Справа № 194/1626/15-ц
Номер провадження № 2/194/70/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.

за участю секретаря судового засідання Виходцевої А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши в режимі відеоконференції в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в місті Тернівка Дніпропетровської області цивільну справу за уточненою позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків, та за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ «Порше Мобіліті» 02 жовтня 2015 року через засоби поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором. Просить суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість відповідно до кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року станом на 10 вересня 2015 року у загальному розмірі 321045,48 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 223045,93 грн., збитків у розмірі 22755,21 грн., штрафу у розмірі 40723,85 грн., пені у розмірі 5,59 грн., 3% річних у розмірі 2575,14 грн., інфляційних втрат у розмірі 31939,76 грн., а також судові витрати (т.1 а.с. 10-21).18 лютого 2019 року через засоби поштового зв`язку позивач ТОВ «Порше Мобіліті» надав суду уточнену позовну заяву до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, в якій зазначає, що 19 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» (позивач за первісним позовом) та ОСОБА_3 (відповідач - 1 за первісним позовом) було укладено Кредитний договір № 50009711, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язався надати ОСОБА_3 кредит у сумі 111574,08 грн., що є еквівалентом 13680,00 доларів США на дату укладання договору, строком на 60 місяців, зі зміною процентів, з цільовим призначенням - для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см, рік випуску 2013, а ОСОБА_3 зобов`язався прийняти, належним чином використовувати і повернути ТОВ «Порше Мобіліті» кредит у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту, та інші платежі відповідно до умов кредитного договору та згідно з графіком погашення кредиту. Окрім цього, згідно з п. 1.6. Умов кредитування, виконання зобов`язання ОСОБА_3 за цим договором забезпечується заставою майна, відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50009711 від 24 липня 2013 року, за яким метою забезпечення виконання зобов`язань за договором ОСОБА_3 було передано транспортний засіб марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб. см., рік випуску 2013, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , заставною вартістю 139467,60 грн. Сторони також домовились про надання ОСОБА_3 додаткових заходів забезпечення виконання зобов`язань за договором у вигляді поруки третіх осіб. Поручителем ОСОБА_3 за договором виступила ОСОБА_4 , яка підтвердила ознайомлення з умовами шляхом його підписання. Згідно з пп. 1.4.2., 2.4. та 2.5. договору повернення кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 15 числа кожного місяця на підставі виставленого ТОВ «Порше Мобіліті». Період нарахування процентів з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем місяця. Відповідно до п. 3.2.1 договору у випадку порушення ОСОБА_3 терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць ТОВ «Порше Мобіліті» має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору. Згідно з умовами п. 3.3. договору ОСОБА_3 зобов`язаний повернути ТОВ «Порше Мобіліті» у повному обсязі суму кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником враховується позивачем за первісним позовом і вказується у повідомленні позивача за первісним позовом) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб). Починаючи з вересня 2014 року ОСОБА_3 почав порушувати свої зобов`язання за договором щодо оплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням строків, погоджених в графіку погашення кредиту. Станом на 04 березня 2015 року (дата Вимоги щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року) ОСОБА_3 не сплатив такі щомісячні платежі: часткова несплата щомісячного платежу за грудень 2014 року у розмірі 21,50 гри., строк виконання зобов`язання не пізніше 15 грудня 2014 року; несплата щомісячного платежу за січень 2015 року у розмірі 5274,92 грн., строк виконання зобов`язання не пізніше 15 січня 2015 року; несплата щомісячного платежу за лютий 2015 року у розмірі 5857,80 грн., строк виконання зобов`язання не пізніше 15 лютого 2015 року. Таким чином, станом на 04 березня 2015 року у ОСОБА_3 перед ТОВ «Порше Мобіліті» існувала заборгованість за несплаченими щомісячними платежами у сумі 11154,22 грн. У зв`язку з систематичним невиконанням ОСОБА_3 умов договору, ТОВ «Порше Мобіліті» було направлено вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором №50009711 від 19 липня 2013 року з вимогою повернути суму кредиту. Вимогу (повідомлення) ОСОБА_3 отримав 18 березня 2015 року. Окрім того, позивачем за первісним позовом було направлено вимогу (повідомлення) ОСОБА_4 щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року. Вимогу (повідомлення) ОСОБА_4 не отримала. Представник позивача за первісним позовом зазначає, що у зв`язку з отриманням 18 березня 2015 року ОСОБА_3 вимоги, останнім днем повернення кредиту та заборгованості відповідно було 17 квітня 2015 року, однак, ОСОБА_3 після отримання вимоги всю суму кредиту не повернув, відсотки за користування кредитними коштами не сплатив, проте сплатив частину коштів, які були зараховані у порядку черговості, як це передбачено п. 1.7. Загальних умов кредитування. Станом на 18 лютого 2019 року заборгованість ОСОБА_3 щодо сплати кредиту, становить еквівалент в гривні 9845,53 доларів США. Курс станом на 03.03.2015 року становив 27,500 грн. за 1 долар США, а тому залишок суми кредиту, яка підлягає стягненню становить 270752,08 грн. Крім того, представник ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що з метою стягнення існуючої заборгованості, позивач за первісним позовом був змушений звернутися до спеціалізованої організації ТОВ «Агенція комплексного захисту «Дельта М», у зв`язку з чим, збитки в розмірі 49259,36 грн. з урахуванням податку на додану вартість, понесені ТОВ «Порше Мобіліті» за неналежне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору, мають бути компенсовані останньому. Також, 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Маринець О.С. було вчинено виконавчий напис за реєстровим номером № 712 щодо звернення стягнення на предмет застави, у зв`язку з чим, позивач за первісним позовом поніс витрати щодо вчинення виконавчого напису, в розмірі 3900 грн. Станом на цей час звернення стягнення на предмет застави не здійснено, а заборгованість ОСОБА_3 в повному обсязі не сплачена. Окрім цього, представник позивача за первісним позовом зазначає, що для підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості відповідно до кредитного договору та представництва інтересів в суді, ТОВ «Порше Мобіліті» поніс витрати в сумі 12000 грн. з урахуванням ПДВ, загалом загальний розмір реальних збитків становить 65159,36 грн. Окрім цього, починаючи з лютого 2015 року ОСОБА_3 було порушено зобов`язання, визначені у п. 5.5 договору щодо сплати страхових платежів на користь страхової компанії за договором страхування, станом на 18 лютого 2019 року з урахуванням коштів, які були сплачені ОСОБА_3 після подання позовної заяви, у зв`язку з чим, сума коштів з компенсації витрат ТОВ «Порше Мобіліті» на страхування предмету застави становить 18984,63 грн. без ПДВ, а з урахуванням ПДВ у розмірі 22781,50 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства. Станом на 12 лютого 2019 року у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_3 договору збитки ТОВ «Порше Мобіліті» становлять 87940,86 грн. Окрім цього, представник ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що штраф ОСОБА_3 за порушення вимог п. 3.3 договору становить 22314,82 грн. Крім того, штраф за порушення ОСОБА_3 п. 5.5 договору становить 16736,11 грн., у зв`язку з чим, загальна сума штрафних санкцій за договором становить 39050,93 грн. Представник позивача за первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає, що станом на 18 лютого 2019 року залишок неповернутої ОСОБА_3 суми кредиту становить 270752,08 грн., а тому у ТОВ «Порше Мобіліті» є підстави для стягнення з ОСОБА_3 витрат від інфляційних процесів за період з 18 квітня 2015 року по 18 лютого 2019 року, загальна сума яких складає 186033,75 грн., а також 3% річних за період з 18 квітня 2015 року по 18 лютого 2019 року, загальна сума яких складає 31221,79 грн. Крім того, представник ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що відповідно до ст. 553 ЦПК України поручитель за первісним позовом відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником, у зв`язку з чим ОСОБА_4 , несе повну солідарну відповідальність за зобов`язаннями ОСОБА_3 згідно з положеннями договору та приписами чинного законодавства. У зв`язку з викладеним, представник позивача за первісним позовом просить суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» заборгованість відповідно до кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року станом на 12 лютого 2019 року у загальному розмірі 614999,41 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 270752,08 грн., збитків у розмірі 87940,86 грн., штрафу у розмірі 39050,93 грн., 3% річних у розмірі 31221,79 грн., інфляційних втрат у розмірі 186033,75 грн. та судові витрати (т. 3 а.с. 109-179).

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 09 червня 2016 року звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності, а 10 червня 2019 року надав суду уточнену зустрічну позовну заяву до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності, в якій зазначає, що 19 липня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» був укладений кредитний договір № 50009711, за умовами якого він отримав грошові кошти в розмірі 111574,08 грн. зі сплатою 9,90% річних строком на 60 місяців для придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan. Згідно умов кредитування та графіку погашення кредиту усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США. На підставі таких положень розмір його щомісячного зобов`язання поступово збільшувався у зв`язку із істотним підвищенням курсу долара США, так як на час укладання даного кредитного договору курс складав 8,1560 грн./дол. США, а на час звернення до суду з цим позовом 26,90 грн./дол. США. Вважає, що умови кредитного договору в частині сплати кредитного зобов`язання у гривні з розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США (п.1.3.1 кредитного договору) не відповідають нормам діючого законодавства, а тому судом може бути визнано даний пункт договору недійсним, проте кредитний договір може виконуватися без урахування його недійсної частини, за обставин коли воля сторін спрямована на настання правових наслідків, обумовлених ним, а саме надання/отримання кредитних коштів у розмірі 111574,08 гри. зі сплатою 9,90% річних строком на 60 місяців. Крім того, ОСОБА_3 вказує, що згідно п. 1.1. Загальних умов кредитування компанія зобов`язалася надати йому кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі, в українських гривнях. В кредитному договорі сторони встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Відповідно до п. 1.3 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору сторони погоджуються, що кошти у повернення кредиту та додаткового кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту та додаткового кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. За змістом п. 1.3.1. загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Також, ОСОБА_3 зазначає, що враховуючи те, що кредит було надано йому для придбання продукції, правовідносини між сторонами регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», ЦПК України та іншими актами України, що містять положення про захист прав споживачів. Так, 16 жовтня 2011 року вступив у силу Закон України від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», згідно з яким ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» було доповнено абзацом третім, відповідно до якого, надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Кредитний договір було укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, як вбачається з п. 3 ч. 5 ст. 11 вищевказаного Закону до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Як зазначено в Договорі та п. 1.3.1 Загальних умов кредитування та графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що буде застосовуватися до еквіваленту суми кредиту в дол. США. Наведена формула передбачає для боржника-споживача зміни у його щомісячних витратах з обслуговування зобов`язання за договором споживчого кредитування, а рахунки-фактури, додані ТОВ «Порше Мобіліті» в первісному позові підтверджують фактичне його збільшення витрат. Графік платежів за кредитним договором, незважаючи на валюту договору - українську гривню, визначено в іноземній валюті, доларах США, всупереч припису абзацу третього ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім того, ОСОБА_3 зазначає, що з повідомлення подяки за обрання ТОВ «Порше Мобіліті» фінансовим партнером, яке додано до кредитного договору, ТОВ «Порше Мобіліті» звертає його увагу на те, що згідно з умовами договору зобов`язання ОСОБА_3 визначено в іноземній валюті. Вищенаведені обставини свідчать про те, що ТОВ «Порше Мобіліті» з ним в силу статусу слабкої сторони, було укладено договір споживчого кредитування, до якого, всупереч принципу добросовісності, було включено умови про визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування, які є несправедливими, оскільки мають своїм наслідком істотний дисбаланс прав та обов`язків на шкоду споживача. У зв`язку з чим, ОСОБА_3 просить суд визнати недійсним кредитний договір № 50009711 від 19 липня 2013 року, укладений між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, зазначеному в договорі, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування; визнати недійсним графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року, укладений між ним ТОВ «Порше Мобіліті»; визнати несправедливим п. 1.3, п. 1.3.1, п. 1.3.2 та п. 1.3.3. додатку до кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року; визнати недійсними п. 1.3, п. 1.3.1, п. 1.3.2 та п. 1.3.3. додатку до кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року, укладеного між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» під заголовком «Загальні умови кредитування»; вважати, що кредитний договір № 50009711 від 19 липня 2013 року між ним та ТОВ «Порше Мобіліті» укладений на суму 111574,08 грн. зі сплатою 9,90% річних строком на 60 місяців; зобов`язати ТОВ «Порше Мобіліті» зробити перерахунок графіку погашення кредиту в національну одиницю гривню без визначення розрахунків в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладання кредитного договору (т. 3 а.с. 209-213).

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» 16 вересня 2016 року через засоби поштового зв`язку надав суду заперечення на зустрічну позовну заяву в якому просив відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 та зазначив, що в зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 вказує на те, що оспорюваний кредитний договір було укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає, що на виконання п. 1.1 кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 111574,08 грн., що є еквівалентом 13680,00 доларів США на дату укладання договору, в українських гривнях. Закон України «Про захист прав споживачів» не містить прямої заборони на застосування грошового еквіваленту в іноземній валюті при визначенні зобов`язання у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту у національній валюті. Отже зазначена норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» було надано ОСОБА_3 кредит в національній валюті - гривні, що останнім не заперечується. Так, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті. (т. 1 а.с. 216-220).

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» 18 червня 2019 року надав суду відзив на зустрічну позовну заяву в якому просив відмовити в задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 та зазначив, що в уточненій зустрічній позовній заяві ОСОБА_3 вказує на те, що оспорюваний кредитний договір було укладено за дії заборони надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті, а тому умови кредитного договору про визначення валюти платежу за обмінним курсом в еквіваленті до долара США суперечать ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Окрім цього, представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає, що на виконання п. 1.1 кредитного договору ТОВ «Порше Мобіліті» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 111574,08 грн., що є еквівалентом 13680,00 доларів США на дату укладання договору, в українських гривнях. Закон України «Про захист прав споживачів» не містить прямої заборони на застосування грошового еквіваленту в іноземній валюті при визначенні зобов`язання у договорі споживчого кредитування при наданні кредиту у національній валюті. Отже зазначена норма не може бути застосована у спірних правовідносинах, оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» було надано ОСОБА_3 кредит в національній валюті - гривні, що останнім не заперечується. Так, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті. Щодо несправедливих умов договору на які посилається ОСОБА_3 , то коригування суми процентів відповідно до умов договору в інтересах як ОСОБА_3 так і ТОВ «Порше Мобіліті» відповідає принципам справедливості та доброчесності. Волевиявлення ОСОБА_3 щодо укладання кредитного договору було вільним, що підтверджується матеріалами справи. ОСОБА_3 за власної ініціативи звернувся до ТОВ «Порше Мобіліті» з проханням щодо надання кредиту. Кредитний договір було укладено без застосування насильства, обману чи зловживання довірою. Крім того, представник ТОВ «Порше Мобіліті» вказує, що загальний розмір щомісячного платежу є фіксованим, таким, що погоджений сторонами у графіку погашення кредиту та залишається незмінним з моменту підписання договору. Відповідно до умов договору загальний розмір щомісячного платежу не може бути збільшений або зменшений виключно на власний розсуд ТОВ «Порше Мобіліті». Також, ОСОБА_3 своїм підписом у кредитному договорі підтвердив той факт, що йому були роз`яснені усі умови кредитування. ОСОБА_3 не несе жодних додаткових витрат відповідно до умов договору, не має жодних змін у витратах ОСОБА_3 , а також відсутня будь-яка плата за дострокове повернення суми кредиту, а тому твердження ОСОБА_3 про зворотне є безпідставними та необґрунтованими. Щодо завдання шкоди позивачеві за зустрічною позовною заявою, представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає, що сплата грошових коштів ОСОБА_3 за кредитним договором є виконання умов кредитного договору належним чином та не має ознаки шкоди, а отже, не має на меті призводити до погіршення майнового становища ОСОБА_3 . Факт досягнення згоди між сторонами стосовно всіх умов договору, з якими ОСОБА_3 був попередньо ознайомлений, підтверджується підписанням договору, а отже при укладанні договору ОСОБА_3 вільно та свідомо погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання. Щодо графіку погашення кредиту, представник ТОВ «Порше Мобіліті» зазначає, що у графіку погашення кредиту не прописані чіткі розміри щомісячних платежів у доларах США, а визначені відповідні еквіваленти щомісячних платежів, які використовуються при їх розрахунку, що відповідає умовам кредитного договору, зокрема п. 1.3 договору та нормам чинного законодавства, які передбачають можливість визначення грошового еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті. При цьому, у першому рядку та наприкінці графіку погашення вкотре чітко зазначено, що усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту у доларах США, відповідно до п. 1.3 договору. Загальний розмір щомісячного платежу є фіксованим, таким, що погоджений сторонами у графіку погашення кредиту та залишається незмінним та становить еквівалент у гривні 289,99 доларів США за відповідним обмінним курсом, а тому висновок ОСОБА_3 про те, що графік погашення кредиту не відповідає вимогам чинного законодавства України та складений в іноземній валюті - доларах США, є безпідставним та не підтверджується матеріалами справи. У зв`язку з викладеним, представник ТОВ «Порше Мобіліті» просить суд відмовити ОСОБА_3 у задоволенні уточненої зустрічної позовної заяви в повному обсязі (т. 3 а.с. 215-219 та а.с. 230-238).

Представник ТОВ «Порше Мобіліті» у судовому засіданні уточнені позовні вимоги за первісним позовом від 18 лютого 2019 року підтримав в повному обсязі з наведених у них підстав, просив відмовити у задоволені зустрічних позовних вимогах в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним уточненим позовом та позивача за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 - адвокат Голіцин О.М. у судовому засіданні просив відмовити в задоволені уточнених позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» та задовольнити уточнену зустрічну позовну заяву. Щодо поручителя зазначив, що ТОВ «Порше Мобіліті» 24 березня 2015 року на адресу відповідача ОСОБА_4 направило вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором. Натомість, вищезазначена вимога повернулася до ТОВ «Порше Мобіліті» за закінченням терміну зберігання, тобто не була отримана ОСОБА_4 . Отже, ТОВ «Порше Мобіліті» на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України. До суду з позовною заявою ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся 02 жовтня 2015 жовтня, тобто після спливу шестимісячного строку наданого для добровільного погашення кредиту та заборгованості, бо 6 місяців закінчувалися 24 вересня 2015 року. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» до відповідача ОСОБА_4 не можуть бути задоволені у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для пред`явлення позову. Щодо відповідача ОСОБА_3 зазначив наступне. Так, 18 березня 2015 року ОСОБА_3 отримав вимогу ТОВ «Порше Мобіліті» щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором в розмірі 349597,70 грн. В той же час зі зміненої позовної заяви від 18 вересня 2019 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» вже просить стягнути з ОСОБА_3 загальну суму заборгованості в розмірі 614999,41 грн., з якої сума заборгованості за кредитом 270752,08 грн., сума збитків 87940,86 грн., штраф 39050,93 грн., 3% річних 31221,79 грн., інфляційні втрати 186033,75 грн. Також - 22755,21 грн. за вчинення виконавчого напису не є збитками в розумінні ст. 22 ЦПК України, а позивачем не доведено, що вказані витрати були необхідними для відновлення свого порушеного права та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням умов кредитного договору, а тому не підлягають стягненню з відповідача. З вимоги про дострокове стягнення заборгованості від 18 березня 2015 року вбачається, що сума невиплаченого кредиту і несплачених чергових платежів становить станом на день пред`явлення вимоги 287600,45 грн. В той же час в зміненій позовній заяві позивач просить стягнути заборгованість за кредитом та проценти станом на 10 вересня 2015 року в сумі 222947,77 грн., при цьому будь-яких платежів з боку позичальника не було. Інші нарахування за кредитним договором також не підлягають стягненню, бо вони нараховані після 18 березня 2015 року. Крім того, у ТОВ «Порше Мобіліті» право на нарахування процентів та пені за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, тому його позовні вимоги про стягнення відсотків за кредитним договором та пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором не підлягають задоволенню. Інфляційні втрати, які нараховані відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, також не підлягають задоволенню, оскільки зазначена інфляція поширюється на грошове зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті гривня, а не в іноземній валюті або в еквіваленті до іноземної валюти. Крім того, договір страхування в матеріалах справи відсутній, а тому страхові платежі також не підлягають задоволенню. Взагалі, документально підтвердити факт виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору щодо надання позичальнику грошових коштів в розмірі 111574,08 грн., що еквівалентно 13680 доларів США, враховуючи бухгалтерську документацію, що надало ТОВ «Порше Мобіліті», не надається за можливе, оскільки відсутні первинні бухгалтерські документи (меморіальні ордери тощо).

Відповідач за первісним уточненим позовом та позивач за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, але в матеріалах справи є його письмова заява про розгляд справи без його участі, просить відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» та задовольнити його уточнену зустрічну позовну заяву (т. 4 а.с.27).

Відповідач за первісним уточненим позовом та третя особа за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є її письмова заява про розгляд справи без її участі, просить відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «Порше Мобіліті» та застосувати позовну давність до вимог ТОВ «Порше Мобіліті» (т. 5 а.с.45).

Суд, вислухавши представника позивача за первісною уточненою позовною заявою та представника відповідача за уточненою зустрічною позовною заявою ТОВ «Порше Мобіліті», представника відповідача за первісним уточненим позовом та представника позивача за уточненою зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків.

Так, в судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Проше Мобіліті» та ОСОБА_3 19 липня 2013 року укладено кредитний договір № 50009711, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» надає ОСОБА_3 кредит у сумі 111574,08 грн. (еквівалент суми кредиту в доларах США 13680,00 доларів США відповідно до курсу філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює 8,1560 грн./ долар США), строком на 60 місяців, з процентною ставкою 9,90%, змінною ставкою відповідно до статті 2.3 Загальних умов кредитування, разовою комісією за надання кредиту 2,50% від суми кредиту, з цільовим призначенням кредиту: на придбання автомобіля марки VW, модель Polo Sedan, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598 куб.см, рік випуску 2013, спосіб надання кредиту: перерахування коштів на рахунок одержувача Автоцентр-Україна (т.1 а.с.23).

У договорі встановлено, що кредитний договір складають договір між сторонами та за участю поручителя, Загальні умови кредитування, графік погашення кредитної заборгованості, а також додаткові угоди, що можуть бути укладені або підписані сторонами та поручителем у відношенні кредиту.

Відповідно до умов договору і Загальних умов кредитування ОСОБА_4 поручилася за виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_3 за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року.

Даний договір був власноручно підписаний позичальником ОСОБА_3 , за участю поручителя ОСОБА_4 , що підтверджується їх підписами в кредитному договорі.

Позичальник ОСОБА_3 , за участі поручителя, був ознайомлений з умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом у кредитному договорі.

Також, Загальні умови кредитування та графік погашення кредиту підписані сторонами, остання дата погашення кредиту визначена у графіку 15 липня 2018 року (т.1 а.с.25-26).

Відповідно до положень п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, що становлять невід`ємну частину Договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною договору. В подальшому позичальник зобов`язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку , назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів в іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка (т. 1 а.с. 28-35).

Згідно з п. 1.3.3 Загальних умов кредитування у разі несплати позичальником платежів за новим обмінним курсом компанія матиме право застосовувати положення статті 3. Згідно з п. 1.4.2 вказаних умов повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту (стаття 3) (т. 1 а.с.28-35).

Згідно з п. 1.4.3. Загальних умов кредитування, до 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для сплати чергового платежу відповідно до графіка погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 (три) робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за відповідним рахунком. Компанія має право надсилати рахунки за поштовим адресом позичальника, а також електронною поштою, а позичальник зобов`язується забезпечити отримання рахунків та їх вчасну плату (т. 1 а.с. 29).

Відповідно до п. 3.2.1. Загальних умов кредитування, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати за користування кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць, компанія має право визнати термін повернення таким, що настав та/або вимагати дострокового розірвання договору (т. 1 а.с. 30).

Окрім цього, згідно з п. 3.3. Загальних умов кредитування, позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних осіб) та протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником (для фізичних-осіб-підприємців та юридичних осіб) (т. 1 а.с. 31).

Також, згідно з умовами кредитування, виконання зобов`язання позичальником забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави транспортного засобу № 50009711 від 24 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Балтакса І.В. та зареєстрованого в реєстрі № 1195 (т. 1 а.с. 36-41).

Відповідно до п. 1.1 вказаного вище договору застави транспортного засобу предметом застави є автомобіль марки Volkswagen Polo, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2013, державний номер НОМЕР_2 , колір чорний. За домовленістю сторін заставна вартість предмета застави становить 139467,60 грн. (т. 1 а.с.36-41).

Відповідно до виставленого ТОВ «Проше Мобіліті» рахунку-фактури № 00242857 від 02 лютого 2015 року ОСОБА_3 повинен був сплатити за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року за лютий 2015 року суму погашення кредиту - 1674,92 грн. та проценти за користування кредитом - 4182,88 грн. (т. 1 а.с. 48).

Також, відповідно до листів ТОВ «Порше Мобіліті» від 17 лютого 2015 року та 04 березня 2015 року та рахунків-фактур від 17 лютого 2015 року та 04 березня 2015 року позичальник повідомляв ОСОБА_3 щодо сплати заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 лютого 2013 року, та інформував, що ТОВ «ПоршеМобіліті» має право вимагати дострокового повернення кредиту та погашення заборгованості за вказаним кредитним договором (т. 1 а.с. 124-127).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору від 19 липня 2013 року, ТОВ «Порше Мобіліті» 04 березня 2015 року на адресу ОСОБА_3 була направлена вимога (повідомлення) № 50009711 від 04 березня 2015 року, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором на поточну дату у розмірі 349597,70 грн., яка складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 10052,59 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 276446,23 грн.; несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 11154,22 грн.; штрафних санкцій відповідно до ст. 8.3 договору 3236,76 грн.; штрафу за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту 56430,00 грн.; компенсації страхових платежів відповідно до ст. 5.6 договору 2330,49 грн. У випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» буде змушений вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості. При цьому, згідно умов договору за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до зазначеної суми заборгованості буде додано штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 22314,82 грн.(т. 1 а.с. 42-43).

Дана вимога була отримана ОСОБА_3 18 березня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 44).

Також, вимога (повідомлення) № 50009711 від 04 березня 2015 року, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором від 19 липня 2013 року була направлена ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу поручителя - ОСОБА_4 , в якій ТОВ «Порше Мобіліті» вимагав дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором на поточну дату у розмірі 349597,70 грн., яка складається з: дострокового повернення невиплаченої суми кредиту, що станом на поточну дату становить еквівалент 10052,59 доларів США і відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк» складає 276446,23 грн.; несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) 11154,22 грн.; штрафних санкцій відповідно до ст. 8.3 договору 3236,76 грн.; штрафу за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту 56430,00 грн.; компенсації страхових платежів відповідно до ст. 5.6 договору 2330,49 грн. У випадку неповернення суми кредиту та несплати заборгованості протягом 30 календарних днів з дати одержання цієї вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» буде змушений вдатися до примусового стягнення суми кредиту та заборгованості. При цьому, згідно умов договору за порушення терміну дострокового повернення кредиту на вимогу компанії до зазначеної суми заборгованості буде додано штраф у розмірі 20% від суми кредиту, що складає 22314,82 грн.(т. 1 а.с. 45-46).

ОСОБА_4 вищезазначену вимогу не отримала, що підтверджується повернутим на адресу ТОВ «Порше Мобіліті» поштовим конвертом із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 47).

Також, з матеріалів справи встановлено, що 23 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Маринець О.С. вчинено виконавчий напис за реєстровим № 712 про звернення стягнення на транспортний засіб марки Volkswagen Polo, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2013, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 . За рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета застави, запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «Порше Мобіліті» за період з 16 грудня 2014 року по 04 березня 2015 року у загальному 305053,13 грн. (т. 1 а.с.72).

Натомість, постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 грудня 2018 року виконавчий напис приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Маринець О.С. за реєстровим № 712 про звернення стягнення на транспортний засіб марки VolkswagenPolo, номер кузова НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1598, рік випуску 2013, колір чорний, державний номер НОМЕР_2 , визнано таким, що не підлягає виконанню (т. 3 а.с. 100-105).

З наданої позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» зведеної облікової виписки з рахунку клієнта ОСОБА_3 за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року сформованої станом на 18 лютого 2019 року видно, що по кредиту всього нараховано 178996,09 грн., всього сплачено 91055,23 грн., непогашена сума заборгованості по виставленим рахункам 87940,86 грн., заборгованість по сумі кредиту становить еквівалент 9845,53 дол. США та підлягає сплаті в гривні, відповідно до обмінного курсу валют, визначеного згідно з умовами кредитного договору, на дату сплати заборгованості (т. 3 а.с. 163-166).

До позовної заяви ТОВ «Порше Мобіліті» надало Договір про надання колекторських послуг від 01 серпня 2011 року, укладений між ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та ТОВ «Порше Мобіліті» (т. 1 а.с.49-56) та акти до Договору про надання колекторських послуг від 01 серпня 2011 року, а саме від 28 лютого 2015 року, 31 березня 2015 року, 30 квітня 2015 року, 29 травня 2015 року, в яких зазначено, що сума винагороди з ПДВ, спрямованої на забезпечення повного та своєчасного повернення ОСОБА_3 сум заборгованості за кредитним договором № 50009711 склала відповідно 354,34 грн., 354,34 грн., 354,34 грн., 354,34 грн. (т. 1 а.с.58, 61, 65, 69).

Крім того, між ТОВ «Юридична фірма Вернер» та ТОВ «Порше Мобіліті» укладено Додаткову угоду №224 від 10 серпня 2015 року до Договору про надання юридичних послуг №24/2010 від 15 жовтня 2010 року. Відповідно до рахунку-фактури №640 від 12 травня 2016 року вартість юридичних послуг по праві за позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків, кредитний договір № 50009711 від 19 липня 2013 року, складає 10000,00 грн., які згідно платіжного доручення № 50009021 від 23 червня 2016 року перераховані ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ТОВ «Юридична фірма Вернер» (т. 1 а.с.193-201).

До уточненої позовної заяви ТОВ «Порше Мобіліті» долучило:

- рахунок-фактуру № 28-0199-15-1102 від 12 листопада 2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 127443,84 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 50009703 від 13 листопада 2015 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 127443,84 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-15-1102 від 12 листопада 2015 року, де під п/н 37 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.124-127);

- рахунок-фактуру № 28-0199-15-1202 від 14 грудня 2015 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 128886,85 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 50001083 від 14 грудня 2015 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 128886,85 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-15-1202 від 14 грудня 2015 року, де під п/н 36 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.130-134);

- рахунок-фактуру № 28-0199-17-0901 від 15 вересня 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 86385,13 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 2383 від 19 вересня 2017 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 86385,13 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-17-0901 від 15 вересня 2017 року, де під п/н 25 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.135-134);

- рахунок-фактуру № 28-0199-17-1001 від 13 жовтня 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 80978,76 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 2659 від 17 жовтня 2017 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 80978,76 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-17-1001 від 13 жовтня 2017 року, де під п/н 24 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.139-142);

- рахунок-фактуру № 28-0199-17-1101 від 15 листопада 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 71520,08 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 2961 від 17 листопада 2017 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 71520,08 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-17-1101 від 15 листопада 2017 року, де під п/н 22 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.143-146);

- рахунок-фактуру № 28-0199-17-1202 від 15 грудня 2017 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 72864,97 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 3303 від 20 грудня 2017 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 72864,97 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-17-1202 від 15 грудня 2017 року, де під п/н 21 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.147-150);

- рахунок-фактуру № 28-0199-18-0102 від 15 січня 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 66924,15 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 88 від 16 січня 2018 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 66924,15 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-18-0102 від 15 січня 2018 року, де під п/н 21 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.151-153);

- рахунок-фактуру № 28-0199-18-0202 від 16 лютого 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 75679,39 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 311 від 16 лютого 2018 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 75679,39 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-18-0202 від 16 лютого 2018 року, де під п/н 23 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.154-156);

- рахунок-фактуру № 28-0199-18-0302 від 15 березня 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 69822,44 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 516 від 19 березня 2018 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 69822,44 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-18-0302 від 15 березня 2018 року, де під п/н 20 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.157-159);

- рахунок-фактуру № 28-0199-18-00402 від 16 квітня 2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» щодо сплати ТОВ «Порше Мобіліті» 63193,12 грн. без ПДВ частини страхового платежу по добровільному страхуванню ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, платіжне доручення № 677 від 17 квітня 2018 року про сплату ТОВ «Порше Мобіліті» на рахунок ПАТ «СК «Українська страхова група» 63193,12 грн., та Додаток до рахунку-фактури № 28-0199-18-00402 від 16 квітня 2018 року, де під п/н 18 зазначено ОСОБА_3 та частина страхового платежу у розмірі 647,36 грн. (т.3 а.с.160-162).

Натомість, представник ТОВ «Порше Мобіліті» не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що між ТОВ «Порше Мобіліті», ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_3 укладався договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів, при цьому сторона відповідача заперечує факт укладення цього договору.

Відповідно до Висновку експерта Криволапова О.В. №4500/4501-20 від 17 січня 2022 року за результатами проведення судово-економічної експертизи на підставі ухвали Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 10 березня 2020 року: відповісти на питання чи враховані всі квитанції про сплату щомісячних платежів за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 , які маються в матеріалах справи, в розрахунок заборгованості, наданим ТОВ «Порше Мобіліті» не надається за можливе; документально підтвердити факт виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року щодо надання позичальнику ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 111547,08 грн., що еквівалентно 13680,00 доларів США. Враховуючи бухгалтерську документацію, що надана ТОВ «Порше Мобіліті» не надається за можливе; відповісти на питання чи відповідає наявний в позовній заяві розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_3 (по сплаті відсотків за кредит, штрафних санкцій та погашення основної суми боргу) перед ТОВ «Порше Мобіліті» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року та розрахунковим документом щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором не надається за можливе; відповісти на питання який обмінний курс долара США фактично застосовувався ТОВ «Порше Мобіліті» при розрахунку платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року та чи відповідає даний обмінний курс умовам договору та обмінному курсу вказаному в уточненій позовній заяві від 18 лютого 2019 року не надається за можливе; відповісти на питання який розмір процентної ставки фактично використовувався ТОВ «Порше Мобіліті» при розрахунку відсотків за весь час користування кредитом, відповідно до умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року не надається за можливе (т.5 а.с.4-13).

У дослідницькій частині Висновку експерта Криволапова О.В. №4500/4501-20 від 17 січня 2022 року зазначено, що меморіальний ордер та первинні документи, відповідно до яких банком було здійснено переказ коштів згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року у матеріалах справи відсутні та на дослідження не надані відповідно до клопотання № 1415/1928/29-20/05/10 від 19 травня 2020 року. Таким чином, документально підтвердити факт виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року щодо надання позичальнику ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 111574,08 грн., що еквівалентно 13680,00 доларів США, враховуючи бухгалтерську документацію, що надана ТОВ «Порше Мобіліті», не надається за можливе. Позичальник здійснював платежі згідно графіку погашення кредиту з моменту укладення кредитного договору по січень 2015 року, подальші платежі позичальник сплачував не у відповідності з графіком погашення кредиту. У матеріалах справи відсутні та на дослідження не надані виставлені компанією рахунки та обмінні курси за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі. Призначення платежу у виписках з рахунку клієнта та квитанцій про сплату різняться, а з аналізу виписки з рахунку клієнта не зрозуміло як, за що і за який період нараховувалися і зараховувались платежі згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року (т.5 а.с. 9-10).

З додатку №1 до Висновку експерта №4500/4501-20 вбачається, що за даними квитанцій по сплаті кредиту по кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року за період з 23 липня 2013 року по 13 березня 2016 року було сплачено ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 126987,99 грн. (т. 5 а.с.12-13).

В свою чергу, представник ТОВ «Порше Мобіліті» надала суду 09 червня 2023 року письмові пояснення щодо висновку експерта №4500/4501-20 від 17 січня 2022 року, в яких заперечувала щодо висновку експерта та зазначила, що він є неналежний та недопустимий доказ, оскільки у висновку експерта відсутнє зазначення, що висновок підготовлений для подання до суду, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, господарська діяльність ТОВ «Порше Мобіліті» не підпадає під дію нормативних документів, що стосуються банківської сфери, оскільки не є банківською установою, а експерт у висновку посилається на ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Твердження експерта про те, що в матеріалах справи від ТОВ «Порше Мобіліті» є відсутні та не надані на дослідження виставлені рахунки та обмінні курси за безготівковими операціями банку не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи міститься перелік рахунків, які не були погашені Відповідачем за первісним позовом по окремим платежам, більше того, до матеріалів справи було додано детальний розрахунок щомісячних платежів з детальним визначенням процентів, розміру обмінного курсу та щомісячного платежу. Експерт не звернув уваги, що всі рахунки за договором виставляються у грошовій одиниці гривні, а еквівалент за обмінним курсом застосовується в порядку встановленому п. 1.3 Загальних умов кредитування до кредитного договору N?50009711 від 19 липня 2013 року. Крім того, експерт у своєму висновку зазначає, що нібито з виписки ТОВ «Порше Мобіліті» не можливо зрозуміти за який період оплачувалися рахунки відповідачем та як відбувалося нарахування. Всі платежі сплачуються у відповідності до графіку погашення кредиту, більше того, порядок зарахування здійснюється у відповідності до черговості погашення кредиту, що передбачено загальними умовами кредитування, що експертом не спростовується та не заперечується, експерт зазначає, що не можливо встановити, проте не наводить обґрунтування та не спростовує вірність порядку зарахувань та нарахувань платежів. Більше того, експертом не спростовано виставлених до сплати рахунків які буди в гривнях, не зазначено, не обґрунтовано та не надано розрахунку неправильності обрахувань виставлених сум.(т. 5 а.с.50-51, 129-130).

Відповідно до договору купівлі-продажу №902739 від 23 липня 2013 року, укладеного між ТОВ «Автоцентр-Україна» та ОСОБА_3 , Додатку №2 до договору купівлі-продажу №902739 від 23 липня 2013 року, акту прийому-передачі автомобіля до договору купівлі-продажу №902739 від 23 липня 2013 року, предметом договору купівлі-продажу №902739 від 23 липня 2013 року є автомобіль марки Фольксваген, модель Polo Sedan Comfortlin, кузов № НОМЕР_1 , рік випуску 2013, загальна вартість 139467,60 грн., передплата за товар здійснюється покупцем авансовим платежем в розмірі 27893,52 грн., кінцевий розрахунок за товар у розмірі 111574,08 грн. у т.ч. ПДВ. (т. 5 а.с.53-55).

