ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4639/23 Справа № 183/5111/22 Суддя у 1-й інстанції - Дубовенко І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради, служба у справах дітей Балаклійської міської ради про визначення місця проживання дитини

та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: служба у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківської області, служба у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області про визначення місця проживання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року з урахуванням додаткової ухвали від 12 червня 2023 року прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сімї Мерефянської міської ради, служба у справах дітей Балаклійської міської ради про визначення місця проживання дитини зустрічний позов в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. Залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини службу у справах дітей та сім`ї Мереф`янської міської ради Харківської області та службу у справах дітей Балаклійської міської ради Харківської області. Зобов`язано ОСОБА_2 направити копію зустрічного позову з додатками третім особам. У прийнятті зустрічного позову ОСОБА_2 в іншій частині відмовлено (том 2 а.с.86-87,152).

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм процесуального права. Вказує, що судом безпідставно повернуто зустрічну позовну заяву, що порушує право ОСОБА_2 на справедливий суд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Просить ухвалу суду в частині не прийняття до спільного розгляду вимог зустрічного позову стосовно стягнення аліментів на утримання дитини та ухвалити рішення про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом вимоги зустрічного позову стосовно стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходук), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 24.01.2023 року і до повноліття (том 2 а.с.100-101).

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду.

Судом першої інстанції встановлено, що у провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просить визначити місце проживання спільної з відповідачем дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 .

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2022 року позовна заява прийнята до провадження та у справі відкрито провадження.

ОСОБА_2 через свого представника адвоката Стрельченка Олега Валерійовича звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з зустрічним позовом до ОСОБА_1 в якому просить визначити місце проживання спільної з ОСОБА_1 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з матір`ю ОСОБА_2 , стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дитини.

Суд першої інстанції частково задовольнив клопотання, прийнявши до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: служба у справах дітей та сімї Мерефянської міської ради, служба у справах дітей Балаклійської міської ради про визначення місця проживання дитини зустрічний позов в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. В частині позовних вимог про стягнення аліментів відмовив у прийнятті, оскільки вказана категорія справи обумовлена більш короткими строками розгляду, ніж вимоги щодо визначення місця проживання дитини.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду.

Відповідно до ч.2 ст.193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Згідно з ч.3 ст.193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження із первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним та первісним позовами можуть зараховуватися. Водночас, подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Однак, недоцільно розглядати в одному провадженні первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Враховуючи підстави та предмет позову у даній справі, заявлені вимоги за первісним та зустрічним позовом стосуються правовідносин, врегульованих нормами сімейного законодавства, однак обраний ОСОБА_2 спосіб захисту в частині стягнення аліментів може розглядатися окремо від заявлених сторонами вимог та в більш короткий термін.

Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі ( частина 2 статті 2 ЦПК України).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що вимоги про стягнення аліментів то розгляд вказаної категорії справи обумовлений більш короткими строками розгляду, ніж вимоги щодо визначення місця проживання дитини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність відмови у прийнятті зустрічної позовної заяви в частині стягнення аліментів, що не позбавляє ОСОБА_2 права на судовий захист й звернення до суду з позовом про стягнення аліментів.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржувана ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: