ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

22 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 638/6988/23

провадження № 22-ц/818/1747/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Харківська обласна рада, Міністерство юстиції України, державний реєстратор Малоданилівська селищна рада Харківського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської обласної ради, Міністерства юстиції України, державного реєстратора Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування реєстраційної дії, визнання протиправним та скасування розпорядження та поновлення на роботі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року, постановлену суддею Щепіхіною В.В., -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської обласної ради, Міністерства юстиції України, державного реєстратора Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування реєстраційної дії, визнання протиправним та скасування розпорядження та поновлення на роботі.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року позов ОСОБА_1 повернуто позивачу з підстав п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України (порушено правила об`єднання позовних вимог).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для повернення її позовної заяви з підстав порушення правил об`єднання позовних вимог, оскільки заявлені нею вимоги стосуються її незаконного звільнення з посади, а відповідно порушення її трудових прав, зокрема право на працю. Тобто, позовні вимоги у справі заявлено на поновлення трудового права позивача, а тому підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також звертає увагу суду на те, що її позовна вимога щодо визнання протиправним та скасування наказу МЮ України №1416/7 від 12 червня 2023 року «Про відмову в задоволенні скарги» залишилася поза увагою суду, суд не зазначив за правилами якого судочинства вона має розглядатися.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Міністерства юстиції України Богуцька В.В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на те, що інші позовні, окрім поновлення на роботі, не підлягають розгдяу в порядку цивільного судочинства. Зокрема вказують, що вимога позивачки щодо скасування наказу МЮ України №1416/7 від 12 червня 2023 року та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки при його прийняття останній виконував публічно-владні управлінські функції. Крім того, даний наказ ніяким чином не пов`язаний із поновленням позивачки на посаді, остання також не є похідною від першої.

Що стосується вимог позивачки про скасування реєстраційної дій, то дана вимога повинна розглядатися в порядку господарського судочинства, оскільки дана вимогам найбільш наближена до спорів пов`язаних із діяльністю або припиненням діяльності юридичної особи.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 23 серпня 2023 року відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦПК України розгляд справи призначено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної зави ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що останньою порушено правила об`єднання позовних вимог, оскільки заявлені нею вимоги належить розглядати за правилами різних видів судочинства, зокрема, цивільного, господарського та адміністративного. Роз`єднання заявлених позовних вимог також є не можливим, оскільки вимоги є похідними одна від одної.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об`єднав вимоги, пов`язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об`єднаних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально-правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Отже, об`єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, допускається можливість об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, пов`язані однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим самим позивачем до одного і того самого відповідача (чи відповідачів), або хоча й різними позивачами, але до одного і того самого відповідача.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 року у справі № 911/414/18, постанові Верховного Суду від 22.04.2019 року у справі №914/2191/18.

За змістом ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, правила об`єднання позовних вимог не дотримано, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги: 1) не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними); 2) не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Крім того, не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які можуть і відповідати критеріям, наведеним у ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, проте на них поширюється дія заборон, прямо визначених у частинах 4, 5 цієї статті.

Саме встановлення судом наведених обставин, які свідчать про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, є підставою для повернення позовної заяви з посиланням на положення п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України.

Водночас, аналіз змісту п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України у системному зв`язку з положеннями ст. 188 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд, з метою виконання завдання цивільного судочинства, може не повертати позовну заяву, а за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами ч. 6 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України та розглянути кожну із заявлених вимог окремо.

Отже, суд з урахуванням конкретних обставин має право застосувати положення ч. 6 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України, як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку порушення цих правил.

Однак вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією суду, яку він застосовує (або не застосовує) за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Проте, у будь-якому випадку, коли заявлені в одному позові вимоги є однорідними або співвідносяться як основна та похідна та на них не поширюється дія заборон, визначених у частинах 4, 5 ст.188 Цивільного процесуального кодексу України, суд не має підстав для повернення позовної заяви, незалежно від того, чи заявляє позивач клопотання про об`єднання позовних вимог.

У цьому разі суд має керуватися змістом самої позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №908/420/20; подібні висновки містить і постанова Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 902/434/19.

З матеріалів справи вбачається, у липні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської обласної ради, Міністерства юстиції України, державного реєстратора Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича в якому просила суд:

1. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1416/7 від 12 червня 2023 року «Про відмову в задоволенні скарги»;

2. Визнати протиправним, незаконним та скасувати рішення Харківської обласної ради № 428-VIII від 03 грудня 2022 року «Про припинення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня»;

3. Визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію від 12 грудня 2022 року №003084050, вчинену державним реєстратором Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинським О.М.;

4. Визнати протиправним, незаконним та скасувати Розпорядження Харківської обласної ради №30 від 04 квітня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1»;

5. Поновити ОСОБА_1 на посаді генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1».

В обгрунтування позову зазначає, що 03 грудня 2022 року на ХІІІ сесії VІІІ скликання Харківської обласної ради було прийнято рішення №428-VІІІ від 03 грудня 2022 року «Про припинення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня», яке на її думку є незаконним, оскільки прийняте некомпетентним органом. При цьому, звертає увагу на те, що у п.п.8.1 п.8 вказаного рішення було зазначено про необхідність дострокового розірвання контракту з нею, як з керівником зазначеної юридичної особи. Разом з тим, як вбачається з витягу з ЄДРЮОФОПтаГФ №2 від 20 лютого 2023 року, 07 грудня 2022 року о 14:56:14 при подачі документів для проведення реєстраційної дії: Внесення рішення державного органу про припинення юридичної особи в результаті її ліквідації, державним реєстратором Департаменту Харківської міської ради Науменко Г.Є. було надано відмову у проведення реєстраційних дій, оскільки подані документи суперечать вимогам Конституції та законів України. Проте, після отримання зазначено відмови, 12 грудня 2022 року Харківська міська рада повторно з тим самим незаконним рішенням звернулася до державного реєстратора Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинського О.М., який здійснив відповідну реєстрації. Вказане на її думку свідчить про те, що державний реєстратор здійснив реєстрацію на підставі тих самих документів, які стали підставою для відмови в реєстраційній дії державним реєстратором Департаменту реєстрації Харківської міської ради Науменко Г.Є. без усунення зазначених у відмові недоліків. Звертає увагу суду на те, що на момент здійснення такої реєстарції вона займала посаду генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1». З метою захисту своїх прав та законних інтересів вона звернулася до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із скаргою. Натомість Наказом Міністерства юстиції України №1416/7 від 12 червня 2023 року їй було відмовлено у задоволенні її скарги від 23 лютого 2023 року, оскільки реєстраційна дія проведена державним реєстратором Малоданилівської селищної ради Жбадинським О.М. щодо Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» відповідає законодавству у сфері державної реєстрації. На її думку зазначений Наказ є протиправним та необгрунтованим, і підлягає скасуванню оскільки Центральна Колегія Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції довільно тлумачить положення Закону України «Про правовий режим воєнного стану», зокрема ч.3 ст.10 та ч.3 ст.15 цього Закону, оскільки на її думку ані Харківська міська рада, ані Харківська обласна військова адміністрація не мала компетенції та повноважень щодо прийняття рішення про припинення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1».

У подальшому 04 квітня 2023 року розпорядженням Харківської обласної ради №302 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директор Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» вирішено звільнити її із займаної посади із достроковим розірвання контракту №154 від 26 грудня 2014 року. З викладеного вбачається, що з моменту прийняття рішення про припинення як юридичної особи Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1», Харківська обласна рада отримала вагому підставу для її звільнення із займаної посади.

Вказує, що на її думку звільнення було проведено з грубим порушенням норм чинного законодавства, тому наявні правові підстав для поновлення її на займаній посаді.

Ознайомившись із змістом позовної заяви, обставинами та доказами, якими обґрунтовано позов, колегія суддів вважає, що вони пов`язані з порушенням права позивача на працю у сфері трудових відносин, оскільки позивач вважає незаконним її звільнення з посади генерального директора Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня №1» та просить скасувати розпорядження Харківської обласної ради про її звільнення і поновити на відповідній посаді (позовні вимоги за пунктами 4 та 5).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані позовні вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства, оскільки трудові спори з: керівниками та іншими працівниками державних і комунальних підприємств, установ та організацій; працівниками, які працюють за трудовим договором у державних органах і органах місцевого самоврядування; працівниками бюджетних установ не належать до публічно-правових спорів.

Разом з тим, відповідно до положень статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають з цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

В силу положень частини 1 статті 5 КАС України 1. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, у спорах фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (пункт 1 частини першої статті 19 КАС України).

Адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір.

Стосовно терміну «владні управлінські функції», то зміст поняття «владні» полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин, а «управлінські функції» це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта. З огляду на вказане до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Тому помилковим є застосування приписів статті 19 КАС України та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб`єкт владних повноважень. Для вирішення питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду адміністративних і цивільних справ недостатньо застосування виключно формального критерію визначення складу учасників справи. Визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин. Тоді як приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Відповідно до Положення «Про Міністерство юстиції України», затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року №228 Міністерство юстиції України (Мін`юст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін`юст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, державну політику з питань банкрутства, у сфері нотаріату, організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) (далі - виконання рішень), державної реєстрації актів цивільного стану, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації обтяжень рухомого майна, державної реєстрації юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, реєстрації статуту територіальної громади м. Києва, реєстрації статутів Національної академії наук та національних галузевих академій наук, у сфері виконання кримінальних покарань та пробації, з питань утримання військовополонених, у сфері правової освіти населення; забезпечує формування державної політики у сфері архівної справи і діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації; забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції.

Відповідач Міністерство юстиції України за своїми основними функціями є суб`єктом владних повноважень.

Із змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , поміж іншого, просила визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №1416/7 від 12 червня 2023 року «Про відмову в задоволенні скарги» (позовна вимоги за пунктом 1) з тих підстав, що державним реєстратором порушено вимоги п.п.6, 7, 8, ч.1 ст.4, п.6, ч.2 ст.25, ст.ст.28, 34 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Тобто в даному випадку дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії Міністерства юстиції України, які виконував останній при прийнятті оскаржуваного Наказу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що розгляд даної вимоги підлягає розгляду саме в порядку адміністративного судочинства.

Це ж саме стосується вимог позивача про визнання протиправним, незаконним рішення Харківської обласної ради № 428-VIII від 03 грудня 2022 року «Про припинення Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня № 1» шляхом приєднання до Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Обласна дитяча клінічна лікарня» (позовна вимога за пунктом 2), яке вона просить скасувати у зв`язку з тим, що в Україні оголошено воєнний стан та Указом Президента України №68/2022 утворено Харківську обласну військову адміністрацію, яка згідно з вимогами Закону України "Про правовий режим воєнного стану" здійснює повноваження відповідної обласної ради.

Тобто, предметом перевірки у спорі про скасування зазначеного вище рішення Харківської обласної ради є відповідність рішення органу місцевого самоврядування законодавчо визначеному обсягу його компетенції при здійсненні владних управлінських функцій, оскільки позивач вважає, що вказане рішення прийнято некомпетентним органом.

Отже, такі позовні вимоги також належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Що стосується позовної вимоги до державного реєстратора Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинського Олега Михайловича, просить визнати протиправною та скасувати реєстраційну дію від 12.12.2022 №003084050, вчинену державним реєстратором Малоданилівської селищної ради Харківського району Харківської області Жбадинським О.М. щодо реєстрації припинення юридичної особи, а саме Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради "Обласна дитяча клінічна лікарня№1" (позовна вимога за пунктом 3), то колегія суддів зазначає наступне.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що дана позовна вимога підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Разом з тим, статтею 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці;

справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Оскільки в даному випадку позивачем є фізична особа, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень, тому дана вимога також підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви за п.2 ч.4 ст.185 ЦПК України (порушено правила об`єднання позовних вимог), оскільки заявлені позивачем вимоги належить розглядати за правилами різних видів судочинства, роз`єднання яких не є можливим, так як вимоги є похідними одна від одної.

Невірне визначення судом першої інстанції юрисдикції позовних вимог до державного реєстратора про визнання протиправною та скасування реєстраційної дії не призвело до неправильного вирішення питання.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та суттєвими не являються, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали, яка постановлена з дотриманням вимог закону.

Оскаржуване судове рішення не перешкоджає реалізації права ОСОБА_1 на звернення за судовим захистом шляхом пред`явлення окремих позовів у самостійному провадженні.

Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 вересня 2023 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова