справа № 489/4952/23
провадження №2/489/2048/23
УХВАЛА

15 вересня 2023 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_1 в якому просить визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 29.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить стягнути на її користь борг за договором позики з ОСОБА_2 в розмірі 2500,00 доларів США (в гривневому еквіваленті 91421,50 грн.) та з ОСОБА_3 в розмірі 12500,00 доларів США (в гривневому еквіваленті 457107,50 грн.).

Дослідивши матеріали даної позовної заяви та матеріали цивільної справи №489/3232/23, суд приходить наступного висновку.

За правилами статті 52 ЦПК України, треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Оскільки у правовому статусі треті особи, що заявляють самостійні вимоги, прирівнюються до позивача, то і відповідно всі правові наслідки, які застосовуються до неналежно поданої позивачем позовної заяви, поширюють свою дію і на позов, поданий такими особами. Зокрема, суд може залишити позовну заяву без руху, повернути позовну заяву, відмовити у відкритті провадження або постановити ухвалу про прийняття позову третьої особи до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднання вимог в одне провадження.

Згідно пункту15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02.06.2009 №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК. Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Між тим, об`єднання кількох позовних вимог в одне провадження недоцільне в тих випадках, коли позовні вимоги виникають з різних правовідносин, врегульованих різними галузями права, і спрямовуються на досягнення різної мети

Відповідно із завданням цивільного судочинства, судам при вирішення питання щодо прийняття позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмету позову, необхідно враховувати: 1) взаємний зв`язок первісного позову та позову третьої особи; 2) однорідність вимог та нерозривна пов`язаність вимог між собою; 3) від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших; 4) доцільність спільного розгляду цих позовів.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 13.03.2019 по справі №916/3245/17 та від 12.06.2019 по справі №916/542/18 дійшла висновку про те, що позов третьої особи, поданий, згідно приписів статті 52 ЦПК України, може бути прийнятий судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. А вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом, чи спрямована до третіх осіб, не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Суд виходить із того, що предметом розгляду по справі №489/3232/23 являються вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_1 про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд зазначає, що фактично наслідком можливого задоволення або відмови у задоволенні позову, буде визнання чи відмова у визнанні за ОСОБА_2 права власності на частку спірного спадкового майна.

За викладених обставин, рішення по даній справі ніяким чином не вплине на обсяг прав та обов`язків ОСОБА_1 ЇЇ вимоги до спадкоємців мають характер майнових, про стягнення. В свою чергу, в рамках розгляду даної справи, суд розглядає питання визнання за спадкоємцем права власності на частку спадкового майна.

Внаслідок вирішення справи №489/3232/23, у випадку наявності належних доказів, в підтвердження свого статусу кредитора, ОСОБА_1 не позбавляється права задоволення своїх вимог спадкоємцями, в межах вартості майна, одержаного ними у спадщину.

З огляду на викладене, спільний розгляд позову ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом та позову ОСОБА_1 , про стягнення суми боргу не є доцільним, оскільки суддя не вбачає: взаємного зв`язку первісного позову та позову третьої особи (позови виникають з різних правовідносин); однорідності вимог та нерозривної пов`язаності вимог між собою; від вирішення однієї вимоги не залежить вирішення іншої.

Крім того, аналізуючи вказані норми закону, слід зробити висновок, що для набуття статусу третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору, повинен мати місце такий критерій, як наявність єдиного предмету спору, що не було дотримано ОСОБА_1 .

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи, в силу частини першої статті 52 ЦПК України, повинна містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі.

З урахуванням викладеного, суд вбачає, що позовні вимоги заявлені в позовній заяві третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору та позовні вимоги заявлені ОСОБА_2 не є однорідними, а тому таке об`єднання не допускається у зв`язку з відсутністю спільності предмета позову та може призвести до затягування розгляду справи

Керуючись статтями 52, 191, 193 ЦПК України,

ухвалив:

В об`єднанні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , третя особа ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики, в порядку передбаченому статтею 33 ЦПК України, передати до канцелярії суду вирішення питання про її повторний автоматичний розподіл відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали суду складено 15.09.2023.

Суддя І.В. Коваленко