ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

20 вересня 2023 року

м. Харків

Справа № 642/154/23

Провадження № 22-ц/818/1766/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання : Носової К.В.,

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року, ухвалене суддею Проценко Л.Г., -

В С Т А Н О В И В :

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» про відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування позову зазначає, що 11 листопада 2017 року в м. Харкові у Основ`янському районі на залізничних коліях перегону 6-8 перегону 5 пікету стався наїзд електропоїздом «Р2Р7033» під керуванням машиніста ОСОБА_3 на рідного її брата - ОСОБА_4 , 1975р.н., внаслідок чого останній загинув. Електропоїзд, що належить АТ «Українська залізниця» є джерелом підвищеної небезпеки. Вона є сестрою загиблого і на час смерті проживала з ним однією родиною. Зазначає, що відповідачем не було здійснено всіх можливих заходів щодо забезпечення безпеки громадян, зокрема встановлення огорож, парканів тощо, та недопущення тяжких наслідків у вигляді загибелі ОСОБА_4 на залізничному перегоні внаслідок збиття рухомим складом залізничного транспорту, що рухався. У зв`язку зі смертю брата, внаслідок наїзду на нього рухомого складу, вона зазнала сильних душевних та моральних страждань, які полягали у порушені її нормальної життєдіяльності, оскільки вона перебувала у близьких стосунках із загиблим, а тому відчувала та відчуває сильний душевний біль від втрати близької їй людини. У зв`язку з цим, у неї порушено нормальний сон, їй часто сняться жахи і вона перебуває у стані постійного стресу. Вона була у дуже близьких стосунках з братом, т.я. в дитинстві вони проживали однією дружньою сім`єю і брат, який фактично замінив померлого батька, був для неї найріднішою людиною. Спричинену загибеллю брата моральну шкоду вона оцінює в розмірі 1 278 722грн.

З урахуванням викладеного просила суд стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 1 278 722грн., а також покласти на відповідача її судові витрати у загальному розмірі 2 754грн. (2 025грн.00 коп. за оплату послуг з проведення експертизи та банківської коміссії та 229грн. за купівлю паперу А4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року позов ОСОБА_1 - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , просить суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обгрунтування апеляційної скарги, окрім обставин викладених у позовній заяві, зазначає що судом першої інстанції не взято до уваги факт її беззаперечного проживання із загиблим братом однією сім`ю, що підтверджується матеріалами справи, а саме довідкою Золочівської селищної ради від 04 жовтня 2022 року.

Твердження суду першої інстанції про те, що нібито факт реєстрації близьких родичів не є доказом проживання однією сім`єю суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №450/225/16-ц.

Висновки суду про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували б моральні страждання є безпідставними. Суд надав поверхневу і неповну оцінку висновку експертизи спричиненої їй моральної шкоди.

Крім того, посилання суду на положення ст.1200 ЦК України є помилковим.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Українська залізниця» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін посилаючись на те, що позивачем не доведено факту проживання із померлим однією сім`єю. Довідка на яку посилається позивач підтверджує лише факт реєстрації вказаних осіб за зазначеною в ній адресою.

Також останньою не надано доказів спричинення їй моральних страждань.

Твердження позивачки про порушення відповідачем ПДР є безпідставними та спростовуються матеріалами справи. Вказує, що залізницею не було порушено норми права щодо технічної експлуатації залізниць.

Наданий позивачем висновок експерта не може виступати у якості доказу при розгляді даної судової справи.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю із загиблим ОСОБА_4 на час смерті останнього.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_4 , про що вчинено відповідний запис за №14. (а.с.21)

Як вбачається з свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвали шлюб 10 жовтня 1978 р., про що в Книзі реєстрації розірвання шлюбів зроблено актовий запис за №90. Прізвища після розірвання шлюбу: ОСОБА_7 та ОСОБА_7 . (а.с.23)

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 04 серпня1990 р., про що вчинено запис за №11. Прізвища подружжя після укладення шлюбу: ОСОБА_9 . (а.с.24)

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 у ОСОБА_8 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась ОСОБА_11 , про що вчинено запис за №1. (а.с.18)

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 51 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області. (а. с. 26)

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 45 років, що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого Довжицькою сільською радою Золочівського району Харківської області. (а. с. 25).

25 травня 2013 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_11 було зареєстровано шлюб, про що вчинено запис за №38. Прізвища подружжя після укладення шлюбу: ОСОБА_13 та ОСОБА_13 (а.с.19).

З викладеного вбачається, ОСОБА_4 є рідним братом ОСОБА_14 , по лінії матері ОСОБА_15 .

