Провадження № 2/127/4421/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_3 , яка просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,8 кв. м. Мотивувала заявлені вимоги тим, що 06.09.2008 між сторонами було укладено шлюб. У період шлюбу сторонами набуто спільне майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , яке зареєстровано за відповідачем. Наразі на розгляді суду перебуває справа про розірвання шлюбу. Оскільки сторонам не вдається мирним шляхом врегулювати спір, то позивач була вимушена звернутися до суду.

Ухвалою суду від 13.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.12.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити із підстав наведених у ньому.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Суд дослідивши надані докази встановив, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали шлюб 06.09.2008 року. Спільним прізвищем подружжя стало « ОСОБА_5 ».

З однієї сторони ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (продавці) та з іншої ОСОБА_2 (покупець) 20.12.2010 уклали договір купівлі продажу квартири. Згідно договору ОСОБА_2 набув права власності на квартиру АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується також інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої ОСОБА_2 є власником квартири частка власності його становить 1/1.

Рішенням Вінницької міської ради вирішено перейменувати вулицю ОСОБА_8 на

ОСОБА_9 та ОСОБА_3 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 .

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 ЦК України).

Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд дослідивши норми закону та вислухавши пояснення сторін враховувавши визнання відповідачем позову прийшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом також враховано, що майно було набуто в період перебування сторін у шлюбі та рівності часток майна подружжя при його поділі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у розмірі 10736 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 60, 61, 65, 69, 70 СК України, 368, 372 ЦК України, 4, 7, 12, 13, 79, 81, 89, 142, 206, 244, 263, 273 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності задовольнити.

Поділити майно подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2 визнавши за кожним з подружжя право власності на 1/2 частину, а саме: визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 31,8 кв. м.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10736 (десять тисяч сімсот тридцять шість) гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешкає в АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , мешкає. в АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 04.12.2023.

Суддя: