Провадження № 2/522/862/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючої судді - Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря - Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якій позивачка просить: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за: 1/2 майнових прав за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 в розмірі 531362,50 грн.; 1/2 майнових прав за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020 в розмірі 334125,00 грн.; 1/2 грошових коштів, сплачених за час шлюбу на виконання особистих зобов`язань ОСОБА_2 в розмірі 441389,38 грн., що в загальному розмірі становить 1306876,88 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 11350,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2019 по 10.08.2021. Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час шлюбу було придбано наступне майно: 1) 15.08.2019 між ТОВ «Грандбуд» та відповідачем укладений договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63, на виконання якого сплачено пайові внески в розмірі 1062725,00 грн. 2) 26.06.2020 між ТОВ «Грандбуд» та позивачем укладений договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М, на виконання якого сплачено пайові внески в розмірі 668250,00 грн. Позивачка посилається також на те, що за час шлюбу на виконання договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,1-82 від 06.11.2018 сплачено грошові кошти в сумі 325865,00 грн.; на виконання договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361 від 06.11.2018 сплачено грошові кошти в сумі 556913,75 грн. Позивачка вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі 1306876,88 грн., що дорівнює половині від усіх сплачених грошових коштів за час шлюбу.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28 грудня 2021 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Павлишина А.І. про забезпечення позову.

07.02.2022 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі 240203,50 грн. за майнові права за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020; припинити спільну сумісну власність подружжя на майнові права за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені по справі судові витрати.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що з 21.07.2019 по 10.08.2021 сторони перебували у шлюбі. Разом сторони прожили півтора роки, припинили шлюбні відносини та почали проживати окремо з лютого 2021 року. 30.01.2017 відповідачем були укладені договори купівлі-продажу майнових прав за №№ ОТ 1/1,2-205, ОТ 1/1,3-257, ОТ 1/1,3-276 з ТОВ «Данлін», в рамках яких він сплатив на користь останнього 740527,42 грн. Наприкінці 2018 року за згодою сторін вказані договори було розірвано, грошові кошти сплачені ним були повернуті. Зазначив, що вартість майнових прав за договорами №№ ОТЗ/3,1-82, ОТЗ/3,3-361 сплачувалася за рахунок його особистих грошей, отриманих в результаті розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав за №№ ОТ 1/1,2-205, ОТ 1/1,3-257, ОТ 1/1,3-276. Позивач за зустрічним позовом звертає увагу, що за час перебування в шлюбі в рамках договору № ОТЗ/3,3-361 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 ним сплачено особистих коштів в розмірі 216520,00 грн., що підтверджується відповіддю ТОВ «Данлін» від 27.01.2022 року. Стосовно договору № ОТЗ/3,1-82 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 пояснює, що він також виконувався ним за рахунок особистих коштів. Відчуження прав за додатковою угодою № 1 від 09.12.2020 до договору № ОТЗ/3,1-82 було здійснено за письмовою згодою позивачки, ОСОБА_1 . Стосовно виплат за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019, то більша їх частина, була здійснена ним за рахунок залишку коштів від розірвання договорів в сумі 96102,00 грн.; коштів в розмірі 636980,00 грн., повернутих йому за розпискою від 21.11.2018, та позичених коштів в розмірі 141800,00 грн. Зазначив, що грошові кошти в загальному розмірі 1519307,00 грн., сплачені ним в період шлюбу, не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а є його особистим майном та поділу не підлягають. Вважає, що саме з ОСОБА_1 на його користь необхідно стягнути грошову компенсацію за пай у розмірі 668250,00 грн., сплачений в період шлюбу в рахунок договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020. Також, з огляду на залишок грошових коштів у розмірі 187843,00 грн., сплачених подружжям за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019, з ОСОБА_1 на його користь необхідно стягнути грошову компенсацію майнових прав за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020 в розмірі 240203,50 грн. (а.с. 83 89).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 лютого 2022 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Об`єднано в одне провадження вимоги за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя (а.с. 123 124).

16.06.2022 на адресу суду від представника позивачки за первісним позовом, яка також є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Павлишина А.І. до суду надійшов відзив на позовну заву ОСОБА_2 , відповідно до якого зокрема зазначив, що позиція позивача за зустрічною позовною заявою є направленою на свідоме порушення прав відповідачки шляхом уникнення відповідальності за зобов`язання з поділу майна, що було набуте подружжям за час шлюбу. Зазначив, що позивачем не доведено належним чином наявності причинно-наслідкового зв`язку між отриманням коштів за результатами розірвання договорів та здійсненням операцій з направлення отриманих коштів на виконання договорів, укладених згодом, вважає, що позивачем не доведено належним чином використання власних грошей на виконання договорів №№ ОТЗ/3,3-361 та ОТЗ/3,1-82 (а.с. 145- 151).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року задоволено клопотання представника позивачки за первісним позовом, яка також є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Павлишина А.І. про виклик свідка ОСОБА_4 (а.с. 174 175).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року задоволеноклопотання представника відповідача за первісним позовом, який також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Слободяника О.І. про виклик свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 180 181).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2022 року задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом, який також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 - адвоката Слободяника О.І. про витребування доказів. Витребувано з Головного управління ДПС в Одеській області інформацію про доходи ОСОБА_1 за період з 21 липня 2019 року по 10 серпня 2021 року включно (а.с. 177 178).

21.06.2022 від представника відповідача за первісним позовом, який також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Рогаліної Г. До суду надійшла відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якій зазначила, що ОСОБА_2 категорично не погоджується з твердженнями ОСОБА_1 зазначеними у відзиві на позовну заяву, оскільки вони не підтверджені належними та достовірними доказами, ґрунтуються лише на припущеннях ОСОБА_1 . Ґрунтовних доказів, які б могли слугувати підставою для визнання грошових коштів, сплачених за договорами № ОТЗ/3,1-82, № ОТЗ/3,3-361 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018, договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 не наводить (а.с. 184).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23 червня 2022 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 189).

В судових засіданнях представники позивачки за первісним позовом, яка також є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвокат Павлишин А.І. та адвокат Теребуха К.І. первісні позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовній заяві, у задоволенні зустрічного позову просили відмовити з підстав, зазначених у відзиві на зустрічний позов.

Представник відповідача за первісним позовом, який також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокат Слободяник О.І. у судових засіданнях просив відмовити у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічний позов з підстав, зазначених у зустрічному позові.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що являється мамою ОСОБА_7 . В 2019 році на весілля подарувала дітям 10 000 доларів США з умовою придбання квартири. В серпні 2019 року вони зробили внесок на квартиру ЖК «Оскар», а в подальшому в червні 2020 року в продажі з`явився також паркінг, який коштував 25000 доларів США. Вказала, що на його придбання надала 10 000 доларів США у борг, які вони повернули частинами, а 15 000 доларів США у них були. В січні 2021 року ОСОБА_8 пішов у рейс, залишивши дружину без коштів, їх стосунки припинилися.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 знає зі шкільних часів, являється чоловіком сестри ОСОБА_9 . В 2018 році звернувся до ОСОБА_2 із проханням надати у борг грошові кошти у розмірі 25000 доларів США, 7 000 доларів США повернув у серпні 2019 року, а влітку 2020 розрахувався повністю. Оригінали розписок не зберіг, залишились лише їх копії.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що являється мамою ОСОБА_10 . Вказала, що дала сину 5000 доларів США у борг, які він ще не повернув. Надала для огляду суду оригінал розписки. Також пояснила, що ОСОБА_11 до шлюбу розрахувалася з роботи і більше не працювала.

В наступне судове засідання представники сторін не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені належним чином. Від представника позивачки за первісним позовом, яка також є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 - адвоката Теребуха К.І. 20.07.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача. Позовні вимоги просить задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Від представника відповідача за первісним позовом, який також є позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Слободяника О.І. 20.07.2023 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі ОСОБА_2 та його представника. У задоволенні позовної заяви просить відмовити, зустрічний позов задовольнити.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 05 жовтня 2023 року.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов як первісний, так і зустрічний підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що з 21.07.2019 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.08.2021 року у справі № 522/12944/21. Після розірвання шлюбу змінено прізвище з « ОСОБА_12 » на « ОСОБА_13 » (а.с. 6, 45).

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 від 06.03.2022 (а.с. 5).

15.08.2019 між Споживчим товариством «Грандбуд» (Товариство), та ОСОБА_2 ( ОСОБА_14 ) був укладений договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63.

Відповідно до п.1.2 Договору ОСОБА_14 зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і після здачі будинку в експлуатацію передати Пайовикові закріплений за ним Об`єкт.

Згідно зі специфікацією об`єкта: будівельний номер квартири АДРЕСА_1 - додаток № 1 до Договору.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера ОСОБА_2 за даним Договором сплачено грошові кошти, а саме: № 6783 від 02.09.2020 на суму 49990,00 грн., № 6914 від 03.09.2020 на суму 40430,00 грн., № 446 від 21.01.2020 на суму 49990,00 грн., № 560 від 23.01.2020 на суму 49990,00 грн., № 848 від 26.01.2021 на суму 49990,00 грн., № 930 від 27.01.2021 на суму 49990,00 грн., № 1045 від 28.01.2021 на суму 49990,00 грн., № 1123 від 29.01.2021 на суму 48410,00 грн., № 605 від 24.01.2020 на суму 49990,00 грн., № 689 від 27.01.2020 на суму 49990,00 грн., № 1200 від 06.02.2020 на суму 49990,00 грн., № 731 від 28.01.2020 на суму 17350,00 грн., № 7897 від 18.10.2019 на суму 24495,00 грн., № 7841 від 17.10.2019 на суму 49995,00 грн., № 4103 від 10.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 4198 від 11.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 4399 від 12.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 4671 від 13.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 5190 від 17.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 4891 від 16.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 5370 від 18.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 5602 від 19.09.2019 на суму 49990,00 грн., № 5810 від 20.09.2019 на суму 27613,00 грн., № 7236 від 04.10.2019 на суму 4607,00 грн. (а.с. 14 19).

26.06.2020 року між Споживчим товариством «Грандбуд» (Товариство) та ОСОБА_15 ( ОСОБА_14 ) був укладений договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М.

Відповідно до п.1.2 Договору ОСОБА_14 зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і після здачі будинку в експлуатацію передати пайовикові закріплене за ним машиномісце, за умови виконання Пайовиком зобов`язань за цим Договором.

Згідно зі специфікацією об`єкта: будівельний номер машиномісця 83, рівень: позначка -4.200 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 - додаток № 1 до Договору.

Відповідно до квитанцій до прибуткового касового ордера ОСОБА_15 за даним Договором сплачено грошові кошти, а саме: № 5684 від 26.06.2020 на суму 49990,00 грн., № 5685 від 30.06.2020 на суму 49990,00 грн., № 5702 від 01.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5721 від 02.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5756 від 09.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5781 від 10.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5802 від 13.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5815 від 14.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5846 від 15.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5869 від 16.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5900 від 17.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5922 від 20.07.2020 на суму 49990,00 грн., № 5967 від 22.07.2020 на суму 18380,00 грн., № 5948 від 21.07.2020 на суму 49990,00 грн. (а.с. 28 -31).

Судом також установлено, що ОСОБА_2 було укладено з ТОВ «Данлін» Договір купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,1-82 від 06 листопада 2018 року, за умовами якого об`єктом нерухомості є квартира, що розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 33,22 кв.м., та Договір купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361 від 06 листопада 2018 року, за умовами п. 2.2 договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361 об`єктом нерухомості є квартира, що розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 з наступними характеристиками: будинок АДРЕСА_5 , загальною площею 32,03 кв.м.

Оскільки за час шлюбу між подружжям на виконання вказаних договорів було сплачено грошові кошти, позивачі за первісним та зустрічним позовами, звернулися до суду за захистом їх прав та інтересів.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до статей 356, 357 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом статей 368, 372 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Суб`єктами права спільної сумісної власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, а також держава, територіальні громади, якщо інше не встановлено законом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Статтями 60, 61 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Верховний Суд зазначив, що тлумачення статті 60 СК України дозволяє зробити висновок, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (статті 63, 68 СК України).

Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (статті 70, 71 СК України).

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

При вирішенні спору про поділ майна, суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Зі змісту пунктів 22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» убачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року № 761/5156/13-ц суд зазначив, що під майновим правом слід розуміти «право очікування», що є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Тобто, майнове право - це обмежене речове право, за яким його власник наділений певними, але не всіма, правами щодо майна. Майновим правом на об`єкт незавершеного будівництва є обумовлене договором право набуття у майбутньому права власності на нерухоме майно, яке виникає тоді, коли настали певні, але не всі, юридичні передумови, необхідні та достатні для набуття речового права.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

від 14 лютого 2018 року по справі № 520/1740/15-ц об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки. До складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Апеляційний суд на зазначені вимоги закону уваги не звернув, не надав належної правової оцінки положенням договорів про пайову участь у будівництві об`єктів нерухомого майна, які за своїм змістом є договорами купівлі-продажу майнових прав, не взяв до уваги, що грошові кошти за пай відповідно до спірних договорів були сплачені у повному обсязі у період перебування сторін у шлюбі, що не заперечується сторонами, та дійшов передчасного висновку про те, що при поділі майнових прав, які належать подружжю на праві спільної сумісної власності не застосовуються положення СК України.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Аналогічний висновок міститься й у постанові Верховного Суду України від 16 грудня

2015 року по справі № 6-2710цс15, від 07 вересня 2016 року по справі № 6-47цс16, 24 травня 2017 року по справі № 6-843цс17, від 03 грудня 2018 року по справі № 525/511/16-Ц.

Як встановлено вище, з Договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 укладеного між Споживчим товариством «Грандбуд» (Товариство), та ОСОБА_2 ( ОСОБА_14 ) слідує, що ОСОБА_14 зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і після здачі будинку в експлуатацію передати Пайовикові закріплений за ним об`єкт (житлове приміщення (квартира) (будівельний номер АДРЕСА_6 (а.с. 7 13).

Також, 26.06.2020 року між Споживчим товариством «Грандбуд» (Товариство) та ОСОБА_15 ( ОСОБА_14 ) був укладений договір асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М, за яким Пайовик зобов`язується прийняти участь в реалізації статутних цілей і завдань Товариства шляхом внесення в повному обсязі своєї частки в Товариство з метою забезпечення Товариством будівництва будинку за рахунок внесеного Пайовиком паю, а також прийняти на себе в розмірі цільового внеску частину витрат, пов`язаних з утриманням Товариства і реалізацією статутних цілей і завдань на умовах цього договору, а Товариство зобов`язується забезпечити будівництво будинку, і після здачі будинку в експлуатацію передати пайовикові закріплене за ним машиномісце (будівельний номер НОМЕР_2 , рівень: позначка -4.200) в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 21 27).

Матеріали справи містять квитанції про сплату ОСОБА_2 пайових внесків за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 за період з дати укладання договору по 29.01.2021 року в загальному розмірі 1 062 725,00 гривень та квитанції про сплату ОСОБА_15 пайових внесків за даним договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М за період з дати укладання договору по 22.07.2020 року в загальному розмірі 668 250,00 гривень. Дані обставини не заперечується сторонами.

Судом установлено, що на час розгляду справи право власності на вказану нерухомість згідно з вимогами чинного законодавства не зареєстровано та відповідні правовстановлюючі документи не отримані.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Надаючи правову оцінку положенням договорів асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 № 83/М від 26.06.2020, які за своїм змістом є договорами купівлі-продажу майнових прав, суд враховує, що станом на дату укладення договорів та внесення грошових коштів на їх виконання у розмірі 1 062 725,00 гривень та 668 250,00 гривень відповідно, сторони перебували в офіційно зареєстрованому шлюбі.

Поряд з цим як встановлено вище, крім перелічених договорів ОСОБА_2 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 було укладено з ТОВ «Данлін» договір купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,1-82 від 06 листопада 2018 року, відповідно до п. 2.2 договору якого, об`єктом нерухомості є квартира, що розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 з наступними характеристиками: будинок АДРЕСА_3 , загальною площею 33,22 кв.м.

Судом також установлено, що в період перебування сторін в офіційно зареєстрованому шлюбі, ОСОБА_2 на виконання вказаного договору № ОТЗ/3,1-82 з 21.07.2019 по 09.12.2020 було сплачено грошові кошти у розмірі 325 865,00 грн., що підтверджується листом ТОВ «Данлін» від 18.10.2021.

В той же час, 09.12.2020 між ТОВ «Данлін», як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, та ОСОБА_6 , як новим покупцем, була укладена додаткова угода № 1, відповідно до якої замінено сторону договору № ОТЗ/3,1-82 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 року ОСОБА_2 на ОСОБА_6 . Всі права та обов`язки покупця перейшли до нового покупця.

Судом установлено, що заміна сторони у договорі № ОТЗ/3,1-82 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 року була укладена за письмовою згодою первісного позивача, ОСОБА_16 відповідно до її заяви від 09.12.2020 року.

З огляду на положення частин 1, 2 статті 65 СК України враховуючи розпорядження сторонами майновими правами по договору № ОТЗ/3,1-82 за взаємною згодою під час шлюбу, суд дійшов висновку, що внески, сплачені за цим договором, не входять до переліку майна, що підлягає поділу на момент розгляду справи.

Крім того, до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з ТОВ «Данлін» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361 від 06 листопада 2018 року. За умовами п. 2.2 договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361 об`єктом нерухомості є квартира, що розташована в об`єкті будівництва за будівельною адресою: АДРЕСА_4 з наступними характеристиками: будинок АДРЕСА_5 , загальною площею 32,03 кв.м.

Листом від 28.09.2021 року ТОВ «Данлін» повідомило, що з 21.07.2019 року ОСОБА_2 на виконання договору № ОТЗ/3,3-361 було сплачено 556 913,75 грн.

При цьому, в матеріалах справи наявний лист ТОВ «Данлін» від 27.01.2022 року з графіком виплат на виконання вимог договору № ОТЗ/3,3-361, відповідно до якого: 06.11.2018 сплачено 74730 грн., 21150 грн.; 14.01.2019 року - 31075 грн.; 08.05.2019 року - 13275 грн.; 24.05.2019 року - 18410 грн.; 09.08.2019 року - 20400 грн.; 08.10.2019 року - 50400 грн.; 27.03.2020 року - 28500 грн.; 25.05.2020 року - 32220 грн.; 10.11.2020 року - 28400 грн.; 09.12.2020 року - 56600 грн.; 28.09.2021 року - 340393 грн.

Отже, судом установлено, що в період шлюбу з 21.07.2019 року по 10.08.2021 року ОСОБА_2 на виконання договору № ОТЗ/3,3-361 сплачено внесків в загальному розмірі 216 520 грн.

Суд зазначає, що сплата ОСОБА_2 коштів за договором № ОТЗ/3,3-361 від 06 листопада 2018 року, не змінює правового статусу майна, оскільки такий договір укладено між ТОВ «Данлін» та ОСОБА_2 не в період перебування сторін у шлюбі. Натомість, у разі укладення договору одним із подружжя до реєстрації шлюбу, за умови подальшого виконання умов договору подружжям під час шлюбу, той з подружжя, який не укладав договір, після розірвання шлюбу має право на компенсацію половини сум, що вносилися на його виконання.

Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Аналіз наведених норм сімейного законодавства та положень процесуального закону щодо обов`язку доказування обставин, на які сторони посилаються як підставу своїх вимог і заперечень (статті 12, 81 ЦПК України), дає підстави для висновку, що у разі придбання майна у період зареєстрованого шлюбу спільність майна презюмується, а тягар доказування відсутності спільного майна покладається на сторону, яка це оспорює.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як стверджує ОСОБА_2 , більша частина коштів, сплачених на виконання договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,1-82, договору купівлі-продажу майнових прав № ОТЗ/3,3-361, укладених 06 листопада 2018 року та договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року здійснено ним за рахунок особистих коштів, отриманих, внаслідок розірвання договорів з ТОВ «Данлін», коштів в розмірі 636 980 грн., повернутих за розпискою від 21.11.2018 року, та позичених коштів в розмірі 141800 грн.

На підтвердження зазначених обставин, ОСОБА_2 посилається, зокрема, на інформацію, надану ТОВ «Данлін» в довідці від 04.08.2021 року, відповідно до якої товариство повідомило, що 30.10.2018 року було розірвано договір купівлі-продажу майнових прав № ОТ 1/1,3-276 від 30.01.2017 року (сума повернутих ОСОБА_2 грошей склала 240832 грн.); 11.10.2018 року було розірвано договір купівлі-продажу майнових прав № ОТ 1/1,2-205 від 30.01.2017 року (сума повернутих ОСОБА_2 грошей склала 238769 грн.); 19.11.2018 року було розірвано договір купівлі-продажу майнових прав № ОТ 1/1,3-257 від 30.01.2017 року (сума повернутих ОСОБА_2 грошей склала 260 926,42 грн.).

Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом не було надано видаткових касових ордерів, банківських виписок про повернення коштів тощо. Суд враховує, що дати повернення грошових коштів, які зазначені в довідці, не збігаються із датами внесення коштів на виконання договорів №№ ОТЗ/3,1-82, ОТЗ/3,3-361, договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року.

Отже, позивачем за зустрічним позовом не доведено факту отримання від ТОВ «Данлін» грошових коштів в розмірі 740527,42 грн. внаслідок розірвання договорів купівлі-продажу майнових прав за №№ ОТ 1/1,2-205, ОТ 1/1,3-257, ОТ 1/1,3-276 від 30.01.2017 року та направлення цих коштів на погашення зобов`язань, зокрема, за договором майнових прав ОТЗ/3,3-361 та договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року.

Надані суду стороною позивача за зустрічним позовом копії розписок: від 21.11.2018 за якою ОСОБА_5 позичив у ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 25000 доларів США; від 08.08.2019 про отримання частини позичених ОСОБА_5 коштів в розмірі 7000 доларів США; від 30.09.2019 про отримання частини позичених ОСОБА_5 коштів в розмірі 8000 доларів США; від 10.06.2020 про отримання частини позичених ОСОБА_5 коштів в розмірі 10000 доларів США, суд до уваги не приймає, так як з них не можливо встановити, що вказані кошти дійсно були спрямовані на виконання зобов`язань за спірними договорами.

Щодо показань свідка ОСОБА_5 який підтвердив зазначені обставини та пояснив, що оригінали розписок у нього не збереглися, суд ставиться критично, оскільки факт укладання розписок, передачі грошових коштів (їх походження) та часткової оплати за рахунок цих коштів договорів не можуть бути підтверджені лише показаннями свідка за умови відсутності інших належних, допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин.

Позивач за зустрічним позовом також надав суду копію розписки ОСОБА_2 від 29.12.2020 про отримання грошових коштів від ОСОБА_6 , письмові заяви від 11.02.2022 року, завірені старостою Першотравневого старостинського округу Саф?янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області В.Г. Чорним - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , які зазначили, що 29.12.2020 року ОСОБА_6 дійсно надала ОСОБА_2 у борг гроші в розмірі 5000 доларів США. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 також підтвердила вказані обставини, та надала оригінал розписки для огляду у судовому засіданні.

Як свідчить судова практика, ретельному доказуванню у таких випадках підлягає факт витрачання отриманих кредитних (позичених) коштів саме на придбання майна в інтересах сім`ї, а не на якісь інші потреби іншого з подружжя тощо. Так Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 361/7130/15-ц (провадження № 61-1843св 20) зазначив: «Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди з`ясовують справжню правову природу договору, незалежно від найменування документа. Апеляційний суд не звернув уваги на те, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що отримані за спірним договором позики кошти були використані в інтересах сім`ї, а саме на будівництво житлового будинку. За таких обставин суди повинні досліджувати, чи отримані грошові кошти були витрачені в інтересах сім`ї, чи підтверджено це відповідними доказами, а також з`ясовувати, чи надавав інший із подружжя у письмовій формі згоду на укладення договору позики».

Судом враховано, що свідок ОСОБА_6 являється близьким родичем ОСОБА_2 , а саме його матір`ю, що надає суду підстави для критичної оцінки її показань. Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_16 була обізнана про отримання грошових коштів у позику та не заперечувала проти такої позики, а також те, що вказані кошти були направлені ОСОБА_2 на погашення зобов`язань за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року, суду не надано.

Суд також відхиляє посилання сторони позивача за зустрічним позовом на те, що ОСОБА_16 не працювала, особистих доходів не мала, коштів на придбання майна не надавала, з тих підстав, що позивач знаходилась у декретній відпустці по догляду за дитиною.

Установлені судом обставини вказують на те, що на момент укладання ОСОБА_2 . Договору № 3/63 від 15.08.2019 зі Споживчим товариством «Грандбуд» та ОСОБА_16 Договору № 83/М від 26.06.2020 зі Споживчим товариством «Грандбуд», а також сплати грошових внесків в загальному розмірі 216 520 грн. на виконання умов договору № ОТЗ/3,3-361, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, дають суду достатні підстави вважати, що грошові кошти внесені в рамках згаданих договорів сплачувались за рахунок коштів сімейного бюджету, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували дію презумпції спільності права власності на ці грошові кошти в зазначених обставинах ОСОБА_2 не надано.

Згідно з ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, спільним сумісним майном, яке підлягає поділу між сторонами є грошові кошти сплачені в рамках договору № ОТЗ/3,3-361 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 року в розмірі 216 520 грн., договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року в розмірі 1 062 725 грн., договору асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020 року в розмірі 668 250 грн.

Суд погоджується з позицією позивача за зустрічним позовом, що грошова компенсація сплачених пайових внесків у розмірі 334 125 грн. (668250:2) за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 83/М від 26.06.2020 року повинна бути стягнута з ОСОБА_1 , оскільки вона є стороною даного договору.

При цьому, грошова компенсація сплачених внесків у розмірі 639 623 грн. ((216 520+1 062 725):2) за договором № ОТЗ/3,3-361 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 року та договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року повинна бути стягнута з ОСОБА_2 , оскільки він був стороною даних договорів на момент розірвання шлюбу.

В результаті всебічного, повного дослідження, об`єктивної оцінки наявних матеріалів та обставин справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення, як первісної позовної заяви ОСОБА_1 , так і зустрічного позову ОСОБА_2 .

Частиною дванадцятою статті 265 ЦПК України установлено, що у резолютивній частині рішення, крім іншого, у разі необхідності та у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

За наведених обставин, враховуючи вимоги частини дванадцятої статті 265 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для зустрічного зарахування грошових сум, а тому, в порядку поділу спільного майна подружжя слід стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію в розмірі 305 498 грн. (639 623 -334 125).

Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, з врахуванням ч.12 ст. 265 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3153,00 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 264-265, 268 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) грошову компенсацію сплачених коштів за договором асоційованого членства в споживчому товаристві № 3/63 від 15.08.2019 року та за договором № ОТЗ/3,3-361 купівлі-продажу майнових прав від 06.11.2018 року у розмірі 305 498 (триста п`ять тисяч чотириста дев`яносто вісім) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог первісного та зустрічного позовів, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 3153,00 (три тисячі сто п`ятдесят три) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду складено 05 жовтня 2023 року.

Суддя Ю.І.Ковтун