Справа № 333/5377/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючий суддя Ковальова Ю.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії,

за участю:

представника позивача Дерев`янка О.В.,

представників відповідача Плецької Ю.В., Бондаренко Т.О.,

В С Т А Н О В И В:

І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ.

Представник позивача 11.11.2022 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії в розмірі 55 532,65 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. 02.10.2021 р. на виконання вимог закону позивач на офіційному сайті розмістив індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання. ОСОБА_1 на праві власності належить нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 липень 2022 р. на загальну суму 55 532,65 грн. Відповідач не виконав свої обов`язки згідно договору по сплаті за надану послугу з постачання теплової енергії, у зв`язку з чим виникла грошова заборгованість. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути визначену суму заборгованості та судовий збір.

ІІ. ЗАЯВИ (КЛОПОТАННЯ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що у спірний період між сторонами договір № 75202971 на послуги з постачання теплової енергії від 01.11.2021 р. не укладався, оскільки для нежитлового приміщення АДРЕСА_2 раніше було укладено Договір № 501868 від 11.11.2014р. купівлі- продажу теплової енергії в гарячій воді, який між сторонами не розірвано згідно умов п. 10 цього Договору. Статтею 651 Цивільного кодексу України ( далі - ЦК України) встановлено, що Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст.654 ЦК України). Також пунктом 8.1. Договору № 501868 від 11.11.2014 р. визначено, що розбіжності та спори між сторонами, пов`язані з виконанням, зміною та розірванням цього договору, вирішуються шляхом проведення переговорів, листуванням або укладенням додаткових угод. Розділом 10 Договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладання Сторонами письмової угоди про його розірвання (п. 10.1.). Договір припиняє свою дію у випадках: прийняття відповідного рішення судом: ліквідації однієї із сторін (п. 10.2.).

Позивачем не надано до суду доказів направлення письмової додаткової угоди про розірвання договору і отримання такої угоди Відповідачем, а також документу про згоду Відповідача на розірвання Договору № 501868 від 11.11.2014 р. на підставі якого до 31.03.202 і р. проводилась оплата за послуги Концерну «Міські теплові мережі». Отже Договір № 501868 від 11.11.2014 р. не розірвано згідно ст.651 ЦК України ані за згодою сторін, ані через суд, і тому його умови є дійсними і у спірний період.

Також, позивачем не виконано жодного правила укладання публічних договорів на комунальні послуги, що встановлені Законом України «Про житлово- комунальні послуги» від 09.11.207 р. № 2189- VIII, а також «Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 р. (далі - Постанова КМУ № 830).

Пунктом 13 Постанови КМУ № 830 встановлено, що Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги" (далі -ЗУ «Про ЖКП»).

Згідно ч.4 і ч.5 ст.13 ЗУ «Про ЖКП» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідач не отримував від Позивача Додаткової угоди про розірвання Договору № 501868 від 11.11.2014 р. разом з Заявою - приєднання з супровідним листом де була б надана повна інформація про місце (електронний URL- адрес веб - сторінок) і дату опублікування публічного договору та його істотних умов як на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради (далі веб-сайт ЗМР) так і на звичайному веб- сайті Позивача. Позивачем не розміщалось 02.10.2021 р. повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях - на інформаційних стендах в будинку АДРЕСА_3 . Також у жовтні 2021 р. рахунок на оплату послуг за вересень 2021 р. Відповідачу не надходив за відсутністю послуг. Вже у новому опалюваному періоді Позивачем було виставлено перший рахунок - за листопад 2021 р., який Відповідачем отримано після 15 грудня 2021 р.Інформація про опублікування публічних договорів відсутня в усіх платіжних документах за період з 01.11.2021 по 31.07.2022 р. Отже, станом на 02.10.2021 р. (за 30 діб до вказаної дати не укладеного нового договору) та включно до 10.01.2023 p.. Відповідач фактично не знав, а отже не був своєчасно повідомлений про опублікування інформації від.02.10.2021 п. щодо публічних договорів на офіційному веб- сайті ЗМР та звичайному веб-сайті. теплопостачальника. згідно вимог ч. 5 ст.13 ЗУ «Про житлово- комунальні послуги». Отже у період з 01.11.2021 по 31.07.2022 р. діяли положення Договору № 501868 від11.11.2014 року р. купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді на підставі яких Позивач повинен був виставляти рахунки за надані послуги.

Далі, кількість теплової енергії, що вказана у платіжних документах у період з 01.11.2021 по 31.07.2022 р. не відповідає фактично отриманим гігакалоріям (далі - Гкал).Позивачем надано не правильно оформлені «Розрахунок основного боргу» та Рахунки на оплату» де лише вказано кінцеві показники по яким не можливо перевірити правильність розрахунку, оскільки в них відсутні покази будинкового ііриладу обліку, покази розподільного вузла обліку Відповідача, а також порядок/ формула по якій визначалась «кількість Гкал».

Це суперечить пункту 3 ч.І статті 8 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Представником позивача надано відповідь на відзив, в якому зазначено наступне. Так, 01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово- комунальних послуг. Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України Про житлово-комунальні послуги, зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

У частині 1 ст. 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги (в редакції Закону № 1060-ІХ від 03.12.2020) встановлено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) укладається договір про надання комунальних послуг, а саме:

1)індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що

співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку;

2)колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою;

3)договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір.

Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії).

У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

За приписами ч.5 ст.13 цього Закону у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Відповідно до абз. 2 п. З розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 року №2189-VIII (в редакції від 01.05.2021) договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії.

Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 та № 1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України Про житлово-комунальні послуги договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом ЗО днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

02.10.2021, на виконання вимог Закону, Концерн Міські теплові мережі оприлюднив на власному офіційному веб-сайті Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (за посиланням в мережі Інтернет http://teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/).

Згідно з п. 1 оприлюдненого Концерном Міські теплові мережі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води (послуга) індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 53 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії цей договір може бути розірваний у разі прийняття рішення співвласниками щодо зміни моделі договірних відносин відповідно до статті 14 Закону України Про житлово- комунальні послуги.

Згідно матеріалів справи ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення підвалу літ. А-5 № 41 за адресою АДРЕСА_1 , яке знаходяться в багатоквартирному будинку АДРЕСА_3 . Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку.

У визначений нормативними актами строк співвласниками житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та безпосередньо відповідачем, як власником нежитлового приміщення у цьому будинку, не прийнято рішення про вибір моделі договірних відносин з надавачем послуг з постачання теплової енергії - Концерном «Міські теплові мережі».

Таким чином, з урахуванням системного аналізу вище наведених норм чинного законодавства та матеріалів справи, через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та сплив 30-деного строку з моменту опублікування Концерном відповідно до вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання (02.10.2021), типовий індивідуальний договір № 75202971 між Концерном МТМ та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021. В свою чергу, попередньо укладений між сторонами договір № 501868 від 11.11.2014 про купівлю-продаж теплової енергії у гарячій воді припинив свою дію з 01.11.2021.

Також зазначив, що Враховуючи знаходження в багатоквартирному будинку та відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення вказане приміщення Відповідача є опалювальними.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Житловий будинок АДРЕСА_3 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується рахунками, що додавались до позовної заяви, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.

Нежитлове приміщення 41 по АДРЕСА_3 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово- комунального господарства України 22.11.2018 № 315 встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги. Пунктом 6 Розділу III Методики визначено, що у будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється на опалення опалюваного приміщення, оснащеного вузлом розподільного обліку, визначається на підставі показань відповідного вузла розподільного обліку з врахуванням частки обсягу спожитої теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, що визначається пропорційно до загальних/опалювальних площ/об`ємів цих приміщень, та враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Нормами Розділу І Методики визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики.

Для розподілу приймаються показання вузлів комерційного та розподільного обліку, приладів розподільного обліку теплової енергії станом на кінцеву дату розрахункового періоду, отримані виконавцем розподілу комунальної послуги, у спосіб, визначений договором про надання комунальної послуги.

У разі, якщо одна будівля/будинок має два та більше вводи відповідної зовнішньої інженерної мережі, які оснащено вузлами комерційного обліку, то визначення обсягу спожитої послуги та її розподіл здійснюється за сумою всіх вузлів комерційного обліку відповідної комунальної послуги у будівлі/будинку. За рішенням співвласників будівлі/будинку розподіл може здійснюватися окремо для кожної її частини, що оснащена вузлом комерційного обліку відповідної комунальної послуги.

Розділом II Методики передбачені базові правила визначення та розподілу між споживачами загальних обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг.

Загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у кожному розрахунковому періоді розподіляється на потреби безпосередньо опалення житлових/нежитлових приміщень, забезпечення загальнобудинкових потреб на опалення будівлі/будинку та(у випадку наявності таких приміщень у будинку/будівлі) сумарного обсягу теплової енергії, що надходить до приміщень *з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Розподіл теплової енергії у будівлі/будинку здійснюється у відповідності до пунктів 5,6 Розділу III Методики.

Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики за формулами 13,14.

У будівлі/будинку, у якій/якому частина приміщень оснащена приладами розподільного обліку теплової енергії, а решта приміщень не оснащена такими приладами, наявні приміщення з індивідуальним опаленням та/або окремі приміщення з транзитними мережами опалення, обсяг спожитої теплової енергії розподіляється за формулою 16 враховуючи вимоги розділів VI, VIII цієї Методики.

Пунктом 1 Розділу VI Методики визначено, що для споживачів, приміщення яких оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Мінімальна частка середнього питомого споживання теплової енергії на опалення визначається для опалюваних приміщень, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. Цією часткою перевіряють додержання теплового режиму в цих приміщеннях протягом опалювального періоду, в яких не допускається зниження температури повітря більше ніж на 4 оС від нормативної температури внутрішнього повітря. Якщо опалюване приміщення спожило менший обсяг теплової енергії, визначений за показаннями приладів розподільного обліку теплової енергії, ніж визначений за мінімальною часткою середнього питомого споживання, такому приміщенню донараховується обсяг спожитої теплової енергії.

У кожному розрахунковому періоді протягом опалювального періоду перевіряється дотримання вимоги щодо мінімального споживання теплової енергії в опалюваних приміщеннях, оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії. При перевірці спожитий опалюваним приміщенням обсяг теплової енергії на опалення, визначений за показаннями приладу (приладів) розподільного обліку теплової енергії та віднесений до загальної/опалюваної площі/об`єму цього приміщення, порівнюється з мінімальною часткою середнього питомого споживання теплової енергії. У разі недотримання цієї вимоги опалюваному приміщенню донараховується обсяг теплової енергії за такими формулою 32 Методики.

Тобто, у разі відсутності змін у показах розподільчого приладу обліку вбачається порушення споживачем вимог щодо мінімального споживаний теплової енергії у розрахунковому періоді і такому споживачу у відповідності до вимог Методики здійснюються донарахування обсягу спожитої теплової енергії. Також додатково надано детальний розрахунок заборгованості за спірний період. Пунктом 5 Договору зазначено, що Виконавець (Позивач) зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно пункту 11 Договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315.

Згідно пункту 32 Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 Договору вказано споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України "Про житлово- комунальні послуги").

Відповідно до ч. З ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Згідно з п. 8 «Правил надання послуги з постачання теплової енергії» затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 p. N 830, постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період.

Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого" самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами.

Опалювальний період починається не пізніше ніж коли протягом трьох діб середня добова температура зовнішнього повітря становить 8°С та нижче, а закінчується не раніше ніж коли протягом Згідно ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в строк, що встановлений законом, договором. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним гр.ошового зобов`язання.

Відповідно до положень ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 322 Цивільного кодексу України встановлено тягар утримання майна, а саме, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Представником відповідача 25.04.2023 надано додаткові пояснення, в яких зазначено наступне. Так, за змістом ст.25 цього Закону Теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основним обов`язком споживача теплової енергії (ст.24 Закону).

11листопада 2014 р. Відповідач виконав норми Закону та своєчасно звернувся до Концерну «Міські теплові мережі» ( Позивача) для укладання договору де йому було запропоновано укласти Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501868, що набуває чинності з 01 листопада 2014 р.

У п.1.2. Договору № 501868 від 11.11.2014 р. визначено, що під час виконання умов цього Договору сторони зобов`язуються керуватися ЗУ «Про теплопостачання». «Правилами користування тепловою енергією».

Звертають увагу суду, що «Правила користування тепловою енергією» були розроблені виключно на виконання положень ЗУ «Про теплопостачання» та затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03.10.2007р. (далі- Постанова КМУ № 1198 від 03.10.2007).

Згідно термінів пункту 3 цієї Постанови споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Договір № 501868 від 11.11.2014 р. укладено з Фізичною особою- підприємцем ОСОБА_1 , який відноситься до юридичних осіб у відповідності до ст.51 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) де встановлено, що До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Отже вид договору обирався не споживачем, а виключно теплопостачальною організацією, яка при укладанні договору керувалась терміном пункту 3 Постанови КМУ №1198 від 03.10.2007 р.

У відповіді на відзив Позивач зазначає, що у офіційному виданні «Голос України» № 231 від 09.12 2017 р. було опубліковано Закону України « Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VI1I від 09.11.2017 р.

Відповідно до п. 1 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 травня 2019 року.

Звертає увагу суду, що цей Закон було прийнято у 2017 р. Тобто після укладання Договору № 501868 від 11.11.2014 р.

Пунктом 2 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про ЖКП» від 2017 встановлено, що Визнати таким, що втратив чинність, Закон України "Про житлово-комунальні послуги" (Відомості Верховної Ради України, 2004 p.).

Тобто у листопаді 2014 р. діяли норми попереднього Закону України «Про житлово- комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV (далі - ЗУ «Про ЖКП» 2004 р).

Пунктом 1 ч. 1 ст.13 ЗУ «Про ЖКП» 2004 р. було встановлено, що житлово- комунальні послуги поділяються на комунальні послуги серед яких значиться- «послуга централізоване опалення».

На виконання цього Закону було затверджено типовий «Договір на послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 (далі - постанова КМУ № 630 від 21.07.2005р.).

Отже, тільки у сфері теплопостачання станом на 11.11.2014 р. існувало два види договорів. А саме:

а) Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді згідно вимог ст.19 ЗУ «Про теплопостачання» та п. 4 Постанови КМУ № 1198 від 13.10.2007 р.

б) типовий «Договір на послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затвердженого Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р. на виконання вимог ст.13 ЗУ «Про ЖПК» 2004 р.

З вищевказаного можна зробити висновок, що у багатоквартирному будинку одночасно існує дві категорії споживачів де для мешканців житлових квартир надавалась комунальна послуга з централізованого опалення..., але без укладання письмових договорів та оплата проводилась лише на підставі особистих рахунків.

А для нежитлових приміщень обов`язково укладався письмовий Договір купівлі- продажу теплової енергії з дотриманням вимог ст.208 ЦК України.

Отже Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501868 від 11.11.2014 р. не укладався згідно вимог ЗУ «Про ЖКП» 2004 р. та не може вважатись розірваним на підставі втрати чинності такого закону.

Умови Договору № 501868 від 11.11.2014 р. не підпадають під норми ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 р. та Постанови КМУ№ 830 від 21.08.2019p., оскільки: Договір укладений 11.11. 2014 р. і його умови діють з 01.11.2014 р. Пунктом 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення ЗУ «Про ЖКП» від 2017 р. встановлено, що Договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно ст. 13 ЗУ «Про ЖКП» 2004 р. до комунальних послуг відносились послуги з централізованого опалення та надавались на підставі типового Договору про надання послуг з централізованого опалення » затверджених Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 р.

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про ЖКП» 2017 р. до комунальних послуг відносяться послуги з постачання теплової енергії та надаються згідно типових Договорів про надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджені Постановою КМУ № 830 від 21.08.2019 р. та набули чинності 01.10.2021 р.

Отже до 01.05. 2022 р. були чинними договори про надання комунальних послуг, які укладались згідно ЗУ «Про ЖКП» 2004 р. та Постанови КМУ № 630 від 21.07.2005р.

Таке твердження додатково підтверджується поясненнями у ПОЯСНЮВАЛЬНІЙ ЗАПИСЦІ до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання нарахування (визначення) плати за теплову енергію та послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води для споживачів у зв`язку із зміною ціни природного газу» (розміщена у вільному доступі - https://www.minregion.gov.ua/wp-content/uploads/2019/12/Povasnyuvalna- zapiska9.pdf ).

Отже, до переходу на нові договори про надання комунальних послуг, що укладатимуться за правилами, визначеними Законом, та відповідно до типових договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України окремо для різних моделей організації договірних відносин, продовжують діяти старі договори про надання комунальних послуг, що укладалися за вимогами Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» (із змінами) та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630. на тих самих умовах.

Постанова КМУ № 630 від 21.07.2005 р. припинила свою дію лише 01.05.2022 р. Таким чином Договори на послуги з централізованого опалення також були чинними, щонайменше до 01.05.2022 p., якщо теплопостачальник не направив споживачу/юридичній особі додаткову угоду про розірвання письмового договору.

В п.1.2. Договору № 501868 встановлено, що під час виконання умов цього Договору сторони зобов`язуються керуватися ЗУ «Про теплопостачання». «Правилами користування тепловою енергією».

Звертають увагу суду, що ЗУ «Про теплопостачання» та Постанова КМУ № 1198 від 03.10.2007 р. є чинними і на даний час та переліку нормативно-правових актів не значиться Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

Таким чином умови цього договору є діючими в силу закону і у Відповідача не виникало підстав звертатись до теплопостачальника для укладання нового договору.

Частиною 3 статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017p. № 2189-VIII встановлено, що Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

До таких законів відносяться:

-ЗУ «Про теплопостачання»;

-ЗУ «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».

Оскільки ЗУ «Про теплопостачання» є галузевим законом, то у разі колізії між ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та відповідного спеціального закону щодо конкретного виду комунальних послуг, то застосовуються норми галузевого закону.

Отже у Відповідача не виникає підстав звертатись до Позивача для розірвання Договору № 501868 від 11.11.2014 р. тому, що ЗУ «Про теплопостачання» і постанова КМУ№ 1198 від 03.10.2007 р. є чинними та є спеціальними нормативно-правовими актами.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду.

У абзацах 5 та 6 пункту 1 відзиву на позовну заяву Відповідачем вказувалось, що Розділом 10 Договору «Термін дії договору» визначено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до моменту укладання Сторонами письмової угоди про його розірвання (п. 10.1 .) Договір припиняє свою дію у випадках: прийняття відповідного рішення судом; ліквідації однієї із сторін (п. Ю.2.).

Позивачем не надано до суду доказів направлення письмової додаткової угоди про розірвання договору і отримання такої угоди Відповідачем, а також документу про згоду Відповідача на розірвання Договору № 501868 від 11.11.2014 р.

Також у матеріалах справи відсутнє відповідне рішення суду.

ЗУ «Про теплопостачання» та Постанова КМУ № 1198 від 03.10.2007 р. є діючими нормативно- правовими актами.

Таким чином у спірний період умови Договору № 501868 від 11.11.2014 р. є діючими на підставі норм чинного ЗУ «Про теплопостачання» і оплата за отриману теплову енергію у період з 01.11.2021 р. по липень 2022 р. повинна виставлятись згідно умов такого договору.

Далі, оскільки для приміщення Відповідача встановлено окремий розподільний вузол обліку, то кількість теплової енергії у спірний період мас виставлятись згідно показів цього вузла + теплові втрати труб (як в колонці 6 таблиці).

Також в таблиці на акр.1 відповіді є колонка «Тариф за 1 Гкал з ПДВ» з якої вбачається, що застосовувався одноставковий тариф, оскільки у опалюваний період 2020-2021 р. діяв одноставковий тариф на підставі Рішення Запорізької міської ради № 62 від 05.09.2012 р. «Про запровадження одноставкового тарифу на послугу з централізованого опалення комунального підприємства Концерн «Міські теплові мережі» м. Запоріжжя».

З цього слідує, що затвердження та застосування двоставкового тарифу повинно відбуватись виключно на підставі Рішення Запорізької міської ради.

Однак такого рішення не приймалось та до суду не надано.

Також, звертають увагу суду, що рішеннями Виконавчого комітету Запорізької ради у опалюваний період було затверджено як одноставковий так і двоставковий тариф для всіх категорій споживачів (додаються).

Тобто вибір по якому тарифу сплачувати надано споживачу.

Згідно звітів Відповідача по щомісячним показам розподільного обліку (додаються), які подавались до Концерну «МТМ» стороною відповідача складено та надано Контррозрахунок, де у спірний період нарахування проведені по одноставковому тарифу, згідно якого заборгованість за спірний період буде складати всього - 10588,00 грн. (десять тисяч п`ятсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.).

Представники відповідача Плецька Ю.В., Бондаренко Т.О. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували за обставинами, вказаними у відзиві на позов та в письмових поясненнях.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.11.2022 року відкрито провадження по справі, ухвалено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, учасникам справи встановлено строк для подачі заяв по суті справи.

26 грудня 2022 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по цивільній справі №333/5377/22 позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 55 532/п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять дві/ гривні 65 копійок та судовий збір в сумі 2481 /дві тисячі чотириста вісімдесят одну/ гривні 00 копійок.

Ухвалою суду від 09 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 26 грудня 2022 року по цивільній справі за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, - задоволено.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26 грудня 2022 року по цивільній справі (провадження №2/333/3194/22, № 333/5377/22) за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - скасоване.

Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті 24 травня 2023 року.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

Концерн «Міські теплові мережі» є юридичною особою, метою діяльності якої відповідно до п. 2.1 Статуту є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на постійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності Концерну «Міські теплові мережі» є виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами, постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут тощо. (п. 2.2 Статуту)

Відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить приміщення 41 за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.26-28).

Відповідач є споживачем централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається концерном «Міські теплові мережі». За місцем надання послуг відкритий особовий рахунок НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_1 .

Позивачем було надано послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з листопада 2021 року по липень 2022 року на загальну суму 55 532,65 грн.

V. МОТИВИ СУДУ ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА.

Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або досягнення згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Частиною 5 статті 13 даного Закону встановлено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

02.10.2021 Концерн «Міські теплові мережі» оприлюднив на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування Запорізької міської ради (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http://zp.gov.ua/uk/articeles/item/10370/ukladannya-publichnih-dogovoriv-z-koncernom-miski-teplovi-merezhi-) та на власному офіційному веб-сайті (можна знайти у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням http//teploseti.zp.ua/ua/for_consumers/Public_contracts/) індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається так як вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Таким чином, в силу вимог вище наведених норм Закону з 01.11.2021 Концерном «Міські теплові мережі» з ОСОБА_1 укладено типовий індивідуальний договір № 75202971 про надання послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_3 (далі за текстом Договір).

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач посилається на те, що між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 раніше був укладений договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 501868 від 11.11.2014. На час звернення позивача до суду з позовом у цій справі жодної підстави для припинення дії договору № 501868 від 11.11.2014 не було, що підтверджує його дію, а тому відповідач заперечує про наявність і дійсність типового індивідуального договору № 75202971.

Вказані аргументи відповідача спростовуються наступним.

01.05.2021 набрав чинності Закон України від 03.12.2020 № 1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг». Згідно з цим Законом внесено низку змін до Законів України що регулюють житлово-комунальні відносини, в тому числі і до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема до пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону.

Статтею 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Згідно із частиною 7 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до дати обрання співвласниками багатоквартирного будинку однієї з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається публічний договір приєднання відповідно до вимог частини п`ятої статті 13 цього Закону.

Постановами Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021 та № 1023 від 08.09.2021 внесено зміни до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових форм договорів, відповідно до яких згідно із Законом України «Про житлово-комунальні послуги» договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності зазначених постанов.

Системний аналіз вище викладеного дає підстави для висновку, що типовий індивідуальний договір № 75202971 між Концерном «МТМ» та ОСОБА_1 є укладеним з 01.11.2021 через відсутність рішення про вибір моделі договірних відносин та спливу 30-деного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що є публічним договором приєднання, (02.10.2021). В свою чергу договір № 501868 від 11.11.2014 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді вважається розірваним з 01.11.2021.

Пунктом 4 Типового індивідуального договору № 75202971 встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Згідно з п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».

Відповідно до п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі Методика).

Вказана Методика встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Житловий будинок АДРЕСА_3 оснащений приладом комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується рахунками, що додавались до позовної заяви, відповідно обсяг спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається за показаннями вузла комерційного обліку.

Нежитлове приміщення 41 по АДРЕСА_3 оснащено розподільчим приладом обліку теплової енергії.

Нежитлове приміщення відповідача є невід`ємною частиною житлового будинку. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказане приміщення не підпадає під термін неопалювальне приміщення.

Відповідно до визначення, передбаченого Методикою, опалювальне приміщення це приміщення у будівлі/будинку, яке забезпечується тепловою енергією за допомогою внутрішньобудинкової системи теплопостачання, та у якому забезпечується нормативна температура повітря.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач серед іншого має право у встановленому законодавством порядку відключитися від систем централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.

Наразі чинним є Порядок відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019.

Враховуючи знаходження належного відповідачу приміщення в багатоквартирному будинку, відсутність документів на підтвердження відключення від мережі опалення, суд вважає, що вказане приміщення є опалювальним.

Факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 , в якому знаходиться приміщення відповідача, підтверджується рішеннями виконавчого комітету Запорізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону 2021-2022 років, які розміщені в загальному доступі в мережі Інтернет на офіційному сайті Запорізької міської ради та відповідно до яких позивачем було розпочато і закінчено опалювальний сезон в м. Запоріжжі.

Згідно пункту 32 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Пунктом 34 цих Правил визначено, що споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п., п 5, 11, 32, 34, 38 Типового індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

У п. 32 Типового договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

За умовами п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Згідно з пп. 3 п. 41 Типового договору споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором.

В період з 01 листопада 2021 року по 31 липня 2022 року позивач надав відповідачу послугу з постачання теплової енергії на загальну суму 55532,65 грн.

Позивачем були сформовані та надані споживачу рахунки на оплату спожитої послуги з постачання теплової енергії № 75202971 за листопад 2021 року на суму 8683,78 грн., за грудень 2021 року на суму 6699,05 грн., за січень 2022 року на суму 10892,27 грн., за лютий 2022 року на суму 5775,00 грн., за березень 2022 року на суму 17287,67 грн., за квітень 2022 року на суму 1548,72 грн., за травень 2022 року на суму 1548,72 грн., за червень 2022 року на суму 1548,72 грн.; за липень 2022-1548,72 грн.

Для здійснення перевірки нарахувань позивачем надано всі необхідні дані, що містяться в рахунку, а саме покази приладу обліку, площу опалювальних приміщень у будинку, площу приміщення відповідача, тарифи, що діяли в розрахунковому періоді.

Наведеним вище спростовуються доводи відповідача щодо того, що позивачем не доведено факту надання послуг за спірний період, їх обсягу, вартості, а також настання у відповідача строку виконання грошових зобов`язань з оплати таких послуг.

Наданий стороною відповідача контррозрахунок суми заборгованості заявленої позивачем до стягнення розрахований на підставі договору № 501868 від 11.11.2014 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, який, як зазначено вище, суд вважає розірваним з 01.11.2021, а отже, до уваги судом не береться.

Враховуючи те, що відповідач не сплатив в повному обсязі суму боргу за отриману теплову енергію, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 55 532,65 грн. заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата за надані послуги з постачання теплової енергії за спірний період у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги з постачання теплової енергії станом на час прийняття оскаржуваного рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 223, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за спожиту послугу з постачання теплової енергії у розмірі 55 532/п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот тридцять дві/ гривні 65 копійок та судовий збір в сумі 2481 /дві тисячі чотириста вісімдесят одну/ гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення шляхом подання апеляційної скарги в Комунарський районний суд міста Запоріжжя .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі», , адреса місцезнаходження: 69091, м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення складено 01.06.2023.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова