Справа № 454/1352/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 липня 2023 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Веремчук О. А. ,

за участю секретаря Баран О.Я.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу по справі за позовом ОСОБА_1 до ДП "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків-,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ДП "Львіввугілля" про стягнення моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, у позовній заяві вказав, що позивач на Шахтах працював з 2001 року.

З 10.04.2006 року по 04.10.2019 року працювала на Шахті «Великомостівська» відокремленого підрозділу ДП «Львіввугілля». Останнє місце роботи помічник начальника дільниці з повним' робочим днем на шахті.

На підставі наказу від 04.10.2019р. за № 220-к звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я за п. 2 ст. 40 КЗпП.

Відповідно до виписки з акта огляду МСЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребу у наданні., медичної та соціальної допомоги від 19.11.2019 року 12 ААА 026846 йому первинно встановлено 45 % втрати професійної працездатності, з них 30% бронхіт та 15% приглухуватість та встановлена 3-група інвалідності.

За вказаною довідкою мені також необхідне санаторно-курортне лікування для відновлення свого стану здоров`я.

Після цього я ще у 2020р. та у 2022р., проходив перекомісію і довідками МСЕК серії 12 ААБ № 351678 від 10.12.2020р.. від 17.11.2022 року 12ААА 108925, від 17.11.2022 року серія 12 ААВ №736017 підтверджено 3-групи інвалідності та 45% втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням.

Просить суд стягнути з Державного підприємства "Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 50 000 (п"ятдесят тисяч) відшкодування моральної шкоди , спричиненої ушкодженням здоров"я при виконанні трудових обов"язків, внаслідок професійного захворювання

У відзиві на позовну заяву представник відповідача зазначив, що позивачем не доведено у визначеному законом порядку факту спричинення їй відповідачем моральної шкоди. А саме зазначив, що Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках 12 ААА №026846 від 20.11.2019року позивачу встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 45%.

Згідно довідки МОЗ МСЕК, серія 12 ААА №108925 від 17.11.2022 року позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності

45%. Дата переогляду 17.11.2025р.

Звертає увагу що втрата професійної працездатності ОСОБА_1 становить 45%, встановлено терміново до 17.11.2025року, а це не може свідчити про втрату повної трудової та соціальної реабілітації. Третя група інвалідності це «робоча» група, дозволяє людині працювати та жити повноцінним, звичайним життям, та не може свідчити про істотні вимушені зміни у життєвих та виробничих стосунках.. Просить у задоволенні позову відмовити.

Позивач в судове засідання прибув, позов підтримав та просить задоволити.

Представник Відповідача в судове засідання прибув, однак проти задоволення позову заперечив та надав пояснення які викладені у Відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка, зокрема полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про охорону праці відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності".

Законом України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності від 23.03.2007 року виключено частину 3 ст. 34 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, яка передбачала відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань України.

Рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року зміни внесені Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнано конституційними, при цьому, в рішенні зазначено, що право громадян на відшкодування шкоди не порушено, оскільки таке право передбачено ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди передбачено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП (яка набрала чинності 13.01.2000р.) за наявності порушення права працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих з`язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган назалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім цього, у роз`ясненнях, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1997 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди передбачено, що право на отримання потерпілим страхових виплат настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Як встановлено із дослідженої в судовому засіданні трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , з 10.04.2006 року по 04.10.2019 року він працювала на Шахті «Великомостівська» відокремленого підрозділу ДП «Львіввугілля». Останнє місце роботи помічником начальника дільниці. 04.10.2019 року звільнена на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України (внаслідок невідповідності виконуваної роботи за станом здоров"я ), із виплатою одноразової допомоги згідно з колективним договором, що підтверджується копією відповідного наказу який додається)..

Згідно довідок про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потребу у наданні медичної та соціальної допомоги від 19.11.2019 року 12 ААА 026846 первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності, а також 10.12.2020 року 12 ААБ №351678 та 17.11.2022 року 12 ААА 108925, 17.11.2022 року 12 ААВ №736017 підтверджено 3-групу інвалідності встановлено 45 % втрати професійної працездатності у зв`язку з професійним захворюванням при роботі у вказаних, важких і шкідливих умовах.

Пунктом 4.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 1-рп/2004 від 27.01.2004 року передбачено, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Таким чином, суд покладає обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу на відповідача Державне підприємство «Львіввугілля», яка спричинена ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків внаслідок професійного захворювання.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер заподіяної позивачу шкоди, глибину фізичних та душевних страждань позивача, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 50000 грн., суд задовольняє частково у сумі 30000 грн.

А також слід стягнути з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 2000 грн. на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.5,10,12,13,76,81,141,259,263,264,265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

позов задоволити частково .

Стягнути з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 30 000 грн. моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я при виконанні трудових обов`язків, внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з ДП "Львіввугілля" в користь ОСОБА_1 2000 грн. на правову допомогу.

Стягнути з ДП "Львіввугілля" в дохід держави 1073 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Головуючий: О. А. Веремчук