провадження №2/279/1372/23
Справа № 279/4832/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі :

головуючого судді Коваленко В.П.,

секретаря Зубкової І.М.

розглянувши в м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє Рупс Вікторія Олексіївна до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на строні відповідача : Служба у справах дітей виконавчого комітету Коростенської міської ради, про визначення місця проживання дитини ,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Рупс В.О. звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання батька ОСОБА_1 для його самостійного утримання та виховання.

Вимоги обгрунтовані тим, що з 20.10.1999 року по 09.02.2018 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області 09.02.2018 року справа № 279/5197/17.

Від шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: син - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно вище вказаного рішення, суд визначив місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , місце проживання матері - ОСОБА_3 .

Відповідачка з позовом про стягнення аліментів до суду не зверталась, так я дитина фактично знаходиться на утриманні батька.

Неповнолітня донька зареєстрована та фактично мешкає за однією адресою з батьком, що підтверджується Витягом реєстру територіальної громади № 2023/001165589 від 08.02.2023 року, ОСОБА_1 приймає активну участь в житті дитини, займається її вихованням, так як ОСОБА_3 останній рік працює та проживає за кордоном.

Позивач працює з 23.05.2011 року на ПрАТ «Коростенський завод МДФ» на посаді водія автонавантажувача, зарекомендував себе на підприємстві, як сумлінний, дисципліновани працівник, чесна та порядна людина. Має сталий дохід, а також має у власності будинок АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомої майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 323609886 від 21.02.2023 року.

Справу розглянуто в порядку загального позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився , на адресу суду направив клопотання, в якому просить розглядати справу у його відсутність, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася , через канцелярію суду подала заяву в якій зазначила , що не заперечує проти визначення місця проживання дитини з батьком.

Представник третьої особи Храпійчук О.В. в судове засідання надала заяву про розгляд справи без її участі .

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. За змістом ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Шлюб розірвано 09.02.2018 року.

Відповідачка ОСОБА_3 в своїй заяві зазначила, що не заперечує, проти проживання дитини разом з батьком.

Стаття 19 СК України передбачає, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою (ч.4).

Представник служби у справа дітей Коростенської міської ради проти позову не заперечує.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи не убачається конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків обох батьків по відношенню до дитини та їх реалізації.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 259, 263, 265 ЦПК України,ст.ст. 161 СК України , суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем проживання її батька - ОСОБА_1 , для його самостійного виховання по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення .

Суддя: В.П.Коваленко