Справа № 510/809/23
Провадження № 2/510/891/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.23 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

- за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу у його відсутності.

Позивачка на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_5 із ОСОБА_6 ; копія свідоцтва про народження відповідача; копія свідоцтва про народження ОСОБА_5 ; копія витягу із погосподарської книги №5 (2001-2005р.р.) с. Орлівка Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області від 02.03.2023р.; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія звіту про проведення незалежної оцінки вартості нерухомості від 12.03.2023р.; копія постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.03.2023р.; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ; відповідь завідувачки Ренійської держнотконтори від 15.09.2023р.; копія заяви ОСОБА_1 від 14.07.2010р. про видачу свідоцтва на ім`я ОСОБА_5 про право на спадщину за заповітом, складеним ОСОБА_3 ; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.09.2023р. про видачу свідоцтва про право на спадщину; копія заяви ОСОБА_1 від 03.06.2014р. про прийняття спадщини після смерті чоловіка; копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.09.2023р. (дата заведення спадкової справи після смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 ).

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивачка у справі являлась невісткою ОСОБА_3 та є вдовою ОСОБА_5 , відповідач є сином ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_3 належало майно:

на підставі погосподарської книги №5 (2001-2005р.р.) с. Орлівка Ренійського (нині Ізмаїльського) району Одеської області житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 .

Також, за життя ОСОБА_3 належало і інше майно ( право на земельну частку (пай), право на майновий пай).

На випадок смерті ОСОБА_3 розпорядився належним йому майном, 20.02.2004р. склав заповіт на ім`я свого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини, син померлого ОСОБА_3 ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Надалі, він, діючи через свого представника за довіреністю, звернувся за свідоцтвом про право на спадщину після смерті батька, однак, таке було видане тільки щодо спадкових права на земельну частку (пай) та права на майновий пай. Щодо житлового будинку, що належав ОСОБА_3 , спадщина не була оформлена, оскільки право власності на нерухомість не було належним чином оформлено. Незважаючи на це, ОСОБА_5 прийняв спадщину за заповітом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, і відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. За життя він не розпорядився належним йому майном, заповіту не залишив. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 були його дружина (позивачка) та син відповідач у справі.

У встановлений законодавством строк для прийняття спадщини позивачка звернулась до нотаріальної контори із заявою про її прийняття за законом. Про це свідчить подана нею до нотаріуса заява про прийняття спадщини від 03.06.2014р. Відповідач за прийняттям спадщини після смерті батька не звертався, на неї не претендує, не заперечує, щоб спадщину оформила на себе позивачка.

Проте, незважаючи на своєчасне звернення позивачки за прийняттям спадщини, оформити її неможливо у зв`язку із тим, що в неї відсутні відповідні оригінали правовстановлюючих документів.

У нинішній час, при зверненні позивачки до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, їй в цьому було відмовлено з причин відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок, про що 14.03.2023р. нотаріусом було винесено відповідну постанову. Надати такі документи позивачка не може, оскільки за життя її свекор, а потім і чоловік не оформили належним чином право власності на житловий будинок, ОСОБА_5 не отримав свідоцтво про право власності, не зареєстрував право на нерухоме майно у Державному реєстрі прав власності на нерухомість.

Окрім вищевказаного, перешкодою в оформленні прийняття спадщини є також і те, що згідно п. 7 глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22.02.2012р. №296/5, у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) правовстановлюючого документу - при видачі свідоцтва про право на спадщину. На копіях (фотокопіях) правовстановлюючого документу проставляється відповідна відмітка «згідно з оригіналом» із зазначенням дати та підпису нотаріуса.

Отже, після смерті ОСОБА_5 це питання вже неможливо вирішити, за визнанням права власності на будинок, як на об`єкт спадщини, може звернутися тільки спадкоємець.

Таким чином, позивачка прийняла спадщину за законом в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, що залишилася після померлого ОСОБА_5 , і вважає, що має всі законні підстави для визнання за нею права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, відповідач її не прийняв та на неї не претендує.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки її доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України (ст. 1223 ЦК України).

Ст. 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно поживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як було встановлено судом, позивачка у справі є спадкоємицею першої черги за законом.

У передбачений законом строк для прийняття спадщини позивачка звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою. Як зазначила позивачка, після смерті чоловіка у неї були відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадковий будинок. В даний час оформити своє право на спадщину та отримати відповідне свідоцтво позивачка не має можливості.

Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. В даному випадку позивачка прийняла спадщину юридично, оскільки її воля, як спадкоємиці за законом, була виражена у подачі нею заяви про прийняття спадщини, її діях по фактичному управлінню та володінню спадковим майном (зберігання копій правовстановлюючих документів на житловий будинок, розпорядження щодо його цільового використовування тощо).

Таким чином, позивачка прийняла спадщину в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, оскільки своєчасно подала заяву про прийняття спадщини, прийняла її за законом. Інший спадкоємець (відповідач) спадщину не прийняв.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що позивачка є суб`єктом набуття права власності на житловий будинок з підстав прийняття спадщини за законом в порядку ч.1 ст. 1269 ЦК України.

З урахуванням викладених позивачкою та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити її вимоги щодо визнання за нею права власності на спадкове майно.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 200, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст. ст. 15, 328, 1216, 1217, 1218, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що належав ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_3 (рахується оформленим за ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК