"14" вересня 2023 р.
Справа №489/8003/21
Провадження №2-др/489/10/23
РІШЕННЯ

іменем України

(додаткове)

14 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою

встановив.

Заявниця звернулася до суду з заявою про винесення додаткового рішення, в якому просить припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, огорожами та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом вирішено розгляд справи проводити без повідомлення (виклику сторін).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В провадженні Ленінського районного суду м. Миколаєва перебувала цивільна справа № 489/8003/21 (провадження № 2/489/373/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21.06.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою задоволено. Проведено реальний розподіл домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 та встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 .

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в редакції 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При постановленні рішення суду не було вирішено питання щодо припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, огорожами та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Нормою ч.3 ст.358 ЦК України визначено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 367 Цивільного кодексу України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, в тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів всіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Частина 3 статті 358 ЦК України закріплює, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Умови, за наявності яких суд може припинити право співвласника на частку у спільній власності у порядку, визначеному статтею 365 ЦК України, повинні досліджуватися судом з урахуванням положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та усталеної прецедентної практики Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року в справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), згідно з якими втручання у право власності може бути виправданим, якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Враховуючи той факт, що позивачкою, при подачі позову до суду заявлено вимогу про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, огорожами та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

При винесенні рішення суду, судом не було вирішено питання про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, огорожами та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що потрібно винести додаткове рішення у справі.

Керуючись ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

вирішив:

ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про реальний поділ домоволодіння, припинення права спільної часткової власності на житловий будинок та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями, огорожами та спорудами АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «14» вересня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева