ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8188/23 Справа № 214/3483/21 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В.М. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони:

позивач- Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року, ухваленого суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У травні 2021 року позивач АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20.03.2007 року в розмірі 16 240,00 грн.

В обґрунтування позову зазначив, що ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 20.03.2007 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджуються підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст.634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (ст.1066 ЦК України) та кредитного договору (ст.1054 ЦК України).

Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а позичальнику надано у користування кредитну картку (номери та строк дії отриманих кредитних карток зазначено у довідці про отримані картки. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17 000,00 грн., що підтверджується довідкою.

Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.04.2019 року.

Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 20.03.2007 року становить 16 240,00 грн., яка складається з наступного: 16 240,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 16 240,00 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0.00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625: 0.00 грн. нарахована пеня; 0.00 грн. нараховано комісії.

Позивачем 25.03.2020 року була направлена претензія кредитора до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори, та 26.05.2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ "Приватбанк".

Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 .

Вказана обставина підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 .

Рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заявлених до ОСОБА_1 .

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухвалено без повного та всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з порушенням норм процесуального і матеріального права, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у повному обсязі задовольнити позовні вимоги Банку, заявлені до спадкоємця ОСОБА_1 .

При цьому, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, встановивши, що відповідач є спадкоємцем померлого Позичальника, дійшов помилкового висновку про те, що Позивач обрав неналежний спосіб захисту порушеного права, тобто замість вимог про накладення стягнення на майно, заявив вимогу про стягнення кредитної заборгованості, що не передбачено статтею 1282 ЦК України, оскільки правила цієї статті не виключають можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України про примусове виконання обов`язку в натурі.

Позивач наголошує на тому, що спір між сторонами виник щодо відповідальності спадкоємців боржника, тому мав бути розглянутий судом у порядку загального позовного провадження, всупереч положень ч.4 ст.19, ч.4 ст.274 ЦПК України. Суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, що є безумовною підставою для скасування судового рішення (п.7 ч.3 ст.376 ЦПК України), тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менша 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.03.2007 року ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 20.03.2007 року.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 51).

Заборгованість за вказаним кредитним договором станом на дату смерті ОСОБА_2 становить 16 240,00 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 16 240,00 грн., в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 16 240,00 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту (а.с.7-9, 10-12, 13).

Відповідно до копій паспортів, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 .

25.03.2020 року АТ КБ «ПриватБанк» направило претензію кредитора до Сьомої криворізької нотаріальної контори (а.с. 53).

Листом Сьомої криворізької нотаріальної контори від 17.04.2020 року АТ КБ «Приватбанк» повідомлено, що на підставі претензії кредитора заведена спадкова справа до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 54).

18.01.2021 позивачем був направлений лист-претензія до спадкоємця ОСОБА_2 , згідно яких позивач пред`явив свої вимоги (а.с.55,57).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , в силу ч.3 ст.1268 ЦК України прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог Банку, виходив з того, що ОСОБА_2 на час смерті мав борг перед позивачем, що після його смерті не залишилося спадкового майна, що відповідач ОСОБА_1 , не отримала вимог позивача, а відтак не відмовилася задовольнити його вимоги шляхом одноразового платежу, що таким чином у позивача не виникло підстав звертатися до суду, тому позивач обрав невірний спосіб захисту, що є підставою для відмови у позові.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1281 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (частина друга статті1282 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Виникнення у спадкоємців у разі прийняття спадщини обов`язку сплатити заборгованість боржника узгоджується зі змістом статті 1218 ЦК України, яка визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вказані положення законодавства забезпечують дотримання балансу прав та інтересів усіх учасників цих правовідносин. Зокрема, спадкоємець, приймаючи спадщину, реалізує свій майновий інтерес щодо набуття у власність спадкового майна, при цьому у нього виникає обов`язок сплатити заборгованість спадкодавця, проте виключно в межах вартості отриманого у спадщину майна. У свою чергу кредитор, укладаючи договори кредитування, може бути упевненим у сплаті йому заборгованості позичальника у разі його смерті за рахунок спадкового майна, яке прийняли спадкоємці боржника.

Такий принцип регулювання спірних правовідносин ґрунтується на засадах розумності, пропорційності і справедливості та виключає можливість необґрунтованого покладення на спадкоємців боржника обов`язку погасити борг у розмірі більшому ніж вартість набутого ними майна, що призведе до безпідставного погіршення їх майнового стану у зв`язку з виконанням зобов`язання, стороною якого вони не є і згоди на укладення якого не надавали.

Такий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 27 жовтня 2021 року у справі №552/4892/19 та від 09 листопада 2022 року у справі №295/15702/20.

Аналіз структури та змісту ЦК України дає підстави для висновку, що застосування спеціальних способів захисту, які визначені законодавцем для захисту окремих категорій цивільних прав, не виключає можливості також застосовувати загальні способи захисту цивільних прав та інтересів.

Зокрема, відповідно до абзацу другого частини другої статті 1282 ЦК України у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №645/6151/15-ц (провадження №14-99цс21) зроблено висновок про те, що у наведеній нормі передбачається спеціальний, додатковий за своєю правовою природою спосіб захисту цивільних прав та інтересів кредитора спадкодавця в разі, якщо спадкоємці не виконають його вимог. Разом з тим зазначена норма не конкретизує способів звернення стягнення на майно та не передбачає можливості звернути стягнення на майно, отримане спадкоємцями, а лише встановлює обов`язок суду в разі пред`явлення відповідного позову та доведення його підстав звернути стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Отже, колегія суддів повністю погоджується з доводами Позивача про помилковість висновку суду першої інстанції про неналежно обраний Позивачем спосіб захисту порушеного права, оскільки правила статті 1282 ЦК України не виключають можливості застосування альтернативного способу захисту, зокрема пункту 5 ч.2 ст.16 ЦК України примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Наданими Позивачем доказами доведено, що Відповідач є спадкоємцем померлого позичальника (постійно проживала разом зі спадкодавцем і не заявляла про відмову від спадщини), відповідно прийняла спадщину після його смерті, а отже вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими та доведеними належними та допустимими доказами.

Так, Банк, встановивши, що боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся з Претензією кредитора до Сьомої криворізької державної нотаріальної контори та 20 травня 2020 року отримав відповідь, якою встановлено, що спадкова справа до майна померлого боржника заведена за Претензією АТ КБ «Приватбанк» - 15.04.2020, що свідчить проте, що спадкоємці померлого боржника у визначений законом строк із заявами про прийняття спадщини не зверталися (а.с.53-54).

19.01.2021 Банк направив на адресу ОСОБА_1 . Лист-Претензію щодо сплати заборгованості ОСОБА_2 в розмірі 16 240,00 грн., що зокрема підтверджено Реєстром згрупованих поштових відправлень ф. 103 (а.с.56-57).

В подальшому, у травні 2021 року Позивач звернувся з позовом до суду до спадкоємця ОСОБА_1 .

Копіями паспортів померлого боржника ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_1 доведено, що вони разом зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , обидва з 21.11.2006 року (а.с.49-50).

Довідкою про реєстрацію місця проживання особи, наданою на запит суду Відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Саксаганської районної у місті ради №6941 від 17.05.2021 підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 з 21.11.2006 по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.70).

Окрім того, з Заяви № б/н від 20.03.2007, яка підписана ОСОБА_2 під час укладення кредитного договору видно, зокрема у відомостях про майно проставлена відмітка про те, що Позичальник є співвласником нерухомості (а.с.34).

Так, у постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (провадження №61-25487св18) сформульовано правовий висновок, згідно з яким, враховуючи принцип змагальності цивільного процесу, яким передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доводити обсяг спадкового майна та його вартість повинен спадкоємець, який заперечує проти вимог кредитора спадкодавця, оскільки відповідальність спадкоємця за зобов`язаннями спадкодавця обмежена вартістю успадкованого майна. У цій справі Верховний Суд констатував, що висновки судів про відмову в позові з тих підстав, що позивачем не надано доказів, які підтверджують, яке саме майно одержано спадкоємцями у спадщину та яка вартість цього майна, суперечать вимогам процесуального закону, оскільки суди безпідставно поклали обов`язок доказування наведених обставин на сторону позивача.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість та доведеність Позивачем, заявлених до ОСОБА_1 позовних вимог, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового судового рішення про повне задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» в межах успадкованого майна.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом Банк сплатив судовий збір в розмірі 2270 грн., при подачі апеляційної скарги сплачено 3 405,00 грн., що разом складає 5 675,00 грн., які підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача.

Керуючисьст.ст.367, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року, скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заявлених до ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) в межах успадкованого майна, накористь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, юридична адреса: вул.Грушевського, буд.№1Д, м.Київ, 01001) заборгованість за кредитним договором № б/н від 20.03.2007 в розмірі 16 240,00 грн. (шістнадцять тисяч двісті сорок гривень, 00 копійок) та витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій, в загальному розмірі - 5 675,00 грн. (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень, 00 копійок).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: