Єдиний унікальний номер 341/533/23
Номер провадження 2/341/238/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області у складі головуючого судді Мергеля М. Р., за участю:

секретаря судового засідання Матейко О. С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

установив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, в якому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1500000,0 грн.

Позов обґрунтований тим, що внаслідок вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, позивач втратив рідного брата, з яким у нього були близькі стосунки. ОСОБА_3 засуджено вироком від 24.02.2023.

Ухвалою суду від 16.03.2023 відкрито провадження у справі. Копію ухвали з позовною заявою надіслано відповідачу за місцем фактичного перебування - до ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12». Роз`яснено відповідачу право брати участь у розгляді справи через свого представника або у режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 05.04.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Відповідач у підготовче засідання явку свого представника не забезпечував, заяв про участь у справі в режимі відеоконференції не подавав.

У черговому судовому засіданні 08.08.2023 представник відповідача - адвокат Денис Т. Д., проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечив. Така позиція обґрунтована тим, що сім`я ОСОБА_3 передала 30000,0 грн сестрі покійного після проведення поховання. Більше коштів ОСОБА_3 немає. Також, у відповідача відсутнє майно, за рахунок якого можна було б відшкодувати заявлену моральну шкоду. Вважає, що 1500000 грн є необґрунтованою сумою, яка не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Також, представник відповідача повідомив, що у випадку неявки його у наступне судове засідання, не заперечує щодо продовження розгляду справи без участі сторони відповідача.

У судове засідання 25.09.2023 прибув позивач та його представник. Представник відповідача не прибув, хоч був повідомлений про час розгляду справи. Заяв чи клопотань до суду не подавав.

З огляду на приписи статті 223 ЦПК України, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, оскільки представник ОСОБА_3 повідомлений про судове засідання, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення судового засідання не подавав, представник відповідача не заперечував проти подальшого розгляду справи без його участі та участі ОСОБА_3 .

У судовому засіданні представник позивача і ОСОБА_1 позов підтримали, просили його задовольнити. Зазначили, що через втрату брата позивач, як і вся сім`я, зазнали значних моральних страждань, які позначились на здоров`ї і звичному способі життя позивача. Зокрема, ОСОБА_1 змушений був постійно змінювати графік роботи, оскільки раніше під час нічних змін із його неповнолітньою дочкою завжди залишався покійний брат, який дбав про племінницю, готував їй їжу, проводив до шкільного автобуса і зустрічав після школи тощо. Крім того брат завжди був готовий допомогти, вони перебували у близьких привітних стосунках, спільне господарство, у якому разом жили покійний і позивач з дочкою, фактично, вів ОСОБА_4 .

На доводи сторони відповідача представник позивача заперечив і зазначив, що витрати на поховання у розмірі 30 000,0 грн не стосуються відшкодування моральної шкоди. При цьому матеріальний стан відповідача не може бути причиною відмови у позові, чи враховуватись під час визначення розміру моральної шкоди до відшкодування. Також, представник позивача звернув увагу суду на те, що за смерть військовослужбовця передбачено виплату у розмірі 15 млн грн, а тому не вважає заявлену до відшкодування моральну шкоду у розмірі 1500000,0 грн завищеною. Наголосив на особливій жорстокості поведінки відповідача під час нанесення відповідних ударів покійному ОСОБА_4 та на цинічній поведінці відповідача після вчиненого, яка полягала у винесенні тіла ОСОБА_4 на вулицю, повернення наступного дня за телефоном покійного та розповіді про те, що відповідач хотів кинути тіло ОСОБА_4 в ріку.

Оцінюючи доводи сторін, надаючи правову оцінку наявним у справі і дослідженим у судовому засіданні письмовим доказам, показанням свідків, суд установив наступні обставини справи.

Вироком Галицького районного суду Івано-Франківської області від 24.02.2023 у справі № 341/1784/22 ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк сім років. Вирок набрав законної сили. Указаним вироком суду установлені наступні обставини.

15.10.2022 близько 19 години ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішли до приміщення літньої кухні, де вживали алкогольні напої.

Під час вживання спиртного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у приміщенні літньої кухні виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків вирішив спричинити ОСОБА_4 тяжкі тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_3 умисно наніс ОСОБА_4 удар кулаком руки у ділянку підборіддя зліва.

Від отриманого удару ОСОБА_4 упав на підлогу, а ОСОБА_3 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс лежачому на підлозі ОСОБА_4 ще декілька ударів кулаками у ділянку обличчя, голови на шиї.

Внаслідок умисного нанесення ударів ОСОБА_4 у ділянки голови, обличчя та шиї, ОСОБА_3 спричинив останньому тілесні ушкодження у виді відкритої черепно-мозково-лицевої травми з забійними ранами лобної ділянки справа, підборіддя зліва та слизової оболонки верхньої і нижньої губи, саднами правої та лівої тім`яної ділянки, лівої скроневої ділянки та лівого вуха, синцями в ділянках повік обох очей та вух, крововиливами в слизову оболонку верхньої та нижньої губи, крововиливами в м`які тканини голови в лобно-тім`яно-скронево-потиличній ділянці зліва та лобно-скронево-потиличній ділянці справа, переломи виличної кістки справа з переходом на основу черепа та поширенням на скроневі кістки справа та зліва, переломами кісток носа та нижньої стінки лівої очниці, крововиливами над тверду мозкову оболонку в проекції переломів, крововиливами під м`яку мозкову оболонку в ділянці основи обох лобних доль та мозочка та забоєм головного мозку в ділянці мозочка та скроневої ділянки справа, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення та перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті, а також тілесні ушкодження у виді закритої тупої травми шиї з переломами великого рога під`язикової кістки зліва та верхнього рога щитоподібного хряща зліва з крововиливом у м`які тканини шиї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечними для життя у момент спричинення і не перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Надалі, через кілька годин, ОСОБА_3 відвів ОСОБА_4 за межі свого господарства та залишив його на пасовищі, де той від отриманих тяжких тілесних ушкоджень помер.

Позивач у цій справі був визнаний потерпілим у межах розглянутого кримінального провадження.

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади (а. с. 47) ОСОБА_1 з 1998 року зареєстрований у АДРЕСА_1 .

Згідно з даними довідки Новоскоморохівського старостинського округу Більшівцівської селищної ради від 11.05.2023 № 53 на момент смерті ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований із братом ОСОБА_1 .

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4, повідомила, що є односельчанкою позивача, з яким нормальні сусідські стосунки. Зазначила, що ОСОБА_1 жив з братом однією сім`єю, дбали один про одного і допомагали один одному. Після смерті брата ОСОБА_1 став неврівноважений. Також, втрата рідної людини вплинула на роботу позивача. Повідомила, що позивач сам виховує неповнолітню дочку, у чому дуже сильно допомагав покійний брат. Раніше допомагала ще й бабуся, тобто мама позивача, але вона померла. ОСОБА_4 постійно допомагав племінниці добиратися до школи у Більшівцях . Також, ОСОБА_4 вів господарство, оскільки останнім часом не працював. Зазначила, що у день «вбивства» була біля господарства ОСОБА_3 і пам`ятає, як останній казав про необізнаність, що трапилось, коли знайшли тіло ОСОБА_4 . ОСОБА_1 дбав про ОСОБА_4 як про меншого брата, жили дуже дружно.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рідна сестра позивача і покійного ОСОБА_4 , повідомила, що з братами жила добре, проте окремо. Підтвердила, що син ОСОБА_3 передав їй грошові кошти в сумі 30000,0 грн на витрати, пов`язані з похованням.

Стосовно предмета доказування, то ОСОБА_9 повідомила, що брати ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, виховували дочку позивача, оскільки десь з 2018 року дружина ОСОБА_1 проживає у Львові, дочкою не цікавиться. Раніше допомагала і їхня мама ОСОБА_7 , яка померла у січні 2022 року. Така жахлива смерть брата ОСОБА_4 менше, ніж через рік після смерті мами, однозначно дуже сильно позначилась на житті і здоров`ї брата ОСОБА_1 . Іванові стало дуже важко, змушений був мінятися змінами на роботі, бо не було з ким залишити дочку. Позивач став дуже дратівливий і важко переносить смерть брата. ОСОБА_1 хоч і підтримував ОСОБА_4 матеріально, проте останній займався домашнім господарством, піклувався про племінницю, до ОСОБА_1 був на роботі. Зазначила, що саме вона забирала тіло ОСОБА_4 , займалась похованням і їй складно описати, у якому стані було тіло брата, оскільки воно все було у саднах, «по-звірячому» побите.

Надаючи правову оцінку установленим обставинам справи, доводам сторін і позовним вимогам, суд виходить з такого.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

З установлених обставин справи суд констатує, що ОСОБА_3 своїми діями, які призвели до смерті ОСОБА_4 , порушив особисті немайнові права позивача ОСОБА_1 і таке порушення призвело до моральних страждань останнього.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до статті 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Таким чином, доводи сторони відповідача про передачу сестрі покійного 30000,0 грн на витрати, пов`язані з похованням ОСОБА_4 , не заслуговують на увагу, оскільки не включаються до морального відшкодування.

Приписами частини четвертої статті 1193 ЦК України визначено, що суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення.

Оскільки у справі, яка розглядається, ОСОБА_1 завдано моральної шкоди саме вчиненням умисного кримінального правопорушення, то доводи представника відповідача про те, що у ОСОБА_3 відсутні кошти й майно, за рахунок якого можна було б виконати вимоги позивача, не заслуговують на увагу.

Щодо розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню.

Згідно зі статтею 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди позивач посилався на моральні страждання, пов`язані із втратою рідної людини, члена сім`ї, яка брала активну участь у його житті.

Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною другою п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова) визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди у зв`язку із втратою брата установлена на підставі показання свідків і з пояснень сторони позивача. Протиправність діяння ОСОБА_3 , а також його вина, установлені вироком суду. Наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача установлено під час розгляду цієї справи.

Частиною другою статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, разом виховували неповнолітню дочку позивача.

Згідно з частиною першою статті 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода - це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Тому, встановлюючи факт такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для такої людини способу життя.

Саме суду на підставі наданих доказів надано право визначити розмір моральної шкоди, який при цьому повинен керуватися наступними принципами: умовна рівність втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей, поміркованості відповідності вимогам розважливості, розумності, об`єктивного відображення дійсності, справедливості, неупередженого ставлення до усіх учасників процесу.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд ураховує характер та обсяг страждань, яких зазнав ОСОБА_1 у зв`язку із смертю брата, яка мала місце через насильницькі протиправні дії відповідача, зміни його усталеного способу життя, душевні переживання.

При цьому, визначаючи розмір завданої моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню і задовольняючи позов лише частково, суд враховує ступінь споріднення між позивачем і ОСОБА_4 (другий, а не перший), а також те, що ОСОБА_4 не був годувальником для позивача. Також, суд критично оцінює доводи сторони позивача і показання свідків у частині того, що покійний ОСОБА_4 брав активну участь у вихованні неповнолітньої дочки позивача, готував їй їжу, возив до школи тощо, оскільки дівчинці на час смерті ОСОБА_4 було 14 років, а менш ніж за рік до події, вихованням дитини також займалась бабуся. На цей час неповнолітня дочка позивача проживає, фактично, окремо у навчальному закладі, де здобуває середню спеціальну освіту. Тобто, на переконання суду, дочка позивача станом на жовтень 2022 року була доволі самостійною і не потребувала особливого догляду зі сторони ОСОБА_4 .

З огляду на наведене, керуючись вимогами поміркованості, розважливості, розумності, об`єктивності, добросовісності, справедливості та співмірності, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення цивільного позову ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000000,0 грн компенсації завданої моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від обов`язку сплатити судовий збір.

Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру (В/КЦС від 28 листопада 2018 року у справі N 761/11472/15-ц).

За подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою передбачено сплату судового збору у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Ураховуючи часткове задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 1000000,00 грн., суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь держави судового збору у сумі - 10000,00 грн (1 відсоток розміру задоволених позовних вимог).

На підставі приписів статей 259, 268 ЦПК України суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення. Складання повного тексту рішення суду було відкладено на строк не більш як десять днів.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263, 265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1000000 (один мільйон) грн моральної шкоди.

У іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 10000,00 грн (десять тисяч гривень).

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 вересня 2023 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , місце фактичного перебування: Державна установа «Івано-Франківська установа виконання покарань № 12 (м. Івано-Франківськ, вул. Коновальця, 70).

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