Справа № 643/9507/23
Провадження № 2-о/643/337/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Єрмакової А.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.

Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства

юстиції (м. Харків)

про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - заявник) звернулася до Московського районного суду м. Харкова із заявою, в якій просить суд встановити факт смерті її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Зарічне Чугуївського району Харківської області, Україна.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник вказує на те, що в селі Зарічне Чугуївського району Харківської області, Україна, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати та вона не може отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. У зв`язку з цим заявник вимушений звернутися до суду з даною заявою про встановлення факту смерті.

У судовому засіданні заявник заяву підтримав з підстав, викладених у заяві.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснила, що ОСОБА_2 була її сусідкою, їх будинки розташовані поруч та вони товаришували. ОСОБА_2 хворіла, а вона разом із фельдшером ОСОБА_4 її доглядали. 06.03.2022 року вона зустріла ОСОБА_4 , яка їй повідомила, що ОСОБА_2 померла. Вона зайшла з фельдшером до ОСОБА_2 додому та побачила, що дійсно ОСОБА_2 мертва. У зв`язку з постійними обстрілами повний обряд поховання здійснити не змогли та поховали ОСОБА_2 завернувши її тіло у ковдру.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що на початку березня 2022 року від сусідки дізналася, що ОСОБА_2 померла. Після отриманої новини вона зайшла додому ОСОБА_2 та побачила, що дійсно ОСОБА_2 померла. Поховали її люди із села без проведення повного обряду поховання у зв`язку з постійними обстрілами.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши заявника, свідків, розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 11 жовтня 1978 року завідуючим відділом (бюро) запису актів громадянського стану, свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 померла, про що свідчить довідка № 37 від 31.08.2023 року, видана Комунальним некомерційним підприємством «Старосалтівський центр первинної медико-санітарної допомоги Старосалтівської селищної ради».

ОСОБА_2 була громадянкою України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_4 .

Як вбачається з довідки № 207 від 30.08.2023, виданої старостою Хотімлянського старостинського округу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , похована на місцевому цвинтарі в с. Зарічне Чугуївського (Вовчанського) району Харківської області.

Також заявником на підтвердження факту смерті свої матері надано фотознімок з цвинтаря, на якому відображена могила, є фото та мається запис « ОСОБА_2 , 25.04.1960-06.03.2022».

Вказані вище докази, у сукупності з показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_3 підтверджують факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Зарічне Чугуївського району Харківської області, Україна.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» с. Зарічне Старосалтівської селищної ради територіальної громади Чугуївського району Харківської області з 24.02.2022 року по 12.09.2022 року відносилась до переліку територій, що були тимчасово окупованими російською федерацією.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Як вбачається із роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених в інформаційному листі щодо окремих питань застосування Закону України від 4 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України», питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів.

Разом з тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду відповідної категорії справ.

Крім того, суд враховує, що згідно з приписами ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Вказане завдання превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідно заявнику для подальшої реєстрації цього факту в органах реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документа - свідоцтва про смерть у відповідності до вимог діючого законодавства України.

На підставі викладеного, враховуючи сукупність досліджених доказів, які підтверджують факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Зарічне Чугуївського району Харківської області, приймаючи до уваги наявність об`єктивних перешкод для проведення державної реєстрації факту смерті, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті матері заявника.

Керуючись ст. ст. 76, 264, 265, 315, 317 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 задовольнити повністю.

2. Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Анжеро-Суджанськ Кемеровської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Зарічне Чугуївського району Харківської області, Україна.

3. Відповідно до ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення.

4. Роз`яснити, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

5. Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_5 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ).

7. Четвертий відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 144).

Повне рішення складено 02.10.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко