Провадження № 2/161/3258/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2023 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Октисюк С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,-
24 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Філіпович Володимир Євгенійович звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 . Вказує, що на даний час позивач навчається на заочній формі навчання на факультеті Ресторанно-готельного та туристичного бізнесу, за спеціальністю Готельно-ресторанна справа Державного торгівельно-економічного університету на платній основі,що підтверджується довідкою,виданою Державним торгівельно-економічним університетом від 03.10.2022 року. У зв`язку із навчанням у вказаному навчальному закладі на платній основі, за рахунок коштів родини матері позивача, стипендії ОСОБА_1 не отримує і має нестабільний дохід,який витрачає на харчування. Усі витрати, пов`язані з навчанням,в тому числі надання коштів позивачу на проїзд до місця навчання, придбання навчальної літератури, канцелярського приладдя, сезонного одягу, тощо несе матір позивача, на утриманні якої вона перебуває.
Зазначає, що в зв`язку з навчанням не має можливості працювати та фактично перебуває на утриманні матері. Вважає, що у зв`язку з продовженням навчання, батько зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Вказує, що батько має можливість матеріально утримувати доньку у період навчання.
Враховуючи вищенаведене та з посиланням на норми ст. ст. 199, 200 СК України просить стягувати з відповідача аліменти на користь повнолітньої доньки ОСОБА_1 , яка продовжує навчання в розмірі частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, від дня звернення до суду із даною позовною заявою до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. також стягнути на користь позивача судові витрати у справі,які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 липня 2023 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, 17 серпня 2023 року від її представника - адвоката Філіповича В. Є. надійшла заява, в якій просить розгляд справи проводити за відсутності позивача.
Відповідач ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи засобами мобільного зв`язку, про що в матеріалах справи наявна довідка про доставку СМС повідомлення щодо документу «судова повістка», яка доставлена останньому 17.08.2023 року, о 12:33 год., в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Також, встановлено, що копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатками надіслано відповідачу засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання, що відповідає вимогам п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України. Адресоване відповідачу поштове відправлення повернулось на адресу суду неврученим адресату.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження.
З копії довідки, виданої деканом факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Державного торгівельно-економічного університету Ведмідь Н. від 03.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 є студенткою І курсу заочної форми навчання факультету ресторанно-готельного та туристичного бізнесу Державного торгівельно-економічного університету, термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» лютий 2027 року ( а.с. 14).
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у зв`язку з навчанням не працює та не має власних прибутків. Окрім того, не отримує стипендії, оскільки навчається на платній формі навчання.
Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3.1) наявність на праві власності,володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав,у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів,виключних правна результати інтелектуальної діяльності,корпоративних прав; 3.2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 рокуобов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З досліджених письмових доказів суд позбавлений можливості перевірити матеріальне становище батьків позивача, оскільки види та розміри їхніх доходів документально не підтверджені.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Також судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає з матір`ю ОСОБА_3 , та знаходиться на її утриманні. Матір самостійно несе витрати, пов`язані з навчанням, харчуванням.
З матеріалів справи вбачається, що матір забезпечує доньку речами, необхідними для навчання, оплачує навчання дитини, також забезпечує потреби доньки для підтримання життєдіяльності.
Так згідно копій квитанцій наявних в матеріалах справи, встановлено, що матір позивача ОСОБА_3 16.08.2022 року оплатила за навчання доньки згідно попереднього договору № 503ззб-2022 року від 13.08.2022 року на рахунок Державного торгівельно-економічного університету кошти у розмірі 7 750 грн. та відповідно до квитанції від 11 січня 2023 року кошти у розмірі 7 750 грн. (а.с.15,16).
Відповідно до вимог ст.. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд ураховує, що відповідач фізично здоровий, не перебуває на обліку як особа з хронічними захворюваннями, не є особою з інвалідністю, доказів протилежного в матеріалах справи не міститься.
Згідно з положеннямист.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано суду достатніх доказів, які б у своїй сукупності дали змогу суду дійти висновку про його неможливість, як особи працездатного віку, сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки.
При цьому суд враховує, що, особи, які досягли 18 років є повнолітніми, отримують повну дієздатність і можуть самостійно піклуватися про себе, якщо це потрібно. Тому законодавець і передбачив, з одного боку, обов`язок батьків утримувати повнолітніх сина або доньку, які продовжують навчання, оскільки це дозволить їм отримати освіту, але передбачив, що такий обов`язок виникає лише тоді, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу, оскільки було б нерозумним ставити в скрутне матеріальне становище одну повнолітню людину в цілях утримання іншої повнолітньої працездатної людини.
У контексті обставин цієї справи, суд враховує можливість утримання повнолітньої доньки обома батьками.
Таким чином, з огляду на спільний обов`язок батьків щодо утримання повнолітньої дитини на період продовження навчання, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, який би був справедливим і не накладав би непропорційний фінансовий тягар на нього.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
З врахуванням викладеного, суд вважає, що ОСОБА_1 у зв`язку з її навчанням потребує матеріальної допомоги на своє утримання, а її батько ОСОБА_2 спроможний таку надавати.
Відповідач не надав доказів, які б вказували на існування істотних обставин, що унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання доньки, та спростовують встановлені судом фактичні обставини.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вищенаведені обставини, обов`язок обох батьків утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, наявність можливості відповідачем надання такого утримання, суд, виходячи з принципів розумності та справедливості, приходить до висновку про те, що право ОСОБА_1 , яка є повнолітньою, але продовжує навчання, на утримання з боку батька підлягає захисту, а пред`явлений позивачем позов про стягнення аліментів підлягає задоволенню, слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на ЇЇ утримання,як доньки,яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років.
Аліменти стягуються судом саме на час навчання, тривалість якого може змінюватися (зокрема у випадку відрахування з ВНЗ чи інших підстав) та буде контролюватися в межах процедури виконавчого провадження, а встановлений судом період стягнення аліментів до 23-річчя дитини, є преклюзивним та має на меті захист прав відповідача у випадку продовження навчання дитини після досягнення нею вказаного віку (постанова Верховного Суду від 08.02.18 у справі № 205/1302/16-ц).
Згідно із ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.
Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).
На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надані такі документи: договір про надання правничої допомоги від 24 липня 2023 року про надання адвокатом Філіповичем В.Є. правничої допомоги ОСОБА_1 ; розрахунок суми гонорару адвоката за надану правничу допомогу за договором про надання правничої допомоги із переліком наданих адвокатом послуг,відповідно до якого гонорар адвоката склав 3 500 грн, з яких: 3000 гривень консультації, підготовка та складення позовної заяви, підготовка,складення,оформлення документів щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правничої допомоги, 500 грн.- участь в якості представника позивача у розгляді справи у суді першої інстанції.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що адвокат позивача Філіпович В.Є. не брав участі в судових засіданнях в цій справі, а тому відсутні підстави для оплати послуг адвоката за участь та представництво позивача в судовому засіданні в розмірі 500 гривень.
Наведене дає підстави для висновку, що витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України(далі - ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 1073,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.
Керуючись ст.ст. 12, 13,77,81,89,141, 263,264,265, 430 ЦПК на підставі ст.ст. 182, 191, 198, 199, 200 СК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання,аліменти на її утримання в розмірі частини всіх його видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років, починаючи з 24 липня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов`язкового негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Дата складання повного тексту заочного рішення 06 жовтня 2023 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк