КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року м. Київ

Унікальний номер справи № 761/2705/17

Апеляційне провадження № 22-ц/824/12013/2023

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Борисової О.В., Ратнікової В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Котляр К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року, постановлену під головуванням судді Осаулова А.А., по справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Полісмак О.О. щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3; зобов`язати державного виконавця Полісмак О.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3.

В обґрунтування скарги зазначала, що 06 липня 2017 року Шевченківським районним судом міста Києва ухвалено рішення, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів. На виконанні в Шевченківському районному відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття.

Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

На звернення скаржника про закінчення виконавчого провадження від 13 листопада 2021 року Шевченківський районний відділ ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надав відповідь про відсутність підстав для закінчення виконавчого провадження через не встановлення відсутності обов`язків правонаступництва щодо сплати заборгованості по аліментах. Вважає, що державним виконавцем допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у тому, що заяву про закінчення виконавчого провадження не розглянуто та не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 36-39).

У лютому 2023 року представник заінтересованої особи ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. подала відзив на скаргу, в якому заперечувала щодо її задоволення та зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер стягувач у виконавчому провадженні ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 досяг повноліття. Станом на 12 червня 2020 року розмір заборгованості у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 по нарахованих, але не виплачених аліментах, складає 140 501,64 грн. Вказані аліменти є власністю ОСОБА_3 та не пов`язані зі смертю стягувача ОСОБА_2 . Звертала увагу на наявність рішення Деснянського районного суду міста Києва від 24 листопада 2021 року у справі № 761/6749/20 про позбавлення батьківським прав ОСОБА_1 та рішення Деснянського районного суду міста Києва від 18 серпня 2022 року з урахуванням постанови Київського апеляційного суду у справі № 754/7919/21 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 пені, нарахованої на заборгованість зі сплати аліментів. Вважає, що відсутні підстави для задоволення скарги, оскільки рішення суду боржником не виконане, питання про правонаступництво стягувача не вирішене, при цьому подання скарги ОСОБА_1 є спробою ухилення від виконання зобов`язань (т. 1 а.с. 163-165).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 щодо невинесення постанови про закриття виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 - залишено без задоволення (т. 1 а.с. 170-174).

Не погодившись з ухвалою районного суду, 27 червня 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. направив до суду апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким скаргу задовольнити повністю (т. 1 а.с. 176-183).

На обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, зокрема, порушено строки розгляду скарги на бездіяльність державного виконавця. Вказував, що на виконанні в Шевченківському районному відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 щодо стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку щомісячно до досягнення повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. Станом на 03 лютого 2023 року ОСОБА_3 не набув статусу стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_3, тому не має права приймати участь у розгляді даної скарги на бездіяльність державного виконавця. Вважає, що державним виконавцем допущена протиправна бездіяльність, яка полягає у тому, що заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження не розглянуто та не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_3 у зв`язку зі смертю стягувача.

У вересні 2023 року представник ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду залишити без змін (т. 1 а.с. 243-249).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Представник ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. заперечувала проти скарги і просила її відхилити.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, були сповіщені повідомленнями на зазначені ними адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі наявні докази. Повідомлення ОСОБА_1 повернулось із відміткою працівників пошти про відсутність адресата за зазначеною нею адресою, заяви про зміну адреси місця проживання (перебування) від вказаної особи до суду не надходили. Поряд з цим ОСОБА_1 була сповіщена врученням повідомлення її представнику - адвокату Старча А.В. про що свідчить відмітка працівників пошти про особисте вручення 12 вересня 2023 року адресату судового повідомлення. Представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. подав письмову заяву в якій підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, розгляд справи провести за відсутності апелянта та її представника. Представник ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. подала клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на перебування на лікарняному, проте доказів поважних причин (відкриття лікарняного) до суду не надано (т. 1 а.с. 235-242 т. 2 а.с. 1-10).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі "Шульга проти України", № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі "Мусієнко проти України", № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч. 9 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 липня 2017 року у справі № 761/2705/17 звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, призначених рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 20 червня 2012 року в справі № 2610/1378/2012, з 19 січня 2012 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2017 року і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с. 40-42).

На виконанні в Шевченківському районному відділі ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 761/2705/17 від 10 жовтня 2017 року щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, виконавче провадження було відкрито 23 жовтня 2017 року (т. 1 а.с. 43, 62).

Згідно інформації про виконавче провадження № НОМЕР_3 було проведено наступні виконавчі дії: накладено арешт на майно боржника, звернуто стягнення на кошти боржника, тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон, у праві полювання, у праві користування зброєю, у праві керування транспортними засобами (т. 1 а.с. 73-79).

31 липня 2018 року ОСОБА_2 , який діяв в інтересах неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т. 1 а.с. 45).

13 листопада 2021 року представник ОСОБА_1 - адвокат Старча А.В. звернувся до Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з заявою про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1 а.с. 46-47).

Згідно відповіді Шевченківського районного відділу ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 03 грудня 2021 року № 207038/09 згідно матеріалів виконавчого провадження не встановлено відсутність обов`язків правонаступництва щодо сплати заборгованості по аліментах (т. 1 а.с. 50).

З довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів від 05 березня 2021 року вбачається, що станом на 12 червня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 становить 140 501,64 грн. (а.с. 66-67).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями пунктів 1-3 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, пунктом 3 частини першої вказаної статті передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначала, що виконавче провадження № НОМЕР_3 підлягає закінченню у зв`язку зі смертю стягувача ОСОБА_2 .

Заперечуючи проти задоволення скарги представник ОСОБА_3 - адвокат Фадєєва Н.І. вказувала, що ОСОБА_3 , на утримання якого рішенням суду було стягнуто аліменти зі ОСОБА_1 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 та є спадкоємцем його батька - ОСОБА_2 , який діяв як представник його неповнолітнього сина - ОСОБА_3 у справі про стягнення на користь останнього аліментів, а тому виконавче провадження не може бути закінчено, крім того, враховуючи наявність заборгованості у боржника зі сплати аліментів у межах виконавчого провадження.

Суд перевірив доводи сторін виконавчого провадження та встановив, що на виконанні у Шевченківського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2017 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 150-156).

Згідно довідки від 15 квітня 2021 року № 18/02-14 приватним нотаріусом КМНО Костюк О.С. заведено спадкову справу № 2/2021 після смерті ОСОБА_2 , та станом на 15 квітня 2021 року спадкоємцем, який прийняв спадщину є син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 140).

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2023 року у справі № 761/2705/17, заяву ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), про заміну сторони виконавчого провадження - задоволено. Замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 липня 2017 року в справі № 761/2705/17 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати аліментів та стягнення аліментів, а саме ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Наявність заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів підтверджується також постановою Київського апеляційного суду від 06 січня 2023 року у справі № 754/7919/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та пені по аліментам, як оприлюднена в ЄДРСР.

Встановивши, що виконання вимог стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 з виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 , допускає правонаступництво, апеляційний суд дійшов висновку, що відсутні підстави для закінчення виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (пункт 18 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 ).

Крім того, у справі відсутні дані щодо погашення ОСОБА_1 заборгованості зі сплати аліментів у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 та вирішення питання про стягнення виконавчого збору.

Колегія суддів також зауважила, що Шевченківський районний відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконав свої зобов`язання, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», надавши відповідь на заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження з обґрунтуванням причин відсутності підстав для закінчення виконавчого провадження.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню.

Процесуальних порушень, які б могли бути визнані підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги зведені до тлумачення законодавства, цих висновків суду не спростовують, тому апеляційним судом відхилені.

При цьому, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-382, 384 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 21 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складання повного судового рішення - 29 вересня 2023 року.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

О.В. Борисова

В.М. Ратнікова