ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24951/22

Провадження № 22-ц/4820/1794/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 червня 2023 року, суддя Приступа Д.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживача,

встановив:

В листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», далі - «Банк», та, з урахуванням збільшення позовних вимог, просила стягнути 19652,50 грн. матеріальних збитків, 3930, 60 грн. пені, нарахованої відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», 5000 грн. моральної шкоди та 165670, 57 грн. пені, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

В обґрунтування позову зазначила, що внаслідок неправомірних дій відповідача, стороння особа отримала доступ до її банківських рахунків та заволоділа належними їй коштами в сумі 19652,50 грн., які були списані з її карткового банківського рахунку без її відома та не повернуті Банком, чим їй заподіяно моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.06.2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 19652,50 грн. матеріальних збитків, 3930,60 грн. пені, 5000 грн. моральної шкоди.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що АТ КБ «ПриватБанк» порушило п. 1.1.2.2.5 Умов і правил надання банківських в послуг в АТ КБ «ПриватБанк», оскільки неправомірно допустило проведення 08.05.2022 року зміну фінансового телефону позивача без її особистої участі способом, не передбаченим Умовами та Правилами, шляхом телефонних перемовин. Окрім цього, АТ КБ «ПриватБанк» порушено п. 1.1.1.1 Умов і правил надання банківських в послуг в АТ КБ «ПриватБанк», проведено віддалену електронну ідентифікацію з ознаками фальсифікації особистих даних (особистої фотографії та закордонного паспорту). Вказаними діями Банк заподіяв моральну шкоду позивачу.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

На обґрунтування скарги апелянт зазначив, що рішення суду є незаконним, ухвалене з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Суд першої інстанції не надав оцінки відсутності у справі доказів на підтвердження обставин щодо того, що зміна фінансового номера ОСОБА_1 відбулася без її згоди. Посилання позивача на те, що селфі-фото, за допомогою якого було проведено авторизація клієнта є підробленим, матеріалами справи не підтверджено. Наявність відкритого кримінального провадження не підтверджує доводів позивача щодо незаконності проведення банком фінансових операцій з рахунком клієнта. Моральна шкода не була заподіяна безпосередніми діями Банку, тому відсутні правові підстави і для задоволення позову в цій частині.

Розгляд справи проведений в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником рахунку № НОМЕР_1 в AT КБ «Приватбанк», до якого прив`язана платіжна картка AT КБ «ПриватБанку» «Універсальна», № НОМЕР_2 .

З 2015 року позивач також є власником рахунку № НОМЕР_3 , до якого прив`язана платіжна картка «Картка для виплат», яка має № НОМЕР_4 .

08.05.2022 року з рахунків позивачки було списано кошти на загальну суму 19652,50 грн., а саме, з картки для виплат № НОМЕР_4 було списано 17140 грн., платежами на 3000 грн., 5000 гри., 50 грн., 9000 гри., 90 грн., з картки «Універсальна» № НОМЕР_2 було списано 2512,50 грн., в тому числі 12,50 грн. комісія банку.

09.05.2022 року ОСОБА_1 з даного приводу звернулася в службу безпеки відповідача за адресою АДРЕСА_1 , співробітник якої повідомив позивача про те, що 08.05.2022 року, о 12:13 год. був змінений її фінансовий телефон з встановленого номера НОМЕР_5 , на номер НОМЕР_6 .

20.06.2022 року позивач, зазначивши, що не здійснювала зміну фінансового номера, звернулася з претензією до АТ КБ «ПриватБанк» про відновлення залишків її грошових коштів в розмірі 19655,00 грн. на її картках. У відповіді від 23.06.2022 року на претензію позивача, Банк відмовив у задоволенні її вимог. При перевірці відповідних обставин за скаргою позивача Національний банк України запропонував їй звернутися до правоохоронних органів.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Частинами першою та другою статті 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», (далі - Закон, в редакції, що була чинна на момент списання коштів позивача із особистого карткового рахунку), користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року №705, (далі - Положення, у редакції, чинній на момент списання грошових коштів). Крім того, цим Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів; під час реєстрації банком повідомлення користувача щодо втрати електронного платіжного засобу банк зобов`язаний відобразити дату та час повідомлення.

Відповідно до пунктів 5-11 Положення користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором.

Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу.

Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції.

Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

У загальних положеннях Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку у редакції, чинній на момент списання грошових коштів, (далі - Умови і правила), визначено, що Фінансовий номер телефону Клієнта - це номер мобільного телефону, який зазначений і підтверджений Клієнтом як номер телефону, за допомогою якого можуть проводитись фінансові операції. Підтверджується Клієнтом під час активації продукту за допомогою POS-терміналу у відділенні Банку, в банкоматі, терміналі самообслуговування з підтвердженням ПІН-коду картки і СМС-паролем, а також в Приват24 (у разі зміни логіна користувача).

Підпунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил передбачено, що для уникнення неправомірних операцій з рахунками Клієнт зобов`язаний не залишати без нагляду телефон/пристрій, який використовується для підключення Фінансового номеру телефону Клієнта та/або доступу до програмних комплексів Банку. В разі втрати Клієнтом Фінансового номеру телефону, підозрі доступу третіх осіб до Фінансового номеру телефону та інших неправомірних дій третіх осіб із Фінансовим номером телефону Клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це Банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення Банку. На підставі звернення Клієнта про зазначений факт Банк знімає з номера телефону Клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт Клієнта в Системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками Клієнта.

Відповідно до підпункту 2.1.5.7.1. Банк має право витребувати, а Клієнт зобов`язаний надавати інформацію та/або офіційні документи, необхідні для здійснення ідентифікації та/або верифікації, аналізу та виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, та інші передбачені законодавством або внутрішніми документами Банку документи та відомості, які необхідні Банку з метою виконання вимог законодавства у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Інформація, необхідна для вивчення Клієнта, встановлюється Банком на підставі офіційних документів та/ або інформації, одержаної від Клієнта (представника Клієнта) та засвідченої ним, а також з інших джерел, якщо така інформація є публічною (відкритою).

Відповідно до підпункту 1.1.3.2.1. Банк має право для різних цілей (належного інформування Клієнта про внесення змін до Договору, направлення вимоги про дострокове повернення кредиту, розірвання Договору (закриття рахунку), активацію додаткових послуг, актуалізації даних про клієнта, в тому числі контактних даних, інформування про розмір заборгованості за кредитом, інформування про здійснені Клієнтом фінансові операції та рух коштів на його рахунку, проведення Банком акцій, проведення опитування про якість обслуговування, дистанційне обслуговування, оформлення платіжних документів тощо, надання реквізитів картки/рахунку Клієнта, які містять: прізвище, ім`я та по батькові, індивідуальний податковий номер, номер рахунку, IBAN рахунку, у тому числі отримання згоди Клієнта на вищезазначені дії) направляти Клієнту повідомлення, використовуючи будь-які зазначені канали зв`язку на розсуд Банку: відправлення СМС-повідомлень на мобільний телефон Клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка «Viber» (з номера НОМЕР_7 , у разі встановлення мобільного додатку «Viber» для телефону, номер якого Клієнт передав Банку під час його ідентифікації), OTP-пароль; поштовий лист; телеграма; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друк інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвін; комунікації у Системі «Приват24», в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером «Channels», а також за допомогою інших мобільних додатків Банка та інших засобів комунікації. При цьому в тих випадках, коли внесення змін до Договору згідно із законодавством повинно бути узгоджене з Клієнтом, Сторони дійшли згоди, що Клієнт погоджує зміни шляхом використання простого електронного підпису на підставі укладеної із Банком угоди. Сторони узгодили, що повідомлення Банку, направлене у спосіб, узгоджений Сторонами у цьому пункті, є належним та достатнім та не потребує інших додаткових узгоджень із Клієнтом.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.1 Умов і правил клієнт зобов`язаний не передавати картки, ПІНи, постійний пароль, одноразові паролі і контрольну інформацію третім особам, не використовувати картки або нанесені на них дані в цілях, не передбачених цим договором, або що суперечать чинному законодавству.

Клієнт зобов`язаний вживати необхідних заходів для запобігання втрати, пошкодження, викрадення картки, доступу третіх осіб до картки, у тому числі до інформації, нанесеної на неї (підпункт 2.1.4.5.2 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.5.8 Умов і правил у разі втрати/крадіжки фінансового номеру телефону або зміни номера телефону, який є фінансовим, клієнт зобов`язується негайно інформувати банк.

Відповідно до підпункту 2.1.4.5.6 Умов і правил клієнт зобов`язаний інформувати банк та правоохоронні органи про факти втрати картки, ПІНу або отримання інформації про їх незаконне використання. При настанні вищевказаних випадків необхідно звернутися у відділення банку або за телефоном 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_8 (050, 098) НОМЕР_9 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_10 (для дзвінків із-за кордону).

Згідно з підпунктом 2.1.4.7.1 Умов і правил клієнт має право здійснювати операції за допомогою безконтактного платіжного інтерфейсу (платіжні операції, у тому числі зняття готівки, отримання інформації про наявність грошових коштів на його рахунках без присутності картки в банкоматі тощо).

Процедура ідентифікації клієнта, який бажає скористатися безконтактним платіжним інтерфейсом, здійснюється за допомогою засобів ідентифікації, що передбачені між банком та клієнтом (фінансовий номер телефону клієнта, ПІН (у випадку, якщо встановлений на рахунку клієнта), одноразові (динамічні) паролі, QR-код, в тому числі сформований за допомогою системи інтернет-банкінгу, CVV/CVCкодів, тощо) (підпункт 2.1.4.7.2 Умов і правил).

Підпунктом 2.1.4.11.1 Умов і правил передбачено, що у випадку втрати картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/мобільної сім-картки із фінансовим номером телефону клієнта або виникнення у клієнта підозри, що картка/ПІН/постійний пароль/одноразові паролі/фінансовий номер телефону могли бути втрачені, або виникнення ризику несанкціонованого використання картки/ПІНу/постійного пароля/одноразових паролів/фінансового номера телефону клієнт негайно зобов`язаний виконати одну з таких дій:

- звернутися до відділення банку, в чат-онлайн або за телефоном: 3700 (безкоштовно по Україні), НОМЕР_8 (050, 098) НОМЕР_9 (для VIP-клієнтів), НОМЕР_10 (для дзвінків із-за кордону) і заявити про такий факт;

- якщо картка підключена до послуги «Інформування про транзакції», виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання послуги;

- якщо картка підключена до системи «Приват24» виконати дії, необхідні для блокування картки відповідно до інструкцій з використання системи «Приват24».

Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІНа або нанесених на картці даних (підпункт 2.1.4.12.3 Умов і правил).

Згідно з підпунктом 2.1.4.12.5 Умов і правил клієнт несе повну відповідальність за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, у разі, якщо його дії або бездіяльність призвели до втрати картки, розголошенню ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Відповідно до підпункту 2.1.4.12.9 Умов і правил клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, включаючи операції, що супроводжуються правильним введенням нанесених на картці даних, до моменту звернення клієнта в банк та блокування картки і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки картки у стоп-лист платіжною системою.

З матеріалів справи вбачається та визнано сторонами, що фінансовий номер для входу в мобільний застосунок «Приват24» було змінено з мобільного номера позивача НОМЕР_5 на інший, НОМЕР_6 , шляхом фото ідентифікації, а саме, користувачем було надіслано селфі-фото зі своїм обличчям та паспортом, яке успішно пройшло перевірку службою банку. В подальшому оспорювані операції було здійснені також за допомогою фото ідентифікації.

Колегія суддів зазначає, що чіткого порядку верифікації для зміни фінансового номера ні Умовами та правилами надання банківських послуг у ПриватБанку ні Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням не передбачено, у зв`язку з чим доводи Банку щодо підтвердження особи платника при здійсненні спірних фінансових операцій є необґрунтованими.

Матеріали справи не містять доказів того, що дії або бездіяльність ОСОБА_1 призвели до втрати банківської картки, розголошення ПІНа або іншої інформації, яка дає можливість ініціювати платіжну операцію.

Оскільки судом не встановлено обставин, які безспірно доводять, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про несанкціоноване списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 та, відповідно, про наявність підстав для задоволення її позову.

Відповідно до п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» в редакції на час виникнення спірних правовідносин, на час встановлення ініціатора та правомірності переказу, але не більше ніж впродовж дев`яноста календарних днів, емітент має право не повертати на рахунок неналежного платника суму попередньо списаного неналежного переказу. У разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Доводи апелянта стосовно застосування норм Закону, який втратив чинність є безпідставною, оскільки спірні правовідносини виникли 08.05.2022 року, в період дії Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у відповідній редакції, положення якого і було застосовано судом.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.

Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

При цьому суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Встановивши, що Банк, не провівши належним чином ідентифікацію клієнта, змінив фінансовий номер позивача, внаслідок чого третя особа отримала доступ до особистих даних позивача, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог.

Задовольняючи позов в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, встановивши обставини справи та дослідивши надані на підтвердження відповідних обставин докази, з урахуванням принципів розумності та справедливості, заподіяння позивачу тривалих душевних переживань, що виразилось у зміні її укладу життя через позбавлення її засобів до існування, дійшов правильного висновку про відшкодування моральної шкоди, оцінивши її розмір у 5000 грн.

Посилання апелянта на необхідність встановлення умов для завдання шкоди та фактичного завдання шкоди банком без урахування неправомірних дій третіх осіб, що викладено у постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року у справі №523/4822/17 колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обставини даної справи не відповідають обставинам, викладеним у відповідному судовому рішенні суду касаційної інстанції.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини, внаслідок чого доводи апеляційної скарги слід визнати необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова