Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді - Букіної О.М.,

при секретарі - Щепановій І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просив суд стягнути у порядку регресу сплачене страхове відшкодування в розмірі 44 167,88 грн. та судовий збір в розмірі 2 481,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.10.2019 в м. Житомирі на ділянці проїзної частини вул. Перемоги, поблизу буд. № 30, в напрямку від майдану Соборного до вул. Короленка сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на пішохода ОСОБА_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Перемоги зліва на право відносно руху транспортного засобу.

Вказує, що в результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності складають тупу сполучну травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_2 .

Зазначає, що ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів AO 5084071 та забезпеченим ТЗ за Полісом є RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 .

Враховуючи наявність Полісу, ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_4 (син) звернулися до ПрАТ «СГ «ТАС» через представника ОСОБА_5 з заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із смертю потерпілої ОСОБА_2 (мати, дружина) з наданням всіх необхідних документів.

Посилається, що керуючись п. 1 ст. 36 Закону, на підставі п. 27.3 ст. 27 Закону, ПрАТ «СГ «ТАС» прийнято рішення про страхову виплату у загальному розмірі 44 167,88 грн., яка складається з наступного.

Шкода, пов`язана зі смертю потерпілої згідно п. 27.3 ст. 27 Закону становить 16 692,00 грн.: страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, його дружині (чоловіку), батькам (усиновлювачам), та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку (4 173,00 грн.) і виплачується рівними частинами: 4 173,00 грн.*12 = 50 076,00 грн. (для чоловіка, ОСОБА_3 сума страхового відшкодування становить: 50 076,00 грн. : 3 = 16 692,00 грн.).

Шкода, пов`язана зі смертю потерпілої згідно п.27.3 ст.27 Закону становить 16 692,00 грн.: страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, його дружині (чоловіку), батькам (усиновлювачам), та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених на день настання страхового випадку (4 173,00 грн.) і виплачується рівними частинами: 4173 грн. * 12 = 50 076,00 грн. (для сина, ОСОБА_4 сума страхового відшкодування становить: 50 076,0 грн. : 3 = 16 692,0 грн.).

Шкода, пов`язана зі смертю потерпілого згідно п.27.4 ст.27 Закону становить 10 783,88 грн.: страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно наданої фінансової документації, сума витрат, що пов`язана з похованням, складає 10 783,88 грн.

Вказує, що внаслідок цього позивачем на підставі зібраних документів складено Страховий акт № 03647/47/720 від 06.05.2020 на суму 16 692,00 грн. та Страховий акт №03672/47/720 від 08.05.2020 на суму 27475,88 грн., які були виплачені в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням № 97416 від 08.05.2020 та №97748 від 12.05.2020.

Зазначає, що відповідно до абзацу «а» пп.38.1.1. п.38.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилається, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020 (справа № 295/18762/19) встановлено, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також відповідача визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

З урахуванням викладеного вище, просив суд позовні вимоги задовольнити.

26.12.2022 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М.

28.12.2022 до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою суду від 30.12.2022 в справі відкрито спрощене позовне провадження та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 18.10.2019 в м. Житомирі на ділянці проїзної частини вул. Перемоги, поблизу буд. № 30, в напрямку від майдану Соборного до вул. Короленка сталася дорожньо-транспортна пригода - наїзд транспортного засобу RENAULT MEGANE д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , на пішохода ОСОБА_2 , яка перетинала проїзну частину вулиці Перемоги зліва на право відносно руху транспортного засобу.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, які в своїй сукупності складають тупу сполучну травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті ОСОБА_2 .

Згідно вироку Богунського районного суду м. Житомира від 12.03.2020, ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження (а.с. 14-17).

Даним вироком суду також встановлено факт перебування відповідача під час скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння та факт настання смерті потерпілої ОСОБА_2 саме внаслідок отримання тілесних ушкоджень у результаті ДТП, які в своїй сукупності складають тупу сполучну травму тіла, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку із настанням смерті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, а отже, виходячи з даних правил, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлена вина притягнутої до адміністративної відповідальності особи, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань щодо того, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, вина відповідача та перебування його у стані алкогольного сп`яніння встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів відповідача відповідно до полісу № АО5084071 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (а.с. 9-10).

Судом встановлено, що чоловік загиблої ОСОБА_3 , син загиблої ОСОБА_4 , через представника ОСОБА_5 , звернулись до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявами про виплату моральної шкоди у сумі 16 692,00 грн. кожному із заявників, а також про виплату витрат на поховання у сумі 10 785,44 грн. на користь сина загиблої ОСОБА_4 (а.с. 12-13, 24, 36).

Позивачем були складені страхові акти № 03672/47/720 від 08.05.2020, № 03647/47/720 від 06.05.2020 та фактично виплачено на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 по 16 692,00 грн. моральної шкоди кожному, а також 10 783,88 грн. на користь ОСОБА_4 витрат на поховання (а.с. 25, 34, 40-42).

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньої-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є, зокрема, шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Пункт 38.1.1 «а» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV передбачає, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Окрім того, відповідно до пп. 38.1.1. «в» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV передбачає, що страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником);

За ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого, для відшкодування саме цих виплат ( по втраті годувальника та на поховання) .

Крім того, відповідно до правового висновку, що міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: у справі 184/1461/20-ц, особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для відповідальності, а саме: наявність шкоди; протиправна дія заподіювача шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною. Відсутність вини водія забезпеченого транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Під час судового розгляду було встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.10.2019, ПАТ «СГ «ТАС» сплатило на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 страхове відшкодування на загальну суму 44 167,88 грн.

Однак, враховуючи, що під час вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 перебувала в стані алкогольного сп`яніння, ПАТ «СГ «ТАС» на підставі п. «а» п.п.38.1.1 п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 44 167,88 грн.

Таким чином, з ОСОБА_6 на користь ПАТ «СГ «ТАС» слід стягнути в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 44 167,88 грн.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином, з ОСОБА_6 підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 2 481,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, позов ПАТ «СГ «ТАС» підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 1167, 1187, 1191, 1193 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 65) страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 44 167,88 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП невідомий, адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, адреса: м. Київ, просп. Перемоги, 65) судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11.10.2023.

Суддя: О.М.Букіна