Справа № 165/1197/23
Провадження № 2/165/352/23
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві,

встановив:

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ДП "Волиньвугілля" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що в період з 10 січня 2012 року по 24 листопада 2022 року працював у ВП "Шахта Бужанська" ДП «Волиньвугілля», на посаді машиніста електровоза підземного 3-го розряду. Внаслідок шкідливих підземних умов праці він отримав низку професійних захворювань, зокрема: хронічна двобічна радикулопатія L5, S1 в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язово-тонічним та больовим синдромами, хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість (ІІІ ст.), помірна ступінь зниження слуху за класифікацією ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , хронічний бронхіт ІІ ст., фаза затихаючого загострення, дифузний пневмофіброз, ЛНІ-ІІ ст. Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12ААА №028881 від 06 грудня 2022 року, ступінь втрати ним працездатності становить 65 %. В акті розслідування за формою П-4 від 30 листопада 2022 року зазначається, що, причиною виникнення захворювань у позивача стало саме: фізичне навантаження, пил, шум, несприятливий мікроклімат, довготривала робота в шкідливих умовах. Оскільки захворювання виникло при виконанні ним своїх трудових обов`язків і заподіяна йому шкода випливає з трудових відносин, тому вважає, що вона має відшкодовуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання на виробництві та переносить і по сьогоднішній день. Отримане захворювання нагадує про себе, він змушений постійно лікуватися та відновлювати своє послаблене здоров`я. Утруднене дихання і приглухуватість призвело до втрати ним нормальних життєвих зв`язків та надалі вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Беручи до уваги характер та ступінь моральних страждань заподіяних йому внаслідок професійного захворювання, просить суд присудити до стягнення з відповідача ДП "Волиньвугілля" в свою користь моральну шкоду в сумі 180 000 грн. та 3000 грн. витрат понесених на правничу допомогу адвоката.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_4 подала до суду письмову заяву, в якій просила просила задоволити позов, розглянути справу у її відсутності та відсутності її довірителя (а.с.25).

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки про виклик до суду (а.с.61). У відзиві представник відповідача адвокат Лащук Ю. зазначила та просила врахувати, що відповідач забезпечував дотримання соціальних гарантій працівників, в тому числі позивача, останньому надавалася щорічна додаткова оплачувана відпустка, нараховувалися компенсаційні виплати за безкоштовне молоко, що в загальній сумі за період з 10.01.2012 року по 24.11.2022 становило 14 574,16 грн., також щороку він отримував відповідні медичні висновку про придатність до виконання дорученої роботи. Крім того, специфіка роботи в шахті передбачає високий рівень шкідливих факторів на робочому місці, підвищує можливість отримання працівниками професійних захворювань та втрати ними працездатності. Більше того, відсутність винних та протиправних дій зі сторони відповідача свідчить про відсутність підстав для притягнення ДП «Волиньвугілля» до цивільно-правової відповідальності та необґрунтованості позовних вимог в цілому. Сам по собі висновок МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності не може беззаперечно вказувати на наявність моральної шкоди та слугувати підставою для задоволення позову. Підприємство «Волиньвугілля» державної форми власності та фінансується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України, які у період воєнного стану виділяється досить в обмеженій кількості. З огляду на все вище перелічене, вважає, що немає підстав стягувати з відповідача в користь позивача 180 000 грн. моральної шкоди. Більше того, цю суму вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості (а.с.18-20, 26-30).

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

У судовому засіданні встановлено, що з 10 січня 2012 року по 24 листопада 2022 року позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем ДП "Волиньвугілля". 24 листопада 2022 року останній був звільнений із займаної посади на підставі наказу №173/к від 24.11.2022 відповідно до ч.3 ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору із виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку, що стверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 . Стаж роботи ОСОБА_1 в умовах впливу шкідливих факторів склав всього 13 років 3 місяці 29 днів (а.с.7).

Згідно з копією довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності серії 12ААА №028881 від 06 грудня 2022 року (а.с.8-9), ступінь втрати працездатності позивача становить 65%, в тому числі: 15% по приглухуватості, 25% по хронічному бронхіту і 25 % по радикулопатії.

У акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 30 листопада 2022 року (а.с.5-6) встановлено, що причиною виникнення у ОСОБА_1 професійних захворювань стало: пил, шум та фізичне навантаження, несприятливий мікроклімат на робочому місті.

Нормами Конституції України, зокрема ст.21, ст.43, ст.46 передбачені права працівників на охорону їх життя і здоров`я у процесі трудової діяльності, на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У судовому засіданні з матеріалів справи встановлено, що позивачу заподіяна моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнав внаслідок професійного захворювання та переносить і по сьогоднішній день. ОСОБА_1 відчуває себе неповноцінною людиною, є обмеженим у реалізації своїх життєвих планів. Стан здоров`я позивача вимагає додаткових зусиль в організації його повноцінного життя.

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням, позивачу рекомендовано спостереження, лікування (амбулаторне та стаціонарне), медична реабілітація, санітарно-курортне лікування, а також протипоказана важка фізична робота.

Представником відповідача суду не надано жодних доказів, які б свідчили про вину позивача в порушенні вимог нормативних актів про охорону праці.

Відповідно до вимог частин 2, 3, 5 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці.

Власник або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання роботи, поєднаної з явною небезпекою для життя, а також в умовах, що не відповідають законодавству про охорону праці.

Вищенаведені письмові докази дають суду підстави вважати, що діями відповідача який не забезпечив безпечні умови праці, працівнику ОСОБА_1 заподіяно моральну шкоду. Позивач отримав професійне захворювання, зазнав фізичний біль та страждання, які переносить і по теперішній час. Професійне захворювання та його наслідки викликали сильні емоційні страждання у ОСОБА_1 , зокрема душевний біль, постійне почуття неповноцінності, пригнічення. Будучи обмеженим у фізичних можливостях, він змушений постійно докладати додаткові зусилля для організації свого життя, лікуватися та відновлювати своє здоров`я.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, які вона зазнає.

Відповідно до роз`яснень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31 березня 1995 року №4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Заперечення представника відповідача щодо збитковості підприємства, відсутності належного фінансування та специфіки роботи шахти суд не може взяти до уваги, як і зменшити розмір відшкодування шкоди з цих підстав.

Крім того, дотримання відповідачем соціальних гарантій працівників та відсутності з його сторони протиправної винної поведінки, ніяк не може спростувати твердження ОСОБА_1 про спричинення йому моральної шкоди внаслідок отриманого професійного захворювання.

Суд наголошує на тому, що право на відшкодування шкоди, в тому числі й моральної, настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Відповідно до пункту 38 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної правцівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року №472 (далі - Правила) право на отримання потерпілим виплат на відшкодування шкоди настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Отже втрата працездатності, яка встановлена висновком МСЕК, вже сама по собі свідчить про спричинення моральної шкоди потерпілому (постанова ВС від 10.10.2019 у справі № 219/590/17).

Враховуючи характер моральних та фізичних страждань позивача, їх тривалість, спосіб заподіяння і виходячи з засад справедливості та розумності, а також з врахуванням розміру (у відсотках) втрати професійної працездатності позивача, встановленої в нього групи інвалідності, стажу роботи позивача на підприємстві вугільної промисловості, суд вважає за необхідне позов задоволити частково, та стягнути з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь позивача ОСОБА_1 90 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, що на думку суду буде справедливим та співмірним з завданими моральними стражданнями позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 1073,60 грн. судового збору та пропорційно задоволеним вимогам, на користь позивача ОСОБА_1 15000 грн. на компенсацію витрат понесених ним на правничу допомогу адвоката, що підтверджені документально (а.с. 10-13).

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі ст.153, ст.173, ст.237-1 КЗпП України, ст.1167 ЦК України, ст.13, ст.14 ЗУ "Про охорону праці", суд,

постановив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля», юридична адреса: вул. Луцька, буд.1, м. Нововолинськ, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) 90 000 (дев`яносто тисяч) гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля», юридична адреса: вул. Луцька, буд.1, м. Нововолинськ, , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) 1 500 (одна тисяча п`ятсот) грн. понесених витрат на правничу допомогу адвоката.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Волиньвугілля», юридична адреса: вул. Луцька, буд.1, м. Нововолинськ, , в дохід держави 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Волинського апеляційного суду з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк