Справа № 169/530/23
Провадження № 2/169/202/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Тітівалова Р.К.,

з участю:

секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,

представника позивача Гораєвської А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковельської районної державної адміністрації, Турійської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Інститут «Волиньводпроект», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

18 квітня 2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до Ковельської районної державної адміністрації, Турійської селищної ради про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов мотивований тим, що вона є власником земельної ділянки, загальною площею 2.3539 га (кадастрові номери :04:001:0540, :04:001:0541) для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Озерянської сільської ради Ковельського (колишнього Турійського) району Волинської області, відповідно до державного акта на право приватної власності на землю від 20 червня 2003 року серії Р1 № 112592. У березні 2023 року з матеріалів позову заступника керівника Волинської обласної прокуратури про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, де вона є співвідповідачем, їй стало відомо про те, що розпорядженням Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 02 червня 2009 року № 133 затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський», загальною площею 2736 га, на території Озерянської сільської ради. Проект землеустрою розроблений ЗАТ інститут «Волиньводпроект» за замовленням Озерянської сільської ради відповідно до договору № 240 від 18 грудня 2008 року. Відповідно до вказаного проекту землеустрою земельна ділянка, яка належить їй на праві власності, входить до загальнозоологічного заказника «Озерянський».

Вказуючи, що розпорядження Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 02 червня 2009 року № 133 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський» на території Озерянської сільської ради», є незаконним, оскільки проект землеустрою, що розроблений ЗАТ інститут «Волиньводпроект» та затверджений оспорюваним розпорядженням, не одержав позитивного висновку державної експертизи та порушує її право власності на земельну ділянку, позивач просила ухвалити рішення про усунення їй перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (кадастрові номери :04:001:0540, :04:001:0541) шляхом визнання недійсним та скасування розпорядження Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 02 червня 2009 року № 133 «Про затвердження проекту землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський».

Ухвалою судді від 04 травня 2023 року провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання (а. с. 148 т. 1).

Відповідач Ковельська районна державна адміністрація подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов не визнає, просить відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що оспорюване розпорядження прийняте Турійською районною державною адміністрацією, правонаступником якої є Ковельська районна державна адміністрація, відповідно до чинного законодавства і жодним чином не порушує право власності позивача на земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0540, :04:001:0541, а доводи позивача про його незаконність не підтверджені належними та допустимими доказами (а. с. 158-175 т. 1).

Відповідач Турійська селищна рада відзив на позов не подавала.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів, Приватне акціонерне товариство «Інститут «Волиньводпроект» у поясненні по справі зазначило, що за замовленням Озерянської сільської ради Турійського району відповідно до договору № 240 від 18 грудня 2008 року ЗАТ інститут «Волиньводпроект» виготовлено Проект землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський» на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області, в складі якого міститься планово-картографічний матеріал меж заказника без винесення їх в натурі. На цей час проводяться роботи щодо розроблення проекту зміни меж території вказаного заказника і лише після виготовлення цього проекту із встановленням на картографічних матеріалах та відображенням меж заказника в Державному земельному кадастрі України можливо буде встановити наявність чи відсутність порушених прав чи інтересів позивачки (а. с. 155-159 т. 1).

Позивач ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якому вказала, що доводи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими, просила позов задовольнити (а. с. 188-193 т. 1).

У підготовчому засіданні з ініціативи суду поставлено на обговорення питання щодо закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача у підготовчому засіданні заперечувала проти закриття провадження у справі, вказуючи, що предметом спору є захист права власності позивачки на земельні ділянки і така справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Інші учасники справи в підготовче засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та розпискою (а. с. 19, 20, 21), про причини неявки суд не повідомляли, клопотань не подавали, у зв`язку з чим відповідно до положень частини першої статті 223 ЦПК України їхня неявка не перешкоджає розгляду справи та судом визнано за можливе проводити підготовче засідання за їхньої відсутності.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши суть позовних вимог та матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд, зокрема, має право постановити ухвалу про закриття провадження у справі.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Судова юрисдикція це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різні види судочинства цивільне, кримінальне, господарське та адміністративне.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно- правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, зокрема, у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

З аналізу наведених процесуальних норм видно, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Оспорюване у цій справі розпорядження ухвалене Турійської районною державною адміністрацією, правонаступником якої є Ковельська районна державна адміністрація.

Закон України «Про місцеві державні адміністрації» визначає організацію, повноваження та порядок діяльності місцевих державних адміністрацій, до повноважень яких в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля відповідно до статті 21 цього Закону, зокрема, належить:

погодження документації із землеустрою у випадках та порядку, визначених Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій», щодо відповідності зазначеної документації законодавству у сфері охорони навколишнього природного середовища (пункт 11).

Згідно зі статтею 47 Закону України «Про землеустрій» проекти землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон, обмежень у використанні земель та їх режимоутворюючих об`єктів розробляються на підставі укладених договорів між замовниками документації із землеустрою та її розробниками.

Рішення про затвердження проектів землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного, історико-культурного, лісогосподарського призначення, земель водного фонду та водоохоронних зон одночасно є рішенням про встановлення меж таких територій.

Встановлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Волинської обласної ради народних депутатів № 226 від 31 жовтня 1991 року, додатку № 3 (пункт 7) до нього було утворено державний загальнозоологічний заказник «Озерянський», площею 2736.0 га, на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 67-70 т. 1).

За замовленням Озерянської сільської ради Турійського району відповідно до договору № 240 від 18 грудня 2008 року ЗАТ інститут «Волиньводпроект» виготовлено Проект землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський» на території Озерянської сільської ради Турійського району Волинської області (а. с. 62-96 т. 1).

Розпорядженням Турійської районної державної адміністрації Волинської області від 02 червня 2009 року № 133 затверджено проект землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський», загальною площею 2736 га, на території Озерянської сільської ради (а. с. 20 т. 1).

Позивач, звертаючись до суду із цим позовом, просила визнати недійсним та скасувати вказане розпорядження Турійської районної державної адміністрації, оскільки, на її думку, проект землеустрою, що розроблений ЗАТ інститут «Волиньводпроект» та затверджений оспорюваним розпорядженням, не одержав позитивного висновку державної експертизи та порушує її право власності на земельну ділянку.

Аналіз наведених обставин та позовних вимог в їх сукупності дає обґрунтовані підстави для висновку, що у спірних правовідносинах Турійська районна державна адміністрація, правонаступником якої є Ковельська районна державна адміністрація, реалізувала свої повноваження як суб`єкт владних повноважень у сфері публічно-правових відносин, що пов`язані з підготовкою та виданням нормативно-правового акта в галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля.

Незважаючи на те, що позивачка сформулювала позовну вимогу як зобов`язання відповідача усунути перешкоди у здійсненні права власності на належну їй земельну ділянку шляхом визнання недійсним та скасування оспорюваного розпорядження, фактично суть її вимоги зводиться до оскарження розпорядження Турійської районної державної адміністрації органу державної влади, який затвердив проект землеустрою щодо встановлення меж загальнозоологічного заказника «Озерянський».

При цьому, слід звернути увагу, що вказане розпорядження не є актом індивідуальної дії, який стосується конкретних прав чи обов`язків певної особи, зокрема, й позивачки.

Оспорюване розпорядження Турійської районної державної адміністрації є нормативно-правовим актом, дія якого поширюється на необмежену кількість суб`єктів та застосовується багаторазово.

Такі ж висновки щодо розмежування спорів цивільної та адміністративної юрисдикції викладені у постанові Верховного Суду від 02 серпня 2022 року у справі № 560/3641/21 (провадження № К/9901/42939/21), предметом оскарження в якій було розпорядження обласної державної адміністрації щодо затвердження проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж території ландшафтного парку, та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року (провадження № 14-145цс19), предметом оскарження в якій було рішення органу місцевого самоврядування щодо затвердження детального плану населеного пункту.

Таким чином, спір, що виник між позивачкою та Ковельською районною державною адміністрацією у цій справі (до відповідача Турійської селищної ради позивачка жодних вимог не заявляла), пов`язаний з реалізацією суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій у галузі використання та охорони земель, природних ресурсів і охорони довкілля та має публічно-правовий характер, у зв`язку з чим здійснення захисту порушеного, на думку позивачки, права власності в обраний нею спосіб належить до компетенції адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства

Частиною другою вказаної статті передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За змістом пункту 5 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на вказані положення закону провадження у цій справі слід закрити та повернути з державного бюджету позивачці сплачений за подання позовної заяви судовий збір.

Керуючись статтями 19, 200, 255, 260, 261, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 2, 4, 19 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельської районної державної адміністрації, Турійської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів Приватне акціонерне товариство «Інститут «Волиньводпроект», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою закрити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції Волинського окружного адміністративного суду.

Повернути з Державного бюджету України ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок, сплачений відповідно до квитанції ТАСКОМБАНК № від 14 квітня 2023 року на рахунок UA0003492, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38009371, код банку отримувача (МФО) 899998, отримувач коштів ГУК у Волинській області /смт Турійськ/22030101.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий

Повний текст ухвали складений 27 вересня 2023 року.