РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 566/168/23

Провадження № 22-ц/4815/790/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Мороз А.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа на стороні позивача: ОСОБА_3 ,

розглянула в порядку позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2023 року, постановлену в складі судді Лободзінського А.С., у справі № 566/168/23,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив визнати недійсним спадковий договір №4047 від 16 жовтня 2009 року про відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків позовної заяви через невідповідність позовної заяви вимогам ст.ст.42, 59,60; ч.3 ст.175 ЦПК України.

Зокрема: не підтверджено повноважень ОСОБА_1 на звернення з позовом в інтересах ОСОБА_3 ; не наведено фактичних обставин та правового обгрунтування, які б вказували на недійсність спадкового договору, а також правових підстав його недійсності, ненадано відповідних доказів.

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним спадкового договору щодо відчуження житлового будинку залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує доводи останньої, просить ухвалу суду залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Установлено, що 22 лютого 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , який діє в інтересах свого батька ОСОБА_3 . Вказана заява підписана ОСОБА_1 .

В позові від 16.03.2023 року ОСОБА_1 вказав, що він є законним представником свого батька ОСОБА_3 на підставі ч. 2 ст. 172 СК України, який є непрацездатним, немічним, не може здійснювати захист своїх інтересів самостійно (а.с. 11-13).

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 03 квітня 2023 року ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків позовної заяви, з підстав відсутності доказів, які підтверджують повноваження представника ОСОБА_1 в інтересах свого батька ОСОБА_3 .

Окрім того, позовна заява не містить викладу обставин про те, між ким укладався спірний спадковий договір, а також не відображає обставин, які б вказували на порушення норм чинного законодавства при його укладенні між цими сторонами, які б у свою чергу, слугували правовими підставами для визнання такого правочину недійсним.

Позивачеві надано 10-денний строк для усунення недоліків позовної заяви.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції керувався п.1, п. 8 ч. 1 ст. 257 ЦПК України та виходив з того, що ухвала суду від 03.04.2023 року не виконана, позивач не надав суду доказів на підтвердження його повноважень на представництво інтересів ОСОБА_4 . Крім цього, не усунуто й інші неділіки позовної заяви, зокрема, не конретизовано фактичних обставин та правового обгрунтування позову.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до частин першої, другої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Статтею 242 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

За загальним правилом, повноваження законних представників визначено статтею 59 ЦПК України, якою передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Права, свободи та інтереси неповнолітніх осіб віком від чотирнадцяти до вісімнадцяти років, а також осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, можуть захищати у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, піклувальники чи інші особи, визначені законом. Суд може залучити до участі в таких справах неповнолітню особу чи особу, цивільна дієздатність якої обмежена.

За правилами частин першої, другої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. Довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Згідно із частиною восьмою статті 62 ЦПК України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Відповідно до спеціального правила, наведеного в частині другій статті 172 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син мають право звернутися за захистом прав та інтересів непрацездатних, немічних батьків як їх законні представники, без спеціальних на те повноважень.

Отже положення статті 172 СК України визначають право особи як законного представника на звернення в інтересах, зокрема, немічних батьків без оформлення повноважень на їх представництво.

Конструкція викладеного правила встановлює обов`язок для заявника підтвердити відповідні обставини, за наявності яких настають підстави для представництва іншої особи в силу положень частини другої статті 172 Сімейного кодексу України. Зокрема, особа має надати відповідні докази на підтвердження родинного зв`язку особи, яка здійснюватиме таке представництво, із особою, інтереси якої будуть представлятися (захищатися), а також інші письмові докази, зокрема й медичного характеру, які містять достатню інформацію про те, що особу, яку представляють без довіреності, дійсно перебуває у немічному, безпорадному стані, які у сукупності створюватимуть правові умови для застосування положення наведеної норми права.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 07 листопада 2022 року у справі № 318/623/19 (провадження № 61-12933сво21) зазначено, що норма частини другої статті 172 СК України щодо права дочки, сина захищати своїх батьків без спеціальних на те повноважень є спеціальною процесуальною нормою, яка змістовно відрізняється від офіційно-функціонального представництва (статті 56, 57 ЦПК України). Норма частини другої статті 172 СК України врегульовує сімейні відносини з притаманним їм особисто-довірчим характером, які за своїм змістом та суб`єктним складом дещо подібні до процесуальних відносин законного представництва (стаття 59 ЦПК України), але не тотожні. Так, стаття 59 ЦПК України містить перелік осіб, які виступають у процесі законними представниками, їх перелік не є вичерпним, проте вичерпним є перелік осіб, яких можуть представляти законні представники і до цього переліку не входять непрацездатні, немічні батьки, які потребують захисту дітей.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження N 61-18578св18) зроблено висновок, що безпорадний стан необхідно доказувати відповідними записами в медичних документах. Отже, аналогічно і стан немічності може підтверджуватися відповідними записами у медичних документах.

Установлено, що ОСОБА_1 не надав суду доказів медичного характеру, які містять достатню інформацію про те, що ОСОБА_3 , якого він представляє без довіреності, дійсно перебуває у немічному, безпорадному стані, які у сукупності створюватимуть правові умови для застосування положення ст.172 СК України.

Колегія суддів звертає увагу, що хоча непрацездатні, немічні батьки de jure не позбавлені цивільної процесуальної дієздатності, але de facto вони не здатні особисто здійснювати цивільні процесуальні права і виконувати цивільні процесуальні обов`язки в силу обставин перебування у стані непрацездатності чи немічності. Разом з цим, такий стан батьків підлягає доказуванню у кожному конкретному випадку звернення до суду на підставі частини другої статті 172 СК України.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду прийнята з дотриманням норм процесуального права і підстави для її скасування в межах доводів апеляційної скарги відсутні.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить суд відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Витрати ж на правничу допомогу адвоката відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Загальний порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 141 ЦПКУкраїни.

Оскільки, справа по суті спору не вирішувалася, колегія суддів вважає за можливе на підставі частини 9 статті 141 ЦПК України понесені сторонами судові витрати залишити за такими сторонами, не покладаючи обов`язок їх відшкодування на іншу сторону.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Млинівського районного суду Рівненської області від 11 травня 2023 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 21 вересня 2023 року.

Головуючий :

Судді :