КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Провадження № 2/552/1062/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.09.2023 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Шаповал Т.В.,

при секретарі - Дубовик І.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулись до Київського районного суду м. Полтави з позовом до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою.

Посилаючись на те, що 29.09.2022 року ОСОБА_5 подарував частку квартири АДРЕСА_1 своїй тітці ОСОБА_1 . Співвласником іншої частки квартири являється ОСОБА_6 , донька ОСОБА_5 та племінниця ОСОБА_1 ..Зазначили, що в даний час у спірній квартирі проживає ОСОБА_6 та її матір, яка за даною адресою не зареєстрована, ОСОБА_3 ..У даній квартирі зареєстрований ОСОБА_5 особові рахунки на квартиру оформлені на його ім`я. Відповідачі перешкоджають їм у користуванні квартирою, не відчиняють двері, закривши вхідний замок зсередини. Позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості користуватися та володіти своєю часткою у квартирі. Через непорозуміння, сварки, суперечки з приводу користування квартирою остання не може з моменту отримання в дар її частки зайти до квартири, занести свої речі. Відповідачі вчиняють перешкоди, щоб позбавити ОСОБА_1 права користування та володіння та врешті решт і права власності на ч. квартири. Посилалась на те, що вони мають право на рівних правах з відповідачами користуватися квартирою, але ОСОБА_6 , ОСОБА_3 позивачів до квартири не допускають. Позивач ОСОБА_5 проживав в даній квартирі з 1986 року. За цією адресою зареєстрований, в квартирі знаходяться його речі. Весь час підтримував житло в належному стані, робив ремонт. Між ним та відповідачами склалися складні, недоброзичливі стосунки. Постійно зчиняють сварки, безпідставно звинувать у вживанні спиртним, а потім з квітня 2022 року перестали впускати до квартири, позбавивши таким чином права користування житлом.

Просили суд усунути перешкоди в користуванні житлом шляхом вселення ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати ОСОБА_6 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перешкод в користуванні квартирою.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме: виділити ОСОБА_1 сумісно з ОСОБА_5 у користування ізольовану кімнату 5, площею 16.4 кв.м., з гардеробною 6 площею 4.1 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_6 ізольовану кімнату 4 площею 9,5 кв.м.; у загальному користуванні залишити приміщення: коридор 1 площею 4.7 кв.м., санвузол 2 площею 2.7 кв.м., кухню 3 площею 6.8 кв.м., площу, що знаходиться в загальній власності розміром 2.4 кв.м. та коридор ХІІІ, що в загальному користуванні.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено справу до підготовчого судового засідання.

27.01.2023 року до суду від відповідачів надійшов відзив на позовну заяву. Посилались на те, що спору про право чи порядок користування квартирою немає, оскільки ними ніяким чином не оспорюється право позивачів на користування квартирою. Жодних перешкод у вселенні чи в користуванні квартирою позивачам вони не чинили та не чинять.

Посилались на те, що ОСОБА_5 має свій примірник ключів від квартири, періодично приходить до неї забрати речі чи переночувати, має безперешкодний доступ до всіх приміщень, жодних сварок у них з ним з приводу порядку користування квартирою ніколи не виникало. ОСОБА_5 на підтвердження викладених у позові обставин, взагалі не надає жодних доказів того, що йому чиняться якісь перешкоди у користуванні квартирою.

Зазначили, що позивач ОСОБА_1 ще до Нового року виїхала до Італії, оскільки останні 15 років працює там доглядальницею, має посвідку на проживання в цій країні та приїздить в Україну вкрай рідко. Тобто, на даний час вони ніяким чином не можуть створювати їй перешкоди у користуванні квартирою, бо вона проживає та працює в іншій країні. Просили у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

20.02.2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив. Зазначила, що 29.09.2022 року після укладення договору дарування ч. квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_5 були передані ОСОБА_1 ключі від вхідних дверей до квартири. Від приватного нотаріуса позивачі поїхали до вказаної квартири, щоб повідомити іншого співвласника про укладення даного договору, надати його копію та вирішити питання про вселення до квартири. Але зайти до квартири останні не змогли, бо не змогли ключами відкрити вхідні двері, які були закриті зсередини. У квартирі знаходилась ОСОБА_6 , яка відмовилась впускати до квартири. У цей же день близько 18 год., коли ОСОБА_3 після роботи повинна була прийти додому, позивачі знову приїхали до будинку та хотіли зайти до квартири, але знову ж ключем не могли відчинити вхідні двері.

Посилалась на те, що позивачі неодноразово приходили до квартири, але їх до неї не впускали відповідачі. Просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 березня 2023 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали, просили у їх задоволенні відмовити.

У судове засіданні позивач ОСОБА_5 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку.

У судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, свідків,дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній часткові власності ОСОБА_1 частка на підставі договору дарування частки квартири від 29.09.2022 року, ОСОБА_6 - частки на підставі свідоцтва про право власності. /а.с.11-14/

З технічного паспорта від 23.09.2022 року на вказану квартиру вбачається, що вона має загальну площу 49.9 кв.м., житлову площу 25.9 кв.м. та складається із: коридора 1, площею 4.7 кв.м., санвузла 2 площею 2.7 кв.м., кухні 3 площею 6.8 кв.м., кімнати 4 площею 9.5 кв.м., кімнати 5 площею 16.5 кв.м., гардеробної 6 площею 4.3 кв.м., коридора 7 площею 3.1 кв.м., в загальній власності знаходиться площа 2.4 та в загальному користуванні коридор XIII площею 4.8 кв.м./а.с.17/

Статтею 41 Конституції України установлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, порядок користування житловими приміщеннями у нерухомому майні, яке належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб.

Оскільки, спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, тому в користування сторонам спору слід визначити приміщення, що відповідають розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому, допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Дані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі № 6-1500цс15.

Надання співвласнику у користування частини майна має ґрунтуватися на встановленні відповідності між розміром частки в праві спільної часткової власності, та часткою того майна, надання якого у користування вимагає такий співвласник.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено у судовому засіданні, між сторонами існує спір з приводу користування спірною квартирою,а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про усунення перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користуванні житлом та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

Є можливим встановити такий поряд користування спірною квартирою: виділити ОСОБА_1 сумісно з ОСОБА_5 у користування ізольовану кімнату 5, площею 16.4 кв.м., з гардеробною 6 площею 4.1 кв.м.; виділити у користування ОСОБА_6 ізольовану кімнату 4 площею 9.5 кв.м.; у загальному користуванні залишити приміщення: коридор 1 площею 4.7 кв.м., санвузол 2 площею 2.7 кв.м., кухню 3 площею 6.8 кв.м., площу, що знаходиться в загальній власності розміром 2.4 кв.м. та коридор ХІІІ, що в загальному користуванні.

Щодо вимоги позивачів щодо усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення варто зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підтвердження позовних вимог у цій частині позивачі надали до суду повідомлення від ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області №5327 від 10.10.2022 року із якого вбачається, звернення ОСОБА_7 від 30.09.2022 про те, що 30.09.2022 близько 09 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_2 співвласниками квартири ОСОБА_6 та її мати ОСОБА_3 не відчиняють двері квартири, чим створюють перешкоди у користуванні частини квартири, зареєстровано в інформаційно телекомунікаційній системі. Працівниками ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за вказаним фактом проведено перевірку. /а.с.19/

Інших доказів щодо предмета спору позивачами та їх представником суду не надано, не надано доказів того, що відповідачі не відчиняють двері до спірної квартири, закривають вхідний замок зсередини, змінили замки до спірної квартири.

Крім того, допитані судом свідки також не підтвердили відсутність можливості позивачам потратити до квартири.

Також, у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 зазначила, що після повернення із Італії навіть не намагалась зайти до спірної квартири.

На підставі викладеного, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову в частині усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивачів підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1488,60 грн.( по 744,30 грн. на користь кожного із позивачів) пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст..ст.264,265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 та ОСОБА_5 в користуванні житлом та встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 , а саме:

-виділити ОСОБА_1 сумісно з ОСОБА_5 у користування ізольовану кімнату 5, площею 16.4 кв.м., з гардеробною 6 площею 4.1 кв.м.;

-виділити у користування ОСОБА_6 ізольовану кімнату 4 площею 9.5 кв.м.;

-у загальному користуванні залишити приміщення: коридор 1 площею 4.7 кв.м., санвузол 2 площею 2.7 кв.м., кухню 3 площею 6.8 кв.м., площу, що знаходиться в загальній власності розміром 2.4 кв.м. та коридор ХІІІ, що в загальному користуванні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 744 грн. 30 коп. понесених судових витрат, по 372 грн. 15 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 744 грн. 30 коп. понесених судових витрат, по 372 грн. 15 коп. з кожного.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: с. Вирішальне Лохвицького району, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

позивач ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ;

відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 02.10.2023 року.

Головуючий Т.В.Шаповал