`язком.

Також суд звертає увагу на те, що в поданій заяві заявник ОСОБА_1 вказує, що це заява про встановлення факту родинних відносин. Втім, зі змісту заяви вбачається, що зазначені заявником в прохальній частині вимоги не стосуються родинних відносин.

Правова мета встановлення факту, що має юридичне значення полягає у тому, щоб у судовому порядку встановити певні життєві обставини (фактичні події), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Заявляючи такі вимоги, заявник просила встановити тотожність особи.

Суд зазначає, що судами не може бути встановлена тотожність особи, оскільки з такої обставини не виникають, не змінюються, не припиняються особисті або майнові права фізичної особи.

Враховуючи вище наведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про встановлення факту, що має юридичне значення та відсутність підстав для її задоволення.У матеріалах справи відсутні докази, які б спростовували даний висновок суду.

Керуючись ст.ст.258-261, 268, 353, 354 ЦПК України,ослідивши докази, якими обґрунтовуються заява, суд дійшов до наступного висновку з огляду на таке.

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту родинних відносин - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Апеляційного суду м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_5

Заінтересована особа: Київська міська рада, ЄДРПОУ - 22883141, 01044, м. Київ, вул. Хрещатик, б. 36

Суддя Р.В. Новак