ПОСТАНОВА

Іменем України

26 вересня 2023 року м. Кропивницький

справа № 405/8024/21

провадження № 22-ц/4809/915/23

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Карпенка О. Л., Чельник О. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 у складі головуючого судді Шевченко І. М.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

12.11.2021 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_2 , в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.179-185 т.1), просив стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування з штрафними санкціями та витратами на евакуацію транспортного засобу в сумі 38 636 грн., з них: вартість відновленого ремонту автомобіля у сумі 30098,10 грн, витрати на евакуацію транспортного засобу у сумі 1 300 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 769 грн, інфляційні втрати в сумі 2136,90 грн, суму пені 4332,42 грн; стягнути з ОСОБА_2 на його користь відшкодування в сумі 71 829 грн, з них: вартість відновленого ремонту автомобіля у сумі 58 039 грн, вартість експертного дослідження у сумі 3 800 грн, моральну шкоду у сумі 10 000 грн, стягнути з відповідачів на його користь судові витрати по справі.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 13.01.2021 о 8.50 год. в м. Кропивницький по вул. Колодязна,74, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 , при русі на повороті не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу дорожнього покриття скоїв наїзд на його автомобіль TAYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_2 . ОСОБА_2 є винуватцем ДТП. Обставини ДТП та вину відповідача ОСОБА_2 встановлено у європротоколі за підписом сторін-учасників ДТП на місці аварії.

Цивільна відповідальність винуватця ДТП застрахована у відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за страховим полісом №АР/8998956 з максимальним покриттям за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи - 130 000 грн та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у сумі 260 000 грн.

13.04.2021 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на розсуд свого фахівця, без узгодження ним суми страхового відшкодування, на підставі заяви від 13.01.2021 сплатила йому суму страхового відшкодування в розмірі 17 301,90 грн, а ОСОБА_2 сплатив суму франшизи - 2 600 грн. При цьому, спеціаліст з станції техобслуговування ТОВ «Мотор-Олві» вартість відновлюваного ремонту після ДТП його автомобіля оцінив у сумі 119 000 грн (без ПДВ).

22.10.2021 позивач звернувся до відповідачів шляхом вручення їм відповідного виклику під розписку кур`єром із зазначенням дати, місця та часу проведення експертного огляду його автомобіля, а також до незалежного експерта щодо визначення ним вартості відновлюваного ремонту та вартості завданого йому матеріального збитку. Автомобіль не відремонтований та знаходиться на СТО ТОВ «Мотор-Олві».

28.10.2021 на СТО автомобіль оглянутий експертом і як вбачається з експертного висновку №35-21 від 02.11.2021, загальна вартість відновленого ремонту становить 108 039 грн без ПДВ, з них 61 598 грн без ПДВ з урахуванням 0,7 коефіцієнту фізичного зносу стягується з відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» і 46 441 гривень окремо стягується з відповідача ОСОБА_2 . Вартість експертного дослідження становить 3 800 грн, яка має відшкодовуватись відповідачем ОСОБА_2

13.01.2021 після ДТП його автомобіль був евакуйований, витрати на евакуацію транспортного засобу склали 1 300 грн.

Крім того, внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому вмомент ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях за стан здоров`я, а також через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Моральну шкоду оцінює в розмірі 5% від суми страхового відшкодування з урахуванням витрат на евакуацію транспортного засобу, сумі становить 2150 грн, яка підлягає стягненню з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», та в сумі 10 000 грн, яка підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 22.06.2022 за заявою представника позивача провадження у справі в частині вимог до відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страховакомпанія» закрито у зв`язку з виплатою коштів в межах ліміту своєї відповідальності - 50000 грн та відмови позивача від стягнення штрафних санкцій.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, щостраховик вчасно провів огляд транспортного засобу позивача, перелік пошкоджень, вид робіт не викликав жодних зауважень з боку позивача, потім страховик замовив оцінку пошкодженого ТЗ, відповідно до цієї оцінки були визначено суму страхового відшкодування.

Суд погодився із розрахунком, наданим страховою компанією відповідно до Звіту №590/95/7, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з врахуванням зносу, без ПДВ, складає 19901,90 грн, та розрахунком суми страхового відшкодування: 19 901,90 грн - вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, без ПДВ, за мінусом франшизи 2600,00 грн, дорівнює 17 301,90 грн.

Суд зазначив, що виплата страхового відшкодування відбулася 03.04.2021, а виплата суми франшизи здійснено відповідачем ОСОБА_3 .

Заява позивача подана страховику 25.01.2021, отже останнім днем для виплати страхового відшкодування страховиком є 25.04.2021.

Вимоги позивача щодо стягнення будь-яких штрафних санкцій є не обґрунтованими і в цій частині позивач відмовився від відшкодування на його користь.

У заяві про страхове відшкодування позивач просив здійснити виплату страхового відшкодування безпосередньо на його рахунок і на час подання заяви не надав Страховику докази про фактичне здійснення ремонту свого транспортного засобу, а тому страхова компанія правомірно утримала із розміру оціненої шкоди суму податку на додану вартість, в свою чергу вимога позивача врахувати його Звіт про оцінку з врахуванням ПДВ та стягнути витрати на проведення експертного дослідження - є незаконною. Крім того, позивачем не надано вищевказаних документів до суду.

Суд дійшов висновку, що в даному випадку водії вирішили скористатися своїм правом оформлення спільного повідомлення про ДТП, вони досягли згоди, що шкоди, завданої здоров`ю, немає, погодились із законодавчим обмеженням максимального розміру страхової виплати до 50 000,00 грн, проте позивач надав висновок про оцінку матеріальної шкоди, де вартість відновлювального ремонту його ТЗ складає 108 039,23 грн, вартість матеріальної шкоди з врахуванням зносу 61 598,55 грн і відповідно вимагає компенсації вказаних сум, що є безпідставним.

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди суд зазначив, що позивачем не наданого жодного доказу на обґрунтування завдання шкоди його психічному здоров`ю, а тому у відповідача відсутній обов`язок відшкодовувати таку шкоду, як і через оформлення спільного повідомлення про ДТП, яке унеможливлює завдання шкоди здоров`ю, так і через відсутність моральної шкоди як такої.

Суд дійшов висновку про недоведеність та необґрунтованість вимог позивача щодо наявності матеріальної та моральної шкоди до відповідача ОСОБА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 суму в розмірі 81839,00 грн, з них: вартість відновленого ремонту автомобіля в сумі 58 039,00 грн, вартість експертного дослідження в сумі 3800 грн, моральна шкода в розмірі 10000,00 грн, та загальні витрати на правничу допомогу в сумі 10500 грн.

Зазначив, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода була оформлена її учасниками європротоколом, ліміт відповідальності страховика становить 50000,00 грн за мінусом франшизи - 2 600,00 грн.

22 жовтня 2021 року позивач звернувся до ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» шляхом вручення кур`єром відповідного виклику віжповідачам під розписку із зазначенням дати, місця та часу проведення експертного огляду його автомобіля щодо визначення експертом вартості відновлюваного ремонту автомобіля і вартості завданого матеріального збитку, оскільки ним не була узгоджена розрахована страховиком сума відшкодування (т.1 а.с. 11-14, а.с.20,21).

Після ДТП автомобіль позивача знаходився на СТО ТОВ «Мотор-Олві». Спеціаліст з станції техобслуговування ТОВ «Мотор-Олві» вартість відновлюваного ремонту автомобіля попередньо оцінив в сумі 119 000 гривень (т.1 а.с. 189).

28.10.2021 на СТО автомобіль оглянутий експертом (т.1 а.с.97-116). Згідно експертного висновку №35-21 від 02.11.2021 загальна вартість відновленого ремонту автомобіля становить 108039 гривень (т.1 а.с.98).

З підстав відсутності коштів позивач частково перерахував кошти ТОВ «Мотор-Олві» на відновлювальний ремонт транспортного засобу в сумі 65388,37 грн, та оплатив вартість необхідних деталей відсутніх в ТОВ «Мотор-Олві» на суму 15726 гривень, загалом 81114,37 гривень.

З суми визначеної експертом вартості відновлювального ремонту - 108039 грн відшкодовано: 50 000 грн у процедурі мирного урегулювання спору АТ «Українська пожежно-страхова компанія» у розмірі 47400 грн, як максимальний розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих при складенні європротоколу, та 2600 грн франшизи відшкодовано відповідачем.

Виплата страхового відшкодування відбулася 03.04.2021 в сумі 17 301,90 грн та 19.05.2022 у сумі 27098,10 грн, з понесенням при цьому 3000 грн витрат на адвоката розподілених з страховиком при укладенні мирової угоди за спільною згодою з метою уникнення страховиком штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхового відшкодування, передбачених змінами до позовної заяви (т.1 а.с. 175-191, 226).

Зазначає, що страховиком добровільно перераховано позивачу 19.05.2022 суму у розмірі 27098,10 грн, з метою уникнення страховиком штрафних санкцій за несвоєчасну сплату страхового відшкодування передбачених змінами до позовної заяви, що спростовує висновок суду щодо необґрунтованості стягнення будь-яких штрафних санкцій зі страховика, в зв`язку з чим позивач відмовився від позовних вимог до страхової компанії.

Відповідно сума 58039 грн із загальної вартості відновлювального ремонту - 108039 грн підлягає стягненню з відповідача як різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.

З огляду на викладене, позивач заперечує проти висновку суду першої інстанції щодо розрахунку, наданого страховою компанією відповідно до Звіту №59019511, за яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача з урахуванням зносу, без ПДВ складає 19901,90 грн та розрахунком суми страхового відшкодування: 19901,90 грн. вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу, без ПДВ - 2600,00 грн франшиза - 17301,90 грн.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано, направлені на його адресу копія апеляційної скарги та ухвали суду про відкриття апеляційного провадження тапризначення справи без повідомлення (виклику) учасників справи повернуті Укрпоштою у зв`язку з відсутністю ОСОБА_2 за місцем проживання (а.с. 55-56 т. 2).

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Згідно копії повідомлення про ДТП 13.01.2021 о 8.50 год в м. Кропивницький по вул. Колодязна,74, відповідач ОСОБА_2 , керуючи автомобілем DAEWOO LANOS, державний номер НОМЕР_1 , при русі на повороті не впорався з керуванням, виїхавши на зустрічну смугу дорожнього покриття скоїв наїзд на його автомобіль TAYOTA AVENSIS, державний номер НОМЕР_2 (а.с.25,27-30 т.1).

ОСОБА_2 є винуватцем ДТП (а.с.33-34 т.1).

Обставини ДТП та вину відповідача ОСОБА_2 встановлено у Європротоколі за підписом сторін-учасників ДТП на місці аварії.

Цивільна відповідальність ОСОБА_2 ДТП застрахована у відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» за страховим полісом №АР/8998956 з максимальним покриттям за шкоду, заподіяну майну потерпілої особи - 130 000 грн. та за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю у сумі 260 000 грн(а.с.141 т.1).

14.01.2021 представником ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу «Тоуota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , складено акт огляду транспортного засобу без жодних заперечень з боку позивача (а.с.47-96 т.1).

Згідно експертного висновку №35-21 ринкова вартість КТР марки Тоуota Avensis становить 268213,93 грн, вартість відновлювального ремонту в результаті пошкоджень складає 108039,23 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, які підлягають заміні складає 61598,55 грн, вартість матеріального збитку, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників та величини ВТВ станом на 28.10.2021 складає 61598,55 грн (а.с.97-116 т.1).

Згідно ремонтної калькуляції № НОМЕР_2 вартість ремонту автомобіля Тоуota Avensis складає 108039,23 грн (а.с.107-109 т.1).

Відповідно до копії звіту №59-0/95/7 про визначення вартості матеріального збитку від 14.01.2021 вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Тоуota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 19 901,90 грн (а.с.142-157 т.1).

Договором АР/8998956 від 05.11.2020 встановлено франшизу у розмірі 2 600,00 грн.

13.04.2021 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату на реквізитами, зазначеними в заяві про страхове відшкодування в розмірі 17 301,90 грн (19 901,90 грн - 2 600,00 грн. франшиза) (а.с.24 т.1).

Згідно копії квитанції від 24.01.2022 ОСОБА_1 провів оплату ТОВ Мотор-Олві у розмірі 65388,37 грн (а.с.186 т.1).

Відповідно до копії видаткової накладної від 04.10.2021 позивач сплатив 1190,00 грн за важіль підвіски передній нижній лівий (а.с.187 т.1).

Згідно копій видаткових накладних від 08.12.2021 та від 17.11.2021 ОСОБА_1 сплачено 2018,00 грн та 12518,00 грн за запчастини до автомобіля (а.с.188 т.1).

Також згідно копії рахунку на оплату від 24.01.2022 ОСОБА_1 сплачено ТОВ «Мотор-Олві» 118975,00 грн (а.с.189-190 т.1).

Згідно розрахункових квитанцій від 13.01.2021 та від 25.08.21 позивачем сплачено по 650 грн за транспортування автомобіля (а.с.15 т.1).

Згідно розрахункової квитанції від 28.10.2021 ОСОБА_1 проведено оплату визначення збитків у сумі 3800 грн (а.с.19-20 т.1).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема висновком експерта (ч. 1, п. 2 ч.2 ст. 76 ЦПК).

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (Закон №85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон № 1961-IV, яким визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відшкодування збитків повинне мати місце у разі наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України така майнова шкода відшкодовується в і обсязі особою, яка її завдала, а ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Нормами ст. 1187 ЦК України передбачено - джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортного засобу, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання. Зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереробної сили або умислу потерпілого.

Розглядаючи позов про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 34.2. ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 вказаного Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Керуючись положеннями ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до п. 34.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Пунктом 36.2 ст. 36 Закону передбачено, що страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

За приписами ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Положеннями пунктів 7.36-7.41 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 №1074/8395 встановлено підстави та порядок розрахунку коефіцієнта фізичного зносу.

Відповідно до п. 7.38 Методики значення Ез (коефіцієнту фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (частина шістнадцята статті 9 Закону України «Про страхування»).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) вказано, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що: «внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ). Тому висновок апеляційного суду про абсолютність права потерпілого на відшкодування шкоди саме за рахунок особи, яка завдала шкоди, є помилковим.

Враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

З огляду на зазначене, уточнення правових позицій, висловлених у пунктах 149,150 цієї постанови, Велика Палата Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку в цій справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника».

Вина водія ОСОБА_2 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджений належний ОСОБА_1 автомобіль TAYOTA AVENSIS, підтверджена належними та допустимими доказами, зокрема Європротоколом за підписом сторін-учасників ДТП на місці аварії (а.с. 33-34 т. 1).

Відповідно до ч. 2. ст. 33. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання».

Відповідно до Розпорядження Нацкомфінпослуг від 29.12.2015 №3471, Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21.01.2016 за №112/28242 «Про внесення змін до розпорядження Держфінпослуг від 17.11.2011 № 698 Про затвердження максимальних розмірів страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників Державтоінспекції МВС України» максимальний розмір такої виплати з 01 лютого 2016 року - 50 000 гривень потерпілому.

13.04.2021 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» здійснило виплату ОСОБА_1 , на підставі поданої заяви про страхове відшкодування в розмірі 17 301,90 грн (19 901,90 грн - 2 600,00 грн. франшиза), та 30000 грн страхової виплати в межах страхової відроівідальності (а.с.24,217 т.1), а всього 47301,90 грн.

Згідно експертного висновку №35-21 ринкова вартість КТР марки Тоуota Avensis становить 268213,93 грн, вартість відновлювального ремонту в результаті пошкоджень складає 108039,23 грн, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, які підлягають заміні складає 61598,55 грн, вартість матеріального збитку, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників та величини ВТВ станом на 28.10.2021 складає 61598,55 грн (а.с.97-116 т.1).

Відповідно до ремонтної калькуляції № НОМЕР_2 вартість ремонту автомобіля Тоуota Avensis складає 108039,23 грн (а.с.107-109 т.1).

Згідно наданих ОСОБА_1 копії квитанцій та рахунків він фактично поніс витрати на відновлення транспортного засобу TAYOTA AVENSIS в загальній сумі 200 089,37 грн (65388,37+1190,00+2018,00+12518,00+118975,00) (а.с.186-190 т.1), 1300 грн за транспортування автомобіля (а.с.15 т.1), та 3800 грн за визначення збитків (а.с.19-20 т.1).

Тобто, ОСОБА_1 реалізував право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення до страховика, в якого ОСОБА_2 застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Різниця між фактичним розміром шкоди і одержаною позивачем страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 152 787,47 грн і в силу ст. 1172, 1194 ЦК України підлягає відшкодуванню за рахунок власника автомобіля ОСОБА_2 .

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_1 заявлено до відшкодування 71839 грн, з яких 58039 грн ремонт автомобіля та 3800 грн вартість експертного дослідження, позов підлягає задоволенню в частині вимог до ОСОБА_2 про відшкодування завданих матеріальних збитків у сумі 71839 грн.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

В обґрунтування заявлено розміру моральної шкоди у сумі 10000 грн ОСОБА_1 посилався на те, що протиправною поведінкою відповідача завдано шкоду його психічному здоров`ю, яка полягає у психічному напружені, фізичному болі у тілі та стражданнях, після аварії з`явилися страхи повторної аварії, заподіяння його життю і здоров`ю шкоди, втрати в аварії близьких, сідаючи за кермо та уві сні, знову переживає стресовий момент ДТП, тремтять руки, не може натиснути на педаль, так як від страху і напруги ноги зводить спазм, у деякі дні страх може бути настільки сильним, що він відмовляється сідати в автомобіль навіть як пасажир, а у ночі від кошмарів пов`язаних з ДТП з`явилося безсоння, що позначилось на особистому житті, як чоловіка так і на роботі, став роздратованим, агресивним, нестриманим, що вплинуло на взаємостосунки з його оточенням, тривалий час зазнає душевних страждань і у зв`язку із пошкодженням його транспортного засобу.

Також, внаслідок тривалого ухилення відповідача від виплати матеріального відшкодування, позивач вимушений збирати документи, звертатись за юридичною допомогою, звертатись до страхової компанії, до експерта, до СТО, до суду, витрачати свій час та нерви, що позначається на його душевному стані, зі слів відповідача з телефонної розмови, він не збирається відшкодовувати завдану ним шкоду у ДТП, зазначив, що ніякого майна він не має, як і офіційної зарплати, так як працює за кордоном, порадив мені не витрачати кошти на суд, так як він «чистий як лист». Зухвала, протиправна поведінка відповідача спричиняє йому ще більше душевних страждань та фізичного болю, з`явилась головна та серцева біль.

Позивач просив стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з статтею 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з статтею 28 Закону № 1961-IV). Тому відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду, яка полягає в його моральних стражданнях та інших немайнових втратах через спричинене з вини відповідача ДТП, має бути співмірно компенсована останнім.

Враховуючи обставини справи, глибину переживань у зв`язку із з пошкодженням тарнспортного засобу внаслідок ДТП з вини ОСОБА_2 , зміни у життєвих стосунка, пов`язані з необхідністю відновлення пошкодженого автомобіля, а також засади розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів визначила її розмір моральної (немайнової) шкоди, що підлягає відшкодуванню за рахунок винуватця - 5 000,00 грн.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення суду про часткове задоволення позову ОСОБА_1 і стягнення на його користь з ОСОБА_2 у відшкодування завданих матеріальних збитків 71839,00 грн, та 5000,00 грн - моральної (немайнової) шкоди.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2430,70 грн сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.1 т.1) та апеляційної скарги (а.с. 34 т. 2).

Керуючись ст. 7, 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 05.05.2023 скасувати.

Позов ОСОБА_1 доОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІНПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) у відшкодування завданих матеріальних збитків 71 839,00 грн, та 5000,00 грн - моральної (немайнової) шкоди.

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2430,70 грн сплаченого судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко

О. І. Чельник