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 42 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого виконавчим комітетом Довжицької сільської ради Золочівського району Харківської області. (а. с. 22)

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження №0001443 потерпілою, згідно її заяви та постанови слідчого від 14.11.2017р. визнано ОСОБА_10 , 1955 р.н. (а.с.21, 22 матеріалів кримінального провадження)

За довідкою в.о. техніка розшифрувальника ОСОБА_16 розшифровки швидкостемірної стрічки ел. потягу «ЕР2Р7033» поїзда №7681 під керуванням машініста ОСОБА_3 від 11.11.2017р. встановлено, що на 6 км 4 пк під зелене світло локомотивного світлофору при швидкісті приблизно 55 км/год локомотивною бригадою було застосовано гальмування. Фактичний гальмівний шлях 170 м., розрахунковий гальмівний шлях 195 м., стоянка поїзда 144 хв. (з 22-02 по 00-26). (а.с.32 матеріалів кримінального провадження)

Згідно протоколу службового розслідування при в.о. головного інженера моторвагонного депо «Харків» Південної залізниці Ісаєві А.Ф. від 13.11.2017 р. встановлено, що в добу 11.11.2017 р. під час слідування поїзда №7681 електропоїзд «ЕР2Р7033» під керуванням машініста ОСОБА_3 і помічника машиніста ОСОБА_17 на перегоні Пост 8 км- Пост 6 км на 6 кму кривій ділянці колії машініст побачив чоловіка, що йшов у напрямку руху поїзда. При швидкості 55 км/год машініст застосував екстрене гальмування з подачею гучних звукових сигналів, але людина на сигналі не реагувала. Через малу відстань наїзд запобігти не вдалося. Після повної зупинки поїзда помічник машиніста пройшов до місця події, де виявив травмовану людину, яка лежала під останнім вагоном без ознак життя. Про те, що сталося, локомотивна бригада повідомила ДСП Поста 6 км Лучанинової, через яку було викликано швидку допомогу та поліцію. О 22-й год. 45 хв. прибули співробітники швидкої допомоги - фельшер Голубенко (бригада №306), слідчий ОСОБА_18 . Основ`янської поліції та слідчий ОСОБА_19 з відділу ДТП. Стоянка поїзда склала 02 год. 22 хв. На кінцеву станцію Харків-Пасажирський поїзд прибув о 00 год. 42 хв. Нарада ухвалила: провини локомотивної бригади у складі машініста ОСОБА_3 та помічника машиніста ОСОБА_17 у травмуванні людини поїздом №7681 електропоїзд «ЕР2Р7033» за добу 11.11.2017 р. не бачається. Локомотивна бригада діяла згідно з вимогами посадової інструкції та вказівки 32-РУ «Людина на шляху». В.о. РПЧЗЕ ОСОБА_16 цей випадок детально опрацювати на планерній нараді локомотивних бригад. (а.с.28, та а.с.33 матеріалів кримінального провадження)

Відповідно до висновку експерта №3007-ДМ/17 від 07.12.2017 причиною смерті ОСОБА_4 стала несумісна із життям тупа сукупна травма тіла, яка за критерієм небезпеки для життя відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Вказані у висновку пошкодження мають прижиттєвий характер і моглибути відтворені незадовго до настання смерті (у один період часу) у разі травматичної дії тупих твердих предметів (з великою силою) за механізмом удару-струсу та тертя-ковзання, що могло мати місцезаумови залізничної травми. При судово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у кількості 3,83 проміле, що згідно офіційної таблиці відповідає тяжкій алкогольноній інтоксикації. (а.с. 29-32, та а.с.14-17 матеріалів кримінального провадження)

Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження старшого слідчого в ОВС СУ ГУ НП в Харківській області Горобець Р.М. від 24.09.2018, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.11.2017 р. близько 23 год.00 хв. в м.Харкові, Основ`янському районі на залізничних коліях 6-8 перегону 5 пікету мало місце наїзд електропотягом «Р2Р7033» під керуванням машініста ОСОБА_3 на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних пошкоджень помер на місці події. Згідно протоколу огляду місця ДТП від 11.11.2017 р. дорожня транспортна пригода мала місце в темний час доби. Згідно показів машініста ОСОБА_3 він в день пригоди керуючи електропотягом «Р2Р7033» рухався зі станції Харків-Левада до станції Харків-пас. На шляху свого руху ОСОБА_3 при проїзді закруглення колії побачив пішохода, чоловіка, який рухався по залізничним коліям. Швидкість руху електропотягу складала 50 - 55 км/год. Пішохода чоловіка машініст побачив, коли той знаходився на відстані приблизно 20 м. від електропотягу. З метою уникнення наїзду на пішохода ОСОБА_3 прийняв міри екстреного гальмування та подавав звуковий сигнал, однак пішохід не сходив з колії. Прийнятими ОСОБА_3 мірами уникнути наїзду на пішохода не вдалося. Згідно висновку судово-медичної експертизи №3007-ДМ/17 від 07.12.2017 причиною смерті ОСОБА_4 стала несумісна із життям тупа сукупна травма тіла. Присудово-токсикологічному дослідженні крові трупу ОСОБА_4 виявлено етиловий спирт у кількості 3,83 проміле.

Згідно висновку судових експертів №919 від 31.08.2018 в діях машініста ОСОБА_3 порушень не вбачається. Безпосередньою причиною наїзду рухомим складом на пішохода ОСОБА_4 стало його перебування в габариті рухомого складу при слідуванні данного поїзда на ділянці 8 км. - пост 6 км. Запобігти данній залізнично-транспортній пригоді міг ОСОБА_4 виконавши вимогу п.1.3 Правил безпеки громадян у частині перебування поза межами небезпечної зони, а саме поза межамигабариту рухомого складу при слідуванні поїзда №7681. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001443 від 12.11.2017, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. (а.с. 33 та а.с.80,81 матеріалів кримінального провадження).

У позовній заяві, як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилається на те, що вона із загиблим братом перебувала у близьких стосунках, т.я. фактично в дитинстві вони проживали однією сім`єю. Останній фактично замінив їй батька, який давно загинув. Вказує, що у зв`язку зі смертю брата, внаслідок наїзду на нього рухомого складу, вона зазнала сильних душевних та моральних страждань розмір яких вона оцінює в 1 278 722грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

За ч.ч.1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року №5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Положеннями ст.12 ЦПК України та частинами 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підтвердження своїх позовний вимог позивачкою надано висновок експерта №2022/11/18 від 18 листопада 2022 року комплексного судово-експертного дослідження моральної шкоди потерпілого, довідки про реєстрацію та копію паспорту позивача про реєстрацію з померлим за однією адресою.

Так, згідно зазначеного висновку експерта вищевказані події є психотравмуючими для ОСОБА_1 . Неправомірними діями відповідача - позивачу ОСОБА_1 завдано моральної шкоди. Між протиправними діями відповідача та настанням моральної шкоди є прямий причинно-наслідковий зв`язок. Моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнала ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю її брата ОСОБА_4 в наслідок ДТП 1) і у фізичному болю та стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я (в наслідок впливу стрес у під час вагітності) становить 1278722 грн. станом на 01.11.2022р. як розумна та справедлива сатисфакція, з урахуванням індивідуальних психічних особливостей піддослідної особи в сукупності її соціального оточення, моральних цінностей та судової практики ЄСПЛ. (а.с.46-93).

Разом з тим, як вбачається з копій паспортів на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_1 їх місце реєстрації з 03.04.2001р. та 06.03.2007р. відповідно, зазначене за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , відповідно.

Відповідно довідок старости Довжицького старостинського округу Золочівської селищної ради від 04.10.2022р. за №14-01-09-285 та від 17.05.2023р. за №14-01-06-59 на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ним були зареєстровані мати: ОСОБА_10 , та сестри: ОСОБА_1 та ОСОБА_20 .

Представник відповідача звертає увагу на те, що позивач заміжня, її чоловік та троє дітей на час смерті брата були зареєстровані за іншою адресою в іншому населеному пункті, де діти відвідували школу. Такі доводи не заперечуються позивачкою та викликають обгрунтовані сумніви в тому, що позивач проживала однією сім`єю з братом.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що за адресою: АДРЕСА_1 , вона зареєстрована та фактично проживає разом із чоловіком та чотирма дітьми. Будинок де вона проживала з чоловіком та дітьми складається із двох кімнат та кухні. Поряд з будинком в окремій будівлі розміщена літня кухня в якій мешкав її брат та мати.

Факт реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за однією адресою не є беззаперечним доказом підтвердження фактичного проживання останніх однією сім`єю.

Довідки старости Довжицького старостинського округу Золочівської селищної ради від 04 жовтня 2022 року та від 17 травня 2023 року підтверджує лише факт реєстрації зазначених осіб за вказаною адресою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що сам факт спільного мешкання за однією адресою сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не може свідчити про те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 мешкали однією сім`єю, в розумінні ст.3 СК України, ст.1168 ЦК України.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 заявлялося клопотання про допит її матері ОСОБА_15 та особисто її в якості свідків, проте, в задоволенні цих клопотань було відмовлено, оскільки ці особи зацікавлені у вирішенні справи на користь позивача.

Отже, за твердженням позивачки, вона з чоловіком та дітьми проживала в будинку, а брат в окремій будівлі з матір`ю.

Доказів ведення спільного господарства з братом матеріали справи не містять.

Саме проживання однією сім`єю з загиблим, а не реєстрація місця проживання за однією адресою із загиблим, є підставою для відшкодування моральної шкоди завданої смертю фізичної особи.

Враховуючи те, що позивач не входить до переліку осіб, які згідно положень ст.ст.1168, 1200 ЦК України мають право на відшкодування заявленої позивачем шкоди, тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що правові позиції висловлені Верховним Судом у справах № 740/3561/21, № 552/6356/22, на які посилається позивач не можуть бути взяти до уваги, оскільки у цих справах встановлені інші обставини.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 17 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий - Н.П. Пилипчук

Судді - О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова