Справа № 487/2602/23
Провадження № 2-о/487/109/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2023 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., при секретарі Шульга В.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про встановлення факту спільного проживання та перебування на утриманні, -

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною заявою, якою просить встановити факту спільного проживання та перебування її на утриманні чоловіка ОСОБА_2 на момент його смерті.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 08.10.1971 року між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. З цього часу вони завжди проживали разом сім`єю, вели спільне господарство, виховували дітей та онуків. У 1993 році отримали квартиру за адресою АДРЕСА_1 були зареєстровані та проживали за цією ж адресою. У 2002 році вона отримала спадщину у вигляді житлового будинку та зареєструвалася в ньому за адресою АДРЕСА_2 . Але проживала разом з чоловіком за адресою АДРЕСА_1 . З вересня 2021 року вона з чоловіком вирішили переїхати до будинку за адресою АДРЕСА_2 та проживали там разом до його смерті. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер. ОСОБА_2 отримував щомісячну пенсію, яка суттєво перевищувала розмір пенсії заявника, що свідчить про факт перебування її на утриманні у чоловіка. У зв`язку із смертю чоловіка заявник вважає, що вона набула право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Однак, ОСОБА_1 не має можливості надати в органи Пенсійного фонду України довідку, в якій було б зазначено, що заявник проживала разом з чоловіком за однією адресою та перебувала на у нього на утриманні, тому вона змушена звертатися до суду за захистом свого права.

Ухвалою судді від 22 травня 2023 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 подала заяву, в якій підтримала подану заяву та просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи про час та місце розгляду заяви повідомлений у встановленому порядку.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 08 жовтня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 02 березня 2023 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

За правилами ч.1 ст.319 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку із втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні (ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення»).

Непрацездатними членами сім`ї вважаються:

1) чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону;

2) діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років.

3) чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків або брат чи сестра, дідусь чи бабуся померлого годувальника незалежно від віку і працездатності, якщо він (вона) не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Таким чином, за ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік дружина, батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в березні 2023 року звернулась до Головного Управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області з заявою щодо переведення її пенсії за віком на пенсію в разі втраті годувальника, однак їй було відмовлено через відсутність документу, що засвідчує факт перебування на утриманні померлого годувальника, а саме довідки, що підтверджує реєстрацію місця проживання разом з годувальником за однією адресою.

Згідно з п.2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій (далі-Порядку), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу, а також надається документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

У відповідності до п.2.11 Порядку, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації) або довідки органів місцевого самоврядування: для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника - довідка про перебування на повному утриманні померлого годувальника чи одержання від померлого годувальника допомоги, яка була постійним і основним джерелом засобів до існування, або про спільне проживання з годувальником на момент його смерті.

Факт проживання заявниці разом з ОСОБА_2 підтверджується багаточисельними сімейними фотографіями, які оглянуті в судовому засіданні.

За таких обставин встановлення факту проживання заявниці ОСОБА_1 з померлим ОСОБА_2 має правове значення для заявниці, через те, що тягне за собою виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян.

Враховуючи викладене, суд вважає за встановлене проживання заявниці ОСОБА_1 разом з померлим ОСОБА_2 на момент його смерті, а тому суд проходить до висновку про обґрунтованість вимог заявниці та їх задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою з 25.04.2007 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_3 . Отримує пенсію в розмірі 3770 грн. щомісячно.

В той же час, її чоловік ОСОБА_2 , отримував пенсію більше 12 000 грн.

Вказана обставина свідчить про те, що розмір його пенсії суттєво перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 .

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що основним та постійним джерелом засобів до існування для заявниці була допомога з боку її чоловіка. З огляду на це, належить встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення даного факту необхідно для призначення заявнику пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.37, ч.1 та ч.2 ст.38 Закону України «Про пенсійне забезпечення», п.2 ч.1 ст.258, ст.259, ст.264, п.5 ч.2 ст.293, п.2 ч.1 ст.315, ч.1 ст.319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву про встановлення факту задовольнити.

Встановити факт спільного проживання та перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Д.Г. Нікітін