Суд не бере до уваги заперечення позивача щодо проведеної експертизи, оскільки остання була проведена відповідно до ухвали суду за клопотанням сторони позивача, з попередженням експертів про кримінальну відповідальність. При цьому, були розглянуті усі клопотання експерта про витребування необхідних документів для проведення експертизи, які не були виконанні у повному обсязі стороною позивача. Окрім того, судом враховується те, що сторона позивача не була позбавлена заявляти клопотання про призначення додаткової або повторної експертизи у разі незгоди з нею, однак позивач своїм право не скористався, хоча про це було роз`яснено судом.

Окрім того, в матеріалах справи мається розрахунок відповідача відповідного до якого останнім були сплаченні сума кредиту у повному обсязі, а саме: вартість автомобіля 139467,60 грн., первісний платіж 27893,52 грн., сума кредиту 111574,08 грн., погашено кредиту 88259,88 грн., сплачено усього 116153,40 грн. (т. 3 а.с.24 ).

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 616 ЦК України якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Щодо уточненої позовної заяви ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності за зобов`язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу» (див. mutatismutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява № 14902/04, § 570), «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbingsand Others v. The United Kingdom», заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)).

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції чинній на час дії спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

В п. 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц зазначено, що строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України у вказаній редакції, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Тому, враховуючи припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання зі спливом визначеного договором або законом строку, застосоване у другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України у зазначеній редакції словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Вказане не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду лише протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання.

В п. 42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц зазначено, що за умови пред`явлення банком до позичальника та поручителя вимоги про дострокове повернення коштів за кредитним договором змінюється строк виконання основного зобов`язання, і порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року і Загальних умов кредитування ОСОБА_4 поручилася за виконання зобов`язань позичальником ОСОБА_3 за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року згідно графіку погашення кредиту, остання дата погашення кредиту визначена у графіку 15 липня 2018 року (т.1 а.с.25-26).

ТОВ «Порше Мобіліті» на адресу поручителя ОСОБА_4 направило вимогу (повідомлення) № 50009711 від 04 березня 2015 року (на поштовому конверті стоїть дата відправлення 24 березня 2015 року) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року. Натомість, ОСОБА_4 вказану вимогу не отримала, що підтверджується повернутим на адресу ТОВ «Порше Мобіліті» поштовим конвертом із зазначенням причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (т. 1 а.с. 45-47).

Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Таким чином, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителів про повернення заборгованості за платежами, які позичальник був зобов`язаний згідно з умовами кредитного договору вносити періодично, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Такими чином, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука за кожним із зобов`язань, визначених періодичними платежами, припиняється після шести місяців з моменту спливу строку погашення кожного чергового платежу. Пред`явлення кредитором вимоги до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку виконання частини основного зобов`язання, визначеної періодичним платежем, є підставою для відмови у задоволенні такої вимоги через припинення поруки за відповідною частиною основного зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц).

В частині зобов`язань ОСОБА_4 по сплаті заборгованості до 30 березня 2015 року порука припинилася на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України.

Судом враховується, що позивач, пред`явивши вимогу до ОСОБА_4 про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «Порше Мобіліті» відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінило строк виконання основного зобов`язання та було зобов`язане пред`явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи після закінчення 30 днів з дня отримання вимоги.

Отже, позивач в іншій частині не пропустив строк пред`явлення позовних вимог до поручителя ОСОБА_4 , оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» 02 жовтня 2015 року через засоби поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, а 18 лютого 2019 року через засоби поштового зв`язку позивач ТОВ «Порше Мобіліті».

Таким чином, в цій частині суд не бере до уваги посилання представника відповідача на припинення поруки.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_3 умов кредитного договору від 19 липня 2013 року, ТОВ «Порше Мобіліті» 04 березня 2015 року на адресу ОСОБА_3 направило вимогу (повідомлення) № 50009711 від 04 березня 2015 року, щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором у розмірі 276446,23 грн., яка складається з: 11154,22 грн. несплачених чергових платежів (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу), 3236,76 грн. штрафні санкції відповідно до п. 8.3 Договору, 56430,00 грн. штраф за порушення вимог щодо страхування майна в розмірі 15% від суми кредиту, 2330,49 грн. компенсація страхових платежів відповідно до п. 5.6 Договору (т. 1 а.с. 42-43). Дана вимога була отримана ОСОБА_3 18 березня 2015 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи (т. 1 а.с. 44).

02 жовтня 2015 року ТОВ «Порше Мобіліті» через засоби поштового зв`язку звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором та просив стягнути з відповідачів заборгованість кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року станом на 10 вересня 2015 року у загальному розмірі 321045,48 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 223045,93 грн., збитків у розмірі 22755,21 грн., штрафу у розмірі 40723,85 грн., пені 5,59 грн., 3% річних у розмірі 2575,14 грн., інфляційних витрат у розмірі 31939,76 грн. та судові витрати, а 18 лютого 2019 року через засоби поштового зв`язку позивач ТОВ «Порше Мобіліті» надав суду уточнену позовну заяву до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором та просив стягнути з відповідачів заборгованість кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року станом на 12 лютого 2019 року у загальному розмірі 614999,41 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 270752,08 грн., збитків у розмірі 87940,86 грн., штрафу у розмірі 39050,93 грн., 3% річних у розмірі 31221,79 грн., інфляційних витрат у розмірі 186033,75 грн., а також судові витрати.

У п. 54 постанови Великої палати Верховного суду від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що Велика палата Верховного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Аналогічно, у постанові Великої палати Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 202/4494/16 (провадження № 14-318цс18) зазначено, що Велика палата Верховного суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154пс18).

Таким чином, направивши вимогу ОСОБА_3 про дострокове повернення кредиту, ТОВ «Порше Мобіліті» змінило строк кредитування та відповідно до пункту 3.3 Загальних умов кредитування визначило у національній валюті України суму заборгованості, що підлягає поверненню.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Отже, ТОВ «Порше Мобіліті», звернувшись до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у березні 2015 року із вимогою про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Тому, дії ТОВ «Порше Мобіліті» щодо збільшення в подальшому розміру зобов`язання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 після дострокової вимоги є неправомірним та суперечить нормам закону і суми нараховані після дострокової вимоги не підлягають до стягнення.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 20 травня 2022 року по справі № 336/4796/18.

Так, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 має непогашену суму заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року у розмірі 87940,86 грн., що становить еквівалент 9845,53 долара США, що підтверджується зведеною обліковою випискою по рахунку клієнта ОСОБА_3 (т. 3 а.с.163-166).

З заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог видно, що заборгованість ОСОБА_3 станом на 12 лютого 2019 року становить у загальному розмірі 614999,41 грн., яка складається з основної суми заборгованості за кредитом у розмірі 270752,08 грн., збитків у розмірі 87940,86 грн., штрафу у розмірі 39050,93 грн., 3% річних у розмірі 31221,79 грн. та інфляційні витрати у розмірі 186033,75 грн. (т. 3 а.с. 109-122).

Разом з тим, суд при стягненні заборгованості повинен врахувати обґрунтованість розрахунку заборгованості наданого позивачем за первісним позовом ТОВ «Порше Мобіліті». Однак, як видно з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, що ТОВ «Порше Мобіліті» звертаючись 18 лютого 2019 року до суду з заявою про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог розраховував залишок основної суми кредиту, еквівалент якої становить 9845,53 долара США та яка підлягає поверненню, виходячи з курсу продажу доларів США за гривню в розмірі 27,5 грн. за 1 долар США станом саме на 03 квітня 2015 року (що передував дню складання вимоги), посилаючись на лист ПАТ «Креді Агріколь Банк», про що зазначено у заяві про зміну предмету позову (т. 3 а.с. 109-122, 123). В свою чергу, суд звертає увагу на те, що при зверненні ТОВ «Порше Мобіліті» до суду з позовною заявою, а саме 02 жовтня 2019 року, останній розраховував залишок основної суми кредиту, еквівалент якої становить 9845,53 долара США та яка на його думку підлягає поверненню, виходячи з курсу ПАТ «Креді Агріколь Банк», саме на дату підготовки позовної заяви, який складав 21,782 грн. за 1 долар США, про що зазначено у позовній заяві (т. 1 а.с. 10-22).

Окрім цього, як встановлено в судовому засіданні, згідно з зведеною обліковою випискою по рахунку клієнта ОСОБА_3 , останнім сплачено суму в розмірі 91055,23 грн. (т. 3 а.с.163-166). Проте, в запереченнях вимог ТОВ «Порше Мобіліті» щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року ОСОБА_3 надано копії квитанцій про сплату ним платежів за вказаним кредитним договором, за яким сума сплачених коштів по кредитному договору становить 116159,40 грн. за період з липня 2013 року по березень 2016 року (т. 3 а.с. 25-36).

Як вбачається з додатку №1 до Висновку експерта №4500/4501-20, за даними квитанцій по сплаті кредиту по кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року за період з 23 липня 2013 року по 13 березня 2016 року було сплачено ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 126987,99 грн. (т. 5 а.с.12-13). При цьому, призначення платежу у виписках з рахунку клієнта та квитанцій про сплату різняться, а з аналізу виписки з рахунку клієнта не зрозуміло як, за що і за який період нараховувалися і зараховувались платежі згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року (т.5 а.с. 9-10).

Частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку не застосовується (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

З матеріалів справи встановлено, що відповідно до умов договору (пункт 1.3.1 Загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору) розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено в кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

За таких обставин, у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат слід відмовити.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

ТОВ «Порше Мобіліті» заявлено вимогу про стягнення 3 % річних.

Відповідно до положень ч.2 ст.625 ЦК України, базою для нарахування 3 % річних є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуванням, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу.

ТОВ «Порше Мобіліті» не було доведено суми заборгованості за кредитом у розмірі 614999,41 грн. документами, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

В розрахунку, який міститься у позовної заяві, відсутні вище вказані вимоги.

Тому суд позбавлений можливості обрахувати 3% річних, за відсутності визначеної суми основного боргу.

З урахуванням зазначеного та тих обставин, що в судовому засіданні та в матеріалах справи не містяться належних, допустимих та не спростованих доказів щодо суми основного боргу відповідача перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про сплату штрафу, пені суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 1 статті 549 цього Кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Право позивача нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги, згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18).

Окрім того, судом враховується вимоги ст. 61 Конституції України.

З огляду на це суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні вимог про стягнення штрафу у сумі 39050,93 гривень, оскільки останні нараховані після пред`явлення вимоги про дострокове повернення заборгованості.

Окрім того, суд враховує, що ТОВ «Порше Мобіліті» не було доведено суми заборгованості за кредитом у розмірі 614999,41 грн. документами, які можуть підтверджувати наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно з нормами ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи , які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Тому суд позбавлений можливості обрахувати суми штрафу до пред`явлення дострокової вимоги відповідачу, на які посилається позивач, за відсутності визначеної суми основного боргу.

Також ТОВ «Порше Мобіліті» заявлено вимогу про стягнення збитків за вчинення виконавчого напису, який за рішенням суду визнано таким, що не підлягає до виконання, понесення витрат на оплату адвоката при розгляді цієї справи, страхування предмета застави.

В п. 8.5 Загальних умов кредитування вищенаведеного договору, визначено, що збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктами першим та другим ст. 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Так, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

ТОВ «Порше Мобіліті» не доведено, що вказані витрати були необхідними для відновлення свого порушеного права та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням умов кредитного договору, а тому не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, суд бере до уваги, що представник ТОВ «Порше Мобіліті» не надав суду жодного належного та допустимого доказу того, що між ТОВ «Порше Мобіліті», ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_3 укладався договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів.

Суд бере до уваги, що у Висновку експерта №4500/4501-20 від 17 січня 2022 року за результатами проведення судово-економічної експертизи не має відповіді на питання: чи враховані всі квитанції про сплату щомісячних платежів за кредитним договором відповідачем ОСОБА_3 , які маються в матеріалах справи, в розрахунок заборгованості, наданим ТОВ «Порше Мобіліті»; документально підтвердити факт виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року щодо надання позичальнику ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 111547,08 грн. що еквівалентно 13680,00 доларів США, враховуючи бухгалтерську документацію, що надана ТОВ «Порше Мобіліті»; чи відповідає наявний в позовній заяві розрахунок заборгованості позичальника ОСОБА_3 (по сплаті відсотків за кредит, штрафних санкцій та погашення основної суми боргу) перед ТОВ «Порше Мобіліті» умовам укладеного між вказаними сторонами кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року та розрахунковим документом щодо видачі та погашення кредиту за цим кредитним договором; який обмінний курс долара США фактично застосовувався ТОВ «Порше Мобіліті» при розрахунку платежів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 50009711 від 19 липня 2013 року та чи відповідає даний обмінний курс умовам договору та обмінному курсу вказаному в уточненій позовній заяві від 18 лютого 2019 року; який розмір процентної ставки фактично використовувався ТОВ «Порше Мобіліті» при розрахунку відсотків за весь час користування кредитом, відповідно до умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року.

Крім того, у дослідницькій частині Висновку експерта №4500/4501-20 від 17 січня 2022 року зазначено, що меморіальний ордер та первинні документи, відповідно до яких банком було здійснено переказ коштів згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року у матеріалах справи відсутні та на дослідження не надані відповідно до клопотання № 1415/1928/29-20/05/10 від 19 травня 2020 року. Таким чином, документально підтвердити факт виконання ТОВ «Порше Мобіліті» умов кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року щодо надання позичальнику ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 111574,08 грн., що еквівалентно 13680,00 доларів США, враховуючи бухгалтерську документацію, що надана ТОВ «Порше Мобіліті», не надається за можливе. Позичальник здійснював платежі згідно графіку погашення кредиту з моменту укладення кредитного договору по січень 2015 року, подальші платежі позичальник сплачував не у відповідності з графіком погашення кредиту. У матеріалах справи відсутні та на дослідження не надані виставлені компанією рахунки та обмінні курси за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі. Призначення платежу у виписках з рахунку клієнта та квитанцій про сплату різняться, а з аналізу виписки з рахунку клієнта не зрозуміло як, за що і за який період нараховувалися і зараховувались платежі згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року.

З додатку №1 до Висновку експерта №4500/4501-20 вбачається, що за даними квитанцій по сплаті кредиту по кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року за період з 23 липня 2013 року по 13 березня 2016 року було сплачено ОСОБА_3 грошові кошти на загальну суму 126987,99 грн.

Також, суд враховує, що представником ТОВ «Порше Мобіліті» не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що банком було здійснено переказ коштів згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року на рахунок одержувачу Автоцентр-Україна.

Суд не приймає до уваги надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором, оскільки вони суперечать один одному, та висновку експерта, так як не можливо точно встановити, яку саме суму заборгованості сплатив відповідач, оскільки остання різниться як у виписках позивача, так і у виписках експерта. При цьому, призначення платежу у виписках з рахунку клієнта та квитанцій про сплату різняться, а з аналізу виписки з рахунку клієнта не зрозуміло як, за що і за який період нараховувалися і зараховувались платежі згідно кредитного договору № 50009711 від 19 липня 2013 року. Окрім того, з розрахунку вбачається, що кошти, які були сплачені відповідачем, перераховувалися на погашення не тільки кредиту, а й страхових виплат, штрафу, при тому, що у висновку експерта зазначено, що останній своєчасно сплачував кредит та в строк передбачений графіком, а договір про страхування взагалі відсутній. Також після пред`явлення дострокової вимоги в розрахунку одночасно застосовані як умови договору про сплату відсотків, штрафу так і ст. 625 ЦК України про сплату трьох відсотків річних.

Крім того обґрунтування суми заборгованості в позовній заяві і в заяві про збільшення позовних вимог також суперечить наданим розрахункам.

Отже, всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем ТОВ «Порше Мобіліті» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сум, що підлягають стягненню. Відсутність доказів є підставою для відмови в задоволені позову.

Таким чином, суд вважає, що в позовних вимогах ТОВ «Порше Мобіліті» про стягнення заборгованості та збитків слід відмовити повністю.

Щодо уточненої зустрічної позовної заяви ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності суд приходить до наступного.

ОСОБА_3 заявив позовні вимоги з підстав статей 203, 215 ЦК Україні і ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до п. 1.1. Загальних умов кредитування, компанія зобов`язалася надати позичальнику кредит у сумі, визначеній в Кредитному договорі, в українських гривнях.В кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятій для сторін.

Згідно п. 1.3. Загальних умов кредитування сторони погодили, що кошти у повернення Кредиту та додаткового кредиту відображають справедливу вартість Кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплати таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено Сторонами у Кредитному договорі.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Мобіліті» було надано кредит ОСОБА_3 в національній валюті, який єеквівалентом13680,00 доларівСША відповідно до курсу філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь Банк», що дорівнює 8,1560 грн./ долар США, про що зазначено в кредитному договорі № 50009711 від 19 липня 2013 року.

Загальний розмір щомісячного платежу є таким, що погоджений Сторонами у Графіку погашення кредиту та незмінним з моменту укладення Кредитного договору.

Відповідно до п.п.1.3.1, п.1.3. Розділу 1 Загальних умов кредитування (Додаток до Кредитного договору), розмір платежів, що підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення Кредитного договору у Графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення Кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у Кредитному договорі. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягають сплаті відповідно до умов цього Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний Компанією, збільшиться більше, ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується Позичальником.

Відповідно до п. 1.3.2 п.1.3. Розділу 1 Загальних умов кредитування (Додаток до Кредитного договору) У часткову зміну зазначених вище положень цього пункту, компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту та додаткового кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за 2 (два) дні до дати виставлення рахунка) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог протягом дії кредитного договору, і для цього не вимагається згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за 7(сім) робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті позичальником до того моменту, коли компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови загальних умов кредитування повинні у рівній мірі застосовуватися до нового обмінного курсу.

Пунктом 2.4. Розділу 2 Загальних умов кредитування передбачено, нарахування процентів: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів), відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до Графіка погашення кредиту.

Відповідно до п.2.5. Розділу 2 Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіку погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів (стаття 3).

Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, сума щомісячного платежу визначається у гривнях та є еквівалентно долару США.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється.

Відповідно до п.9.5. Розділу 9 Загальних умов кредитування, підписанням Загальних умов кредитування Позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила Позичальника із інформацією, передбаченою статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, а також що Позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених Компанією.

Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України яка визначає, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору.

Виходячи із загальних умов, укладеного між сторонами кредитного договору №50009711 від 19 липня 2013 року, сторонами досягнуто домовленість про істотні умови договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту.

Крім того, відповідно до п.п.9.5.-9.7. Загальних умов кредитування, що є невід`ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердив, що відповідач належним чином ознайомив його, зокрема, з правилами надання фінансових послуг, з інформацією передбаченою ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для Позичальника тощо.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, підписавши кредитний договір, сторони визначили права та взяли на себе певні обов`язки, визначені у договорі, зокрема із зазначенням терміну виконання зобов`язань, відсоткову ставку, що нараховувалася за користування позивачем кредитними коштами, обумовлено випадки зміни, збільшення тіла кредиту.

Як роз`яснено п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавств при вирішення спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обов`язково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати роз`яснення, наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Суди повинні розмежовувати кредитний договір, який є недійсним у силу закону (нікчемний) або може бути визнаний таким у судовому порядку (оспорюваний) з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК, та кредитний договір, який є неукладеним (не відбувся), що не може бути визнаний недійсним, зокрема, у випадку, коли сторони в належній формі не досягли згоди щодо хоча б з однієї його істотної умови або зміст яких неможливо встановити виходячи з норм чинного законодавства (статті 536, 638, 1056-1 ЦК).

У п.16 Постанови №5 від 30 березня 2012 року визначено, що саме по собі зростання/коливання курсу іноземної валюти не є достатньою підставою для розірвання кредитного договору на підставі статті 652 ЦК, оскільки зазначене стосується обох сторін договору й позичальник при належній завбачливості міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

При цьому суди повинні з`ясувати виконання банками чи іншими фінансовими установами положення статей 11, 18, 21 Закону України "Про захист прав споживачів", а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 (щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обов`язок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за цим договором несе споживач.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. В силу ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Положеннями ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, позичальник зобов`язаний повернути позику у тій валюті, в якій отримав кредит.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України, як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов`язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Коригування платежів, в основі якого лежить зміна курсової різниці (зміна курсу гривні стосовно долара), прямо не заборонена та не суперечить чинному законодавству України.

Такі умови відповідають загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору (стаття 627 ЦК України) та положенням щодо вільного встановлення у договорі ціни як його умови (стаття 632 ЦК України).

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідні правові позиції викладені у постановах Верховного Суду України від 04.07.2011 року у справі №3-62гс11, від 07.10.2014 року у справі №3-133гс14, від 02.07.2014 року у справі №6-79цс14, від 01.03.2017 року у справі за N6-284цс17.

Отже визначення в договорі еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов`язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що положеннями кредитного договору, сторонами було обумовлено, погашення кредиту повинно здійснюватися в гривні у перерахунку до долара США зі курсом, який є дійсним на день, що передує виставленню відповідного рахунку, у зв`язку з чим посилання сторони позивача на те, що відповідач прив`язав суму виданого кредиту до еквіваленту долару США не є підставою для визнання кредитного договору, а саме пункту 1.3.1. додатку до нього - загальних умов кредитування, недійсним. Крім того, зазначення в кредитному договорі та графіку погашення до нього, еквіваленту суми кредиту та сум щомісячних платежів, жодним чином не свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Положеннями ч.1 ст.215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч.ч.1-3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно положень ч.ч.1, 2, 5 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Окрім того, слід зазначити, що однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України у Постанові від 11 вересня 2013 року у справі №6-40 цс 13 дійшла висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по - перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п.6 ч.1 ст.3, ч.3 ст.509 ЦК України); по - друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по - третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що при підписанні спірного кредитного договору позивач погодився з його умовами та не заперечував проти надання кредиту у валюті кредитування для придбання транспортного засобу, обставин для визнання положень кредитного договору несправедливими, також не було зазначено, графік погашення кредиту був погоджений з позивачем, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що умови кредитного договору не суперечать принципу добросовісності, у зв`язку з чим підстав для визнання частково недійсним кредитного договору щодо визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, п.1.3.1., п. 1.3.2 додатку до кредитного договору, графіку погашення кредиту, які наведені позивачем, судом не встановлено.

У зв`язку з відмовою в задоволені уточненого позову ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків, суд на підставі ст. 141 ЦПК України не вбачає підстав для стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «Порше Мобіліті» судових витрат (судового збору сплаченого товариством за подання первісного позову та уточненого і витрат на професійну правничу допомогу).

У зв`язку з відмовою в задоволені уточненого зустрічного позову ОСОБА_3 до ТОВ «Порше Мобіліті» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності,суд на підставі ст. 141 ЦПК України, не вбачає підстав для стягнення з ТОВ «Порше Мобіліті» на користь ОСОБА_3 судового збору, сплаченого останнім при подачі зустрічного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. 61 Конституції України, ст. ст. 207, 509, 526, 549, 551, 610-611, 625, 626, 628, 633, 634, 638-639, 1048-1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 76, 81, 141, 223, 258, 263-265, 274 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені уточненого позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та збитків, - відмовити.

В задоволені уточненого зустрічного позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа без самостійних вимог ОСОБА_4 про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та застосування правових наслідків його недійсності, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст судового рішення складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін