Справа №:755/9144/23
Провадження № 2/755/4762/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарях - Яхно П.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: зобов`язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено в межах виконавчого провадження Дніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АК № 462479, виданий 30.11.2004 року, заборона № 276 номер обтяження 1519793; судовий збір, який підлягає стягненню при поданні позовної заяви та сплачений в сумі 1095,07 гривень, стягнути з відповідача на користь позивача.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить частки квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 21.02.1998. Співвласником зазначеної квартири є її брат - ОСОБА_2 , якому на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 21.04.1997 № 719 та розпорядження від 11.11.1993, належить частка зазначеної квартири. Маючи намір отримати спадок, який залишився після смерті брата, будучи єдиною спадкоємицею, а також здійснити реєстрацію права власності на житло, останній стало відомо, що на квартиру АДРЕСА_1 накладено арешт нерухомого майна постанова, АК № 462479 від 30. 11.2004, заборона № 276. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 335884098 від 16.06.2023, на квартиру АДРЕСА_1 державної виконавчої служби Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) накладено арешт на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження АК НОМЕР_3, виданий 30.11.2004, заборона №276 особа, майно якої обтяжується - ОСОБА_2 . Відповідно до Постанови АК 462479 від 30.11.2004 Дарницьким районним судом м. Києва був виданий документ щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на користь сина ОСОБА_4 1988 року народження. Рішенням від 27.03.1991 ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав. 16.06.2023 позивач звернулася до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку зі смертю боржника, але отримала відмову з підстав того, що заявниця не є стороною виконавчого провадження для отримання інформації по виконавчим документам. Окрім цього, з відповіді Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) остання довідалась, що у відділ перебували виконавчі провадження з виконання виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_2 на користь стягувачів та всі виконавчі провадження, по відношенню до ОСОБА_2 завершені, відповідно до чинного законодавства.

Зазначений арешт нерухомого майна позбавляє позивачку успадкувати майно, яке залишилось після смерті її брата, тому остання звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04.07.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі та постановлено про її розгляд за правилами спрощеного провадження, з повідомленням сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

Копію вказаної ухвали суду представником позивача було отримано 03.08.2023, а зазначену ухвалу з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем було отримано 17.07.2023, про що свідчать рекомендовані поштові повідомлення про вручення поштового відправлення.

15.08.2023 до суду надійшов відзив відповідача - Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), який надійшов до суду із пропуском, встановленого строку для подання відзиву на позовну заяву, оскільки станом на 17.07.2023 відповідачу було достеменно відомо про відкриття провадження у цій справі, а відзив на позовну заяву, надійшов до суду від представника відповідача лише 15.08.2023, то останній є таким, що поданий поза 15-ти денним строком встановленим судом для вчинення відповідної процесуальної дії.

Таким чином, будь-яких заяв по суті справи від учасників справи не надійшло.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , позивачу у даній справі, належить частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 21.02.1998 (а.с.20-21).

ОСОБА_2 на праві власності належала частина квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.04.1997, виданого Дарницькою районною державною адміністрацією (а.с. 9-10).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.19, 22).

Приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.10.2022, серія НОМЕР_1 , виданим Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 18).

Як убачається із листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончар Г.В. від 16.06.2023, єдиною спадкоємице за спадковою справою 31/2022, що відкрита ІНФОРМАЦІЯ_3 після померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.27).

При цьому, за повідомленням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончар Г.В. від 21.06.2023 до відповідних органів, у зв`язку із арештом нерухомого майна за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обтяження: 1519793, видати свідоцтво про право на спадщину неможливо (а.с.23).

Зважаючи на викладене судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано, про що Міським відділом ЗАГС м. Василькова 26.01.1993 складено актовий запис № 11 (а.с.26). Від даного шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_4 , 1988 року народження. Рішенням Обухівського районного народного суду Київської області від 27.03.1991, ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_4 , 1988 року народження (а.с.25).

Разом з цим, постановою державного виконавця Дніпровського районного управління юстиції Морщук Т.М. від 30.11.2004 було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, при примусовому виконанні в/л № 1005 виданого 14.12.1998 Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 . Накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме: ч кв. АДРЕСА_1 (а.с.24).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого майна за № 335884098 від 16.06.2023, наявний запис про обтяження нерухомого майна ОСОБА_2 , а саме: накладено арешт на частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 , підстава: постанова АК № 462479 від 30.11.2004, ВДВС, заборона № 276, що належить ОСОБА_2 (а.с.14).

Для оформлення прав на спадкове майно, ОСОБА_1 звернулась до начальника Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту (а.с.15).

Листом Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) № 72660 від 26.06.2023, ОСОБА_1 , посилаючись на ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», вказано про те, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Проте, перевіркою АСВП встановлено, що станом на 22.06.2023 виконавчі документи у межах виконавчих проваджень № 51044274 та № 51030831, повторно до Відділу не надходили та на виконанні не перебувають (а.с.17).

Згідно зі ст. 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4. 7 та 11 до Конвенції, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За нормою ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з приписами ч.ч.1, 2 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У справі «Спорррінг і Льонрот проти Швеції» Європейський суд з прав людини звернув увагу, що принцип мирного володіння майном для держави означає не лише обов`язок утримуватися від дій, що можуть призвести до втручання у право особи на мирне володіння майном, а і певних позитивних дій, які необхідні та є умовами мирного володіння, що випливає з того, що держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І Конвенції.

За правилом ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про зняття арешту з майна.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 316, 317, 321, 328 Цивільного кодексу України, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354, 417 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, 02000, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 15, третій поверх), про зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт з частини квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження: 1519793, що зареєстрований 03.12.2004 16:43:10 реєстратором Десята київська державна нотаріальна контора на підставі постанови, АК № 462479, 30.11.2004, ВДВС, заборона № 276.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: