справа № 450/2912/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

28 вересня 2023 року м.Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі: судді Бунди А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кашуби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, суд,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася з даним позовом до суду, де в своїх вимогах покликається на те, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із 15.07.1997року по 17.09.2007 року вони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі рішення Сихівського районного суду м. Львова у справі №4879, що набрало законної сили. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати із позивачкою. У зв`язку з тим, що відповідач відмовлявся приймати участь в утриманні сина з нього, на підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.04.2018року стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно з 21.02.2018 року та до досягнення дитиною повноліття. Видано виконавчий лист на підставі якого 18.10.2021 року відкрито виконавче провадження Бродівським ВДВС у Золочівському районі ЗМУЮ МЮ (м.Львів). Однак, протягом усього періоду здійснення виконавчого провадження відповідач не здійснював своєчасну та систематичну сплату аліментів. Так, його заборгованість станом на 01.01.2022року становила 36 340,08грн.. За період з січня 2022 року по жовтень 2023 року відповідачем лише один раз сплачено аліментив сумі 3004,05грн. Однак, вважає, що оскільки відповідач є здоровою, працездатною особою, яка не має жодних обмежень щодо працевлаштування та не має інших осіб на утриманні, тому не сплата ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини за такий значний період свідчить про умисне невиконання своїх обов`язків щодо утримання сина ОСОБА_4 . Тривала несплата відповідачем аліментів грубо порушує право сина на належне матеріальне утримання. На підставі вищевикладеного, із посиланням на вимоги ст. ст. 20, 196 СК України просить стягнути із ОСОБА_2 19 709,27 грн. пені за несплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та 4000.00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

31.08.2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву. Відповідач відзив суду не направляв.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Представник позивача адвокат Бідула Г.Д. подала клопотання про розгляд справи у її відсутності та у відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належно, у встановленому законом порядку повідомлявся про час та місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходила заява про відкладення розгляду справи та не подавався відзив. Суд, зі згоди позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст.280-281 ЦПК України.

Судове засідання проведено у відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів.

Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 17.09.2007 року розірвано (а.с.13).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.14).

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.04.2018 року, позов задоволено та вирішено стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 21.02.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-16).

На підставі вищевказаного рішення, 24.08.2018 року Пустомитівським районним судом Львівської області видано виконавчий лист № 450/490/18 та старшим державним виконавцем Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Львів) Янчуком О.В. 18.10.2021 року відкрито виконавче провадження №67172053 (а.с.19-20).

Так, згідно розрахунку зі сплати аліментів від 30.05.2023 року, виданого старшим державним виконавцем Бродівського відділу державної виконавчої служби у Золочівському районі Західного міжрегіонального управління Мінстерства юстиції (м. Львів) Янчуком О.В., станом на 06.10.2022 року, у відповідача ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 59054 грн. (а.с.21-22).

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак, таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові витрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконане або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Як роз`яснено в абзаці 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 р., передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц, правило про стягнення неустойки у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своїх дітей, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин.

Згідно наданого позивачем розрахунку, всього за період з 01.01.2022 року по 13.06.2023 року нараховано 19709.27 грн. пені (а.с.7-8).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню пеня у розмірі 19709,27 грн.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позов є підставний та обґрунтований і підлягає до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат, то суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідні витрати складаються із судового збору та витрат позивачки на правничу правову допомогу.

Оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1073,60 грн. в користь держави.

Також позивачкою оплачено правничу правову допомогу в сумі 4 000 тисячі гривень. Дані послуги адвоката підтверджені ордером на надання правничої (правової ) допомоги серії ВС № 1181843 (а.с.30), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №615 (а.с.31), актом №06/05/23-ФО.02 прийому-передачі наданої професійної правничої допомоги від 13.06.2023 року (а.с.32).

З огляду на викладе, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, з огляду на повне задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

На підставі ст.ст. 180, 196 СК України, керуючись ст.ст. 4,10,12,81, 89, 141, 247 ч.2, 258-259, 263-265,279,280-281 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 19 709 (дев`ятнадцять тисяч сімсот дев`ять) гривень 27 копійок та 4000 (чотири) тисячі гривень витрат на професійну правничу доппомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП невідомо, зареєстрований АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено та підписано 28.09 2023 року.

Суддя: А.О.Бунда