справа № 631/1216/21
провадження № 2/631/156/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Пархоменко І. О.,

за участю секретаря судового засідання - Бондаренко І. М,

представника позивача Стефківського В. І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Стефківський В. І., який діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС № 1108312 від 15 листопада 2020 року, в інтересах та від імені ОСОБА_1 , звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

07 грудня 2019 року близько 13 год. 45 хв. в районі буд. №7/1, по вул. Мерефянській у м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій автомобіль марки «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , зіткнувся з автомобілем марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП пасажир автомобіля «ВАЗ-21214» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження.

За вказаним фактом інформація про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001755.

У результаті ДТП позивач зазнала шкоди, тому у неї виникло право, на підставі ст. 1187 ЦК України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV, на відшкодування за рахунок відповідача.

Станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за договором № АО/4725201.

Представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме: 8604,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди (п. 27.3. ст. 27 Закону №1961-IV); 165543,00 грн - витрати на лікування; 6537,00 грн - витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Призупинення відповідачем розгляду заяви на виплату страхового відшкодування, на думку представника позивача, є грубим порушенням Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що тілесні ушкодження позивач, будучи пасажиром транспортного засобу «ВАЗ 21214», отримала на місці дорожньо-транспортної пригоди та ці ушкодження були прямим причинним наслідком цієї пригоди.

Відповідно зазначена дорожньо-транспортна пригода є страховим випадком, а тому беззаперечним є обов`язок завдавача шкоди відшкодувати її.

За твердженням представника позивача відсутність рішення, що набрало законної сили, за фактом даної дорожньо-транспортної пригоди, не вплине на обов`язок відповідача відшкодувати завдану шкоду третій особі, адже в такому випадку відповідальність настає незалежно від наявності вини.

Посилаючись на правила ч. 1 ст. 1187, ч. 2 ст. 1188, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 543 ЦК України, ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постанови Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №501/3000/15-ц, 14 січня 2019 року у справі №751/8121/17, 10 січня 2019 року у справі №500/2095/15-ц, 05 грудня 2018 року у справі №757/59802/16-ц, 01 лютого 2018 року у справі №126/1439/17 року, зазначив що шкоду було завдано потерпілій (третій особі), яка була пасажиром забезпеченого транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно ОСОБА_1 має право вимагати виконати обов`язок з відшкодування завданої шкоди частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо незалежно від вини.

За випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 28206, ОСОБА_1 з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року знаходилася на лікуванні в Харківській міській клінічній лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О. І. Мещанінова.

Позивач понесла витрати на придбання лікарських засобів на суму 165543,27 грн, що підтверджується копією виписки з медичної карти ОСОБА_1 , листками лікарських призначень, рахунками, товарними та фіскальними чеками на придбання лікарських засобів.

За довідками про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді позивач перебувала на лікуванні у відділенні політравми Харківської міської клінічної лікарні швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року та була тимчасово непрацездатна протягом 46 днів, з них 24 дні у 2019 році, 22 дні у 2020 році.

Оскільки розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4173,00 грн, розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності позивача у 2019 році становить:24 дні х 139,10 грн. (4 173,00 грн. х 1/30) = 3 338,40 грн.

Розмір страхового відшкодування, пов`язаного із тимчасовою втратою працездатності позивача у 2020 році становить: 22 дні х 157,43 грн. (4 723,00 грн. х 1/30) = 3 463,46 грн (розмір мінімальної заробітної плати на 2020 рік становив 4723,00 грн).

За шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 , до виплати належить: 172 345,13 грн. (шкода, заподіяна здоров`ю) х 5 % = 8617,26 грн.

Просив позов задовольнити, стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 165543,00 грн - витрати на лікування; 6801,86 грн - витрати у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності; 8617,26 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди; а також витрати на правничу допомогу.

Через канцелярію суду за вхідним № 315 представник відповідача ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» надав відзив на позовну заяву де зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі, вважає їх передчасними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме, абз. 4 п. 36.2 ст. 36, передбачено випадки, з настанням яких страховик має право призупинити строк для прийняття рішення щодо здійснення страхового відшкодування, зокрема якщо дорожньо - транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішення у такій справі законної сили.

08 грудня 2019 року за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07 грудня 2019 року за участю транспортного засобу «ВАЗ-21214», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу «ВАЗ-2110» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , було відкрито кримінальне провадження № 001755, яке наразі триває.

23 березня 2020 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «УПСК» із заявою про виплату страхового відшкодування.

12 травня 2021 року ПрАТ «УПСК» повідомило ОСОБА_1 щодо неможливості прийняття рішення стосовно виплати їй страхового відшкодування, оскільки строк прийняття рішення призупинено.

ПрАТ «УПСК» не відмовляло у виплаті страхового відшкодування позивачу, а лише призупинило строк для виплати страхового відшкодування.

Звернення ОСОБА_1 до суду з позовом до ПрАТ «УПСК», як до особи, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення вищезазначеної ДТП, є передчасним, відповідно позивачем не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами обставини, покладені в основу позовних вимог.

За ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховий випадок - це дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За твердженням представника позивача, під час ДТП 07 грудня 2019 року ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, перебуваючи пасажиром транспортного засобу «ВАЗ-21214» номерний знак НОМЕР_1 , однак на підтвердження вищезазначеної обставини представником позивача жодного доказу (обвинувальний акт чи постанова органу досудового розслідування про закриття кримінального провадження; вирок суду, тощо) ні до ПрАТ «УПСК», ні до суду не подано, а тому наразі відсутні законні підстави для визнання заявленої позивачем події страховим випадком.

Одночасно, згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/6257011 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля транспортного засобу «ВАЗ-2110» номерний знак НОМЕР_2 застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА».

Посилаючись на п. 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» де визначено, що шкода, завдана кількома особами, відшкодовується кожною з них у частці, завданій нею (у порядку часткової відповідальності) зазначив що посилання у позовній заяві на солідарний обов`язок учасників ДТП відшкодувати шкоду являється недоведеним та необгрунтованим. Відповідно, вимога про виконання обов`язку щодо відшкодування шкоди лише одним з учасників ДТП, що грунтується на солідарному обов`язку боржників, являється передчасною, а правило про відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини має винятки, зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Резюмуючи вищезазначене звернув уваги суду, що звернення з цивільним позовом до ПрАТ «УПСК» є передчасним, оскільки ПрАТ «УПСК» не вчинило жодних дій, що свідчили б про порушення установленого Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку прийняття Страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування Страховиком буде прийнято з урахуванням положення абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Просив у задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» відмовити у повному обсязі.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 29 листопада 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі (а. с. 62-63).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи у режимі відеоконференції було задоволено(а. с. 67-68).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 13 червня 2023 року у задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів було відмовлено (а. с. 103-105).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 липня 2023 року поновлено судовий розгляд у справі (а. с. 126).

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 10 липня 2023 року клопотання представника позивача ОСОБА_4 про витребування доказів було задоволено. Витребувано від ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» належним чином завірену копію договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів поліс №АО4725201) (а. с. 128-129).

Представник позивача ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позовну заяву, надав пояснення аналогічні викладеному у позові. Посилаючись на ч. 2 ст. 1188 ЦК України звернув увагу суду, що на його думку шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5 на відеозв`язок не вийшла, проте, 09 серпня 2023 року в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, посилаючись на відсутність вини водія транспорного засобу ВА321214, номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АО/4725201, у ДТП, що сталася 07 грудня 2019 року. Вважала, що з урахуванням приписів ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначена ДТП не є страховим випадком, оскільки постановою слідчого відділу СУ ГУНП в Харківській області при закриття кримінального провадження від 30 червня 2021 року встановлено що в діях водія ОСОБА_3 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. Зауважила, що у ОСОБА_3 не виникла цивільно-правова відповідальності за шкоду, заподіяну у результаті ДТП, а тому у ПрАТ «УПСК», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , не виникло зобов`язання відшкодувати позивачці шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Винним у ДТП визнано водія транспортного засобу «ВАЗ-21104», номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА» згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АО/6257011. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 08 грудня 2019 року за № 0001755 вбачається, що 07 грудня 2019 року о 13 годині 45 хвилин в районі буд. №7/1, по вул. Мерефянської у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів марки «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 , з діагнозом - закрита травма грудної клітини, забій правого колінного суглобу, водій ОСОБА_2 , з діагнозом - перелом грудини, закритий перелом шийки правої стегнової кістки та пасажир ОСОБА_1 , з діагнозом - ЗЧМТ, закрита травма грудної клітини, закритий перелом правого стегна були доставлені до КНП «МКЛШНМД ім. Мєщанінова». За фактом ДТП внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а. с. 16).

Згідно з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 28206 та довідки про тимчасову втрату працездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у КОМУНАЛЬНОМУ НЕКОМЕРЦІЙНОМУ ПІДПРИЄМСТВІ «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ у період з 07 грудня 2019 року по 22 січня 2020 року (а. с. 17, 46).

Судом встановлено, що станом на дату ДТП, а саме, 07 грудня 2019 року цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/4725201 (а. с. 52, 138, 150).

Одночасно, відповідно до роздруківки з ЦБ МТСБУ цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ 21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПРИВАТНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «НАСК «ОРАНТА» на підставі полісу № АО6257011 (а. с. 156).

23 березня 2020 року представник позивача ОСОБА_6 звернувся до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 07 грудня 2019 року близько 13 години 45 хвилин та заявами на виплату страхового відшкодування пов`язаного із витратами на лікування у розмірі 165543,27 гривень, із тимчасовою втратою працездатності у розмірі 6537,70 гривень, із моральною шкодою у розмірі 8604,03 гривень (а. с. 12-15).

12 травня 2021 року листом № 6114/18 ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» у відповідь на звернення представника ОСОБА_6 повідомило, що рішення по дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 07 грудня 2019 року та є предметом запиту, страховиком не прийняте, оскільки в ПрАТ «УПСК» відсутня інформація щодо винної особи в даному ДТП. Тому наразі не зрозуміло в якого з водіїв транспортних засобів учасників ДТП настала цивільно-правова відповідальність. Після отримання належним чином посвідченого документу, а саме: рішення по кримінальному провадженню (постанову про закриття кримінального провадження чи рішення суду) страховик продовжить розгляд страхової справи та прийме законне і обґрунтоване рішення, в строки встановлені чинним законодавством України (а. с. 47).

З постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Антонова М. А. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2019 року за № 0001755 вбачається, що під час досудового розслідування кримінального правопорушення відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, встановлено, що 07 грудня 2019 року о 13 годині 45 хвилин біля буд. №7/1, по вул. Мерефянській у м. Харкові сталося зіткнення автомобілів «ВАЗ-21214», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 та «ВАЗ-21104», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП водій ОСОБА_3 , з діагнозом закрита травма грудної клітини, забій правого колінного суглобу, водій ОСОБА_2 , з діагнозом перелом грудини, закритий перелом шийки правої стегнової кістки та пасажир ОСОБА_1 , з діагнозом ЗЧМТ, закрита травма грудної клітини, закритий перелом правого стегна були доставлені до КНП «МКЛШНМД ім. Мєщанінова».

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11921-ГІ від 08 червня 2021 року у діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.

У діях ОСОБА_3 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України(а. с. 137-139, 148-153).

За загальним правилом майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини( ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України)

Стаття 1187 ЦК України унормовує відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищенної небезпеки.

Так, за ч. 2 зазначеної норми закону, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За приписами ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

За положеннями ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV.

Відповідно до ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону №1961-IV визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Діюче законодавство, що регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» нерозривно пов`язує момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхового відшкодування із настанням страхового випадку.

Стаття 6 Закону №1961 закрюплює визначення страхового випадку.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Правила ст. 22 Закону №1961- ІV унормовують відшкодування шкоди, заподіяної третій особі.

За п. 22.1. у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Одночасно ст. 32 Закону №1961-IV визначає випадки, коли шкода не відшкодовується.

Зокрема, відповідно до п. 32.1 цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 у момент ДТП перебувала у якості пасажира в автомобілі марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА», що вбачається з полісу ОСЦПВВНТЗ № АО/6257011.

Згідно з висновком судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/121-21/11921-ГІ від 08 червня 2021 року у діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п. 10.1, 10.4 ПДР України, які з технічної точки зору знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП.

У діях ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АО/4725201, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування 08 грудня 2019 року за № 0001755 за ч. 2 ст. 286 КК України закрито за п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Тобто, вина водія ОСОБА_3 у дорожньо-транспортній пригоді, що сталася 07 грудня 2019 року, відсутня.

Одночасно, умовою для покладення на ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , зобов`язання відшкодувати позивачу заподіяну у ДТП шкоду є наявність повного складу цивільного правопорушення у діях ОСОБА_3 .

Ураховуючи що факт протиправної поведінки ОСОБА_3 не підтверджується належними та допустимими доказами, відповідно відсутні й правові підстави для покладення на нього відповідальності у вигляді відшкодування шкоди, а відтак, з урахуванням приписів п. 1. ч. 1 ст. 1188 ЦК України, п. 32.1 ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ», як страховика цивільно-правової відповідальності ОСОБА_3 , не виникло зобов`язання відшкодувати ОСОБА_1 шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки винним в настанні дорожньо-транспортної пригоди зазначено водія автомобіля марки «ВАЗ-2110», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ПАТ HACK «ОРАНТА».

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

За приписами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (стаття 13 ЦПК України)

Згідно зі змістом ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За частиною 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частин 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Ураховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження обставин, що наведені нею на обгрунтування позову, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди за недоведеністю.

Твердження представника позивача ОСОБА_4 про необхідність застосування до спірних правовідносин приписів ч. 2 ст. 1188 ЦК України, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 543 ЦК України, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону, виходячи з такого.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 червня 2022 року по справі № 477/874/19, провадження №14-24цс21 дійшла висновку, що припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовується за таких умов: 1) відбулася взаємодія джерел підвищеної небезпеки; 2) потерпілим від неї є інша особа, ніж власники (володільці), наприклад, транспортних засобів; 3) ці власники (володільці) завдали шкоди потерпілому спільно, тобто поведінка кожного із них була неправомірною (зокрема, у разі порушення кожним певних Правил дорожнього руху, що призвело до взаємодії джерел підвищеної небезпеки та завдання внаслідок цього шкоди третій особі). Тоді їхня вина у завданій потерпілому шкоді не має значення, і вони зобов`язані відшкодувати цю шкоду незалежно від такої вини.

За змістом частини першої статті 614 ЦК України вина як підстава відповідальності за порушення зобов`язання - це невжиття особою всіх залежних від неї заходів для належного виконання зобов`язання, зокрема для запобігання заподіянню шкоди. З огляду на це припис частини другої статті 1188 ЦК України застосовний тоді, коли поведінка кожного із власників (володільців), наприклад, транспортних засобів (унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки яких завдана шкода третій особі) була неправомірною (зокрема, якщо кожен із них порушував правила безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, у зв`язку з чим відбулася вказана взаємодія та була завдана шкода третій особі. Встановлення неправомірності діяння кожного з цих власників (володільців) достатньо для покладення на них солідарного обов`язку з відшкодування третім особам шкоди, завданої внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки. Такий обов`язок не залежить від вини осіб, які спільно неправомірними діяннями завдали шкоди.

За змістом частини другої статті 1188 ЦК України іншою особою, якій унаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки власники (володільці), наприклад, транспортних засобів спільно завдали шкоди, є будь-яка третя особа. Вона може бути, зокрема, пішоходом або пасажиром транспортного засобу, від зіткнення із яким іншого транспортного засобу завдано шкоди. Іншою, ніж та, яка завдала шкоди, особою може бути і власник транспортного засобу, який передав право керування, а сам був пасажиром.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК України).

Оскільки за постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області капітана поліції Антонова М. А. про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 грудня 2019 року за № 0001755, у діях ОСОБА_3 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» за полісом №АО/4725201, відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у суду відсутні правові підстави для застосування при вирішенні спору положень ч. 2 ст. 1188 ЦК України, ч. 1 ст. 1190, ч. 1 ст. 543 ЦК України.

Недоречними та безпідставними також є посилання представника позивача ОСОБА_4 на постанови Верховного суду від 24 жовтня 2018 року у справі №501/3000/15-ц, 14 січня 2019 року у справі №751/8121/17, 10 січня 2019 року у справі №500/2095/15-ц, 05 грудня 2018 року у справі №757/59802/16-ц, 01 лютого 2018 року у справі №126/1439/17 року, з причин зазначених вище.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, не підлягають відшкодуванню витрати позивача, пов`язані з розглядом справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 614, 999, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 76, 81, 258, 259, 263 - 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ» про відшкодування шкоди відмовити.

Судові витрати по справі, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається учасниками справи до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 18 вересня 2023 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання чи перебування: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРАЇНСЬКА ПОЖЕЖНО-СТРАХОВА КОМПАНІЯ», місцезнаходження: м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 40, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20602681.

Суддя І. О. Пархоменко