Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/1542/23

Провадження № 2/348/644/23

13 вересня 2023 року м.Надвірна

Суддя Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області Бурдун Т.А.

за участі секретаря Кікінчук М.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, представник позивача Ляр Дмитро Юрійович, -

в с т а н о в и в:

Позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», інтереси якого представляє Ляр Д.Ю., звернувся до Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 21.05.2018 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву №б/н від 21.05.2018, відповідно до якої ОСОБА_1 було відкрито кредитний рахунок, на який було встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшився до 27000,00 грн. Позивач свої зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором та випискою по рахунках. Позивач зазначає, що у зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань та з врахуванням внесених коштів на погашення заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.05.2018 у ОСОБА_1 станом на 15.04.2023 виникла заборгованість у розмірі 30 775,81 грн., яка складається з: 24 039,13 грн. заборгованість кредитом та 5 836,68 заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 21.05.2018 року у розмірі 30 775,81, станом на 15.04.2023 та судові витрати у сумі 2684,00 грн.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 07 липня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем проживання, вказаним в позовній заяві, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву не подала. Заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.280, 281 ЦПК України.

13 вересня 2023 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та підписала анкету- заяву б/н від 21.05.2018 року, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. (а.с.12). З підписаної заяви анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку вбачається, що остання містить лише анкетні дані відповідача.

Банком надано копію довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ім`я відповідача, з якої вбачається, що 21.05.2018 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 900 грн., та одразу зменшено кредитний ліміт до 900 грн., 23.06.2018 року кредитний ліміт збільшено до 4 000 грн., 13.08.2018 року кредитний ліміт збільшено до 10 000 грн., 29.05.2019 року кредитний ліміт збільшено до 15 000 грн., 06.06.2019 року кредитний ліміт збільшено до 16 500 грн., 22.05.2020 року кредитний ліміт зменшено до 13 369,67 грн, 02.06.2020 року кредитний ліміт зменшено до 13 369,67 грн., 31.03.2021 року кредитний ліміт збільшено до 20 000 грн., 25.08.2021 року кредитний ліміт збільшено до 27 000 грн, 19.09.2022 року кредитний ліміт зменшено до 25 080 грн., 25.10.2022 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн. (а.с.10).

З копії довідки банку вбачається, що відповідач отримала кредитну картку: № НОМЕР_1 , дата відкриття 21.05.2018 року, термін дії до 03/22, кредитну картку № НОМЕР_2 , дата відкриття 29.05.2019, термін дії до 04/23, кредитну картку № НОМЕР_3 , дата відкриття 06.06.2019, термін дії до 04/23 та кредитну картку № НОМЕР_4 , дата відкриття 13.11.2019 року, термін дії до 07/23 (а.с.11).

Крім того, суду надано виписку за договором № б/н року за період 21.05.2018-18.04.2023 на ім`я відповідача, з якої вбачається, що остання здійснювала операції як щодо зняття готівки з карткового рахунку, так і щодо розрахування кредитною карткою. (а.с.73-77).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 15.04.2023 року становить: 30 775,81 грн., яка складається з: 24 039,13 грн. заборгованість кредитом та 5 836,68 заборгованість за відсотками за користування кредитом (а.с.5-9).

Відповідно до статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В силу статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, що 21.05.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримала кредитний ліміт на платіжну банківську карту, користувалася платіжним засобом, що свідчить про те, що відповідач була обізнана про його існування, усвідомлювала наявність заборгованості та вчиняла дії, спрямовані на виконання взятих на себе зобов`язань за вище вказаним кредитним договором.

За змістом статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Суд зазначає, що у анкеті-заяві позичальника від 21.05.2018 розмір процентної ставки не зазначений. Також позивачем додані відомості щодо умов кредиту, які останній називає Паспортом споживчого кредиту, при цьому суд зазначає, що вказаний документ не підписаний відповідачем. (а.с. 13-17).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

У відповідності до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Зазначення в анкеті-заяві про ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг, за з Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна», без ідентифікації самих умов та тарифів як таких, що погоджені підписом відповідача, не може бути належним доказом ознайомлення та погодження відповідача саме з тією редакцією умов та тарифів, на якій наполягає банк.

Умови та Правила надання банківських послуг, та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису відповідача. Позивач не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Тарифи є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме ці Умови та Тарифи мав на увазі відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Тому в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а також відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

При цьому, згідно з статтею 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, який безпосередньо підписав останню і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які містяться в матеріалах даної справи, не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 21.05.2018 шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Сам по собі розрахунок заборгованості та виписка по рахунку не є підтвердженням наявності заборгованості по відсотках, оскільки з наданих документів не вбачається, які застосовувалися тарифи при нарахуванні заборгованості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такі висновки відповідають правовій позиції Великої палати Верховного Суду у справі №342/180/17 (провадження № 14-131цс19) від 03 липня 2019 року.

При цьому суд бере до уваги те, що відповідач не надала суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк», не довела відсутність заборгованості щодо тіла кредиту (отриманих коштів).

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом у розмірі 5836,68 грн.

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що фактично отримані та використані відповідачем кошти у розмірі 24939,13 грн. є сумою заборгованості за тілом кредиту та підлягають стягненню з відповідача.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн. згідно платіжного доручення № PROM0BG1FT від 20.06.2023.

Однак враховуючи, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_1 - 24039,13 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 21.05.2018 на користь АТ КБ «ПриватБанк», та враховуючи, що позовна заява Банку підлягає до задоволення на 78,11%, отже, за розгляд справи судом з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню 2096,47 грн. судового збору.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 247, 258, 263-265, 280-282, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 610, 611, 634, 1054 ЦК України, суд,-

у х в а л и в :

Позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», МФО 305299, , рахунок № НОМЕР_6 , заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.05.2018 року, у розмірі 24039,13 грн. (двадцять чотири тисячі тридцять дев`ять гривень) 13 копійок, в т.ч. 24039,13 грн. - заборгованість за тілом кредиту.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» судовий збір у розмірі 2096,47 грн. (дві тисячі дев`яносто шість гривень 47 коп.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», адреса місця знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Представник позивача: Ляр Дмитро Юрійович, адреса місцезнаходення: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя: Т.А.Бурдун