ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 553/769/23

провадження № 22-ц/818/1637/23

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Бурлака І.В., Яцини В.Б.,

сторони справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа - Салтівське ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції

розглянувши в порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Салтівське ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення заборгованості та пені по аліментам на утримання дитини за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 червня 2023 року, постановлене під головуванням судді Чайка І.В.,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по виплаті аліментів у розмірі 67245,25 грн, пені за прострочення сплати аліментів за період у розмірі 01.03.2023 року по 01.04.2023 року у розмірі 352,16 грн.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 червня 2023 року позовні вимоги задовольнити частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01.03.2023 року по 01.04.2023 року у розмірі 352,16 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: Салтівське ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про стягнення заборгованості та пені по аліментам на утримання дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості по аліментах, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по аліментах не врахував інтереси дитини. Позивачка не погоджується з наведеним формулювання суду першої інстанції про те що, «Всі питання щодо сплати аліментів за судовим рішенням вирішуються державним виконавцем при виконанні судового рішення, а у разі нездійснення державним виконавцем дій, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», діючим законодавством передбачено порядок оскарження такої бездіяльності». На думку позивачки з норм ч.3 ст. 194 СК випливає те, що отримувач аліментів має звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості з аліментів на утримання дитини.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог не оспорюється, тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Рішення суду мотивовано тим, що виходячи з положень сімейного законодавства та Закону України «Про виконавче провадження» у контексті обставин даної справи, сам факт наявності у відповідача заборгованості по аліментам обчисленої державним виконавцем, розмір якої на час ухвалення цього рішення не оспорений ні стягувачем ні боржником у порядку, встановленому законом, не може бути прийнятий судом в якості підстав для стягнення цієї заборгованості у судовому порядку за окремим рішенням суду. Адже права стягувача аліментів є захищеними в силу закону, оскільки виконавчий лист про стягнення аліментів перебуває на виконанні у відділі державної виконавчої служби і обчислена державним виконавцем заборгованість підлягає стягненню у рамках виконавчого провадження про стягнення аліментів, по сплаті яких і виникла ця заборгованість. Доказів іншого суду не надано. За таких обставин, у суду немає підстав вважати порушеним право ОСОБА_4 на отримання заборгованості по аліментам у порядку, визначеному ст.194-195 СК України, ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для задоволення цієї частини позовних вимог відсутні. Відповідно до ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року розірвано.

Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 1006,50 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття .

14.02.2023 року Салтівським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів ВП №70957709.

Згідно розрахунку Салтівського ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції розмір заборгованості по аліментам станом на 01.02.2023 року складає 64 973,25 грн.

Відповідно до довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копії постанови державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові міжрегіонального управління Міністерства юстиції Демченко Ю.І. від 06.04.2023 року виконавчий лист №641/4437/20 від 18.01.2023 року про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 передано до Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Згідно розрахунку Довжанського відділу державної виконавчої служби у Довжанському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заборгованість ОСОБА_2 станом на 09.06.2023 року складає 38418,25 грн.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року розірвано. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Відповідно до рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 року, залишене без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15.09.2022 року, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошові сумі у розмірі 1006,50 грн, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.06.2020 року та до досягнення дитиною повноліття. 14.02.2023 року Салтівським ВДВС у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню аліментів. Згідно розрахунку виконавчої служби розмір заборгованості по аліментам станом на 01.02.2023 року складає 64973,25 грн. Станом на 01.04.2023 року відповідно до розрахунків позивача розмір заборгованості складає 67245,25 грн. Також, позивач вважає , що з 01.03.2023 року по 01.04.2023 року у позивача, як у отримувача аліментів виникло право на стягнення з відповідача пені, за несвоєчасну сплату аліментів, яка складає 352,16 грн.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду.

Відповідно до частин третьої, восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до розділу VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно ч. 2, 4 ст. 194 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а в разі спору - судом.

Виходячи зі змісту вищенаведених законодавчих норм, спір щодо розміру заборгованості за аліментами виникає між стороною виконавчого провадження (стягувачем та/чи боржником) і державним виконавцем, до компетенції якого законодавець відніс обчислення розміру заборгованості за аліментами.

Стягнення заборгованості за аліментами за рішенням суду (ч.3 ст. 194 Сімейного кодексу України) передбачає лише у випадку відрахування аліментів на дитину за ініціативою платника (ст. 187 Сімейного кодексу України).

Разом с тим, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду, передбачений статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частини восьмої якого суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Таким чином, спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже суд вирішує питання заборгованості лише в разі спору про її розмір.

Виходячи з вищевикладеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутні підстави для стягнення заборгованості по сплаті аліментів у судовому порядку за окремим рішенням суду.

Судова колегія, не приймає до уваги, посилання апелянта на ч.3 ст. 194 СК України та ст. 187 СК України, як на підставу стягнення заборгованості за аліментами шляхом звернення позивача до суду, оскільки вимоги ст. 194 СК України до вищезазначених правовідносин не застосовуються, оскільки заборгованість за аліментами виникла після відкриття виконавчого провадження і повторному стягненню така заборгованість не підлягає.

Оскільки рішення суду оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення заборгованості по сплаті аліментів, тому в іншій частині судове рішення колегією суддів не переглядається.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14 червня 2023 року в частині відмови у задовленні позовних вимог - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: І.В. Бурлака

В.Б. Яцина