КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа №757/2107/19-ц
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2124/2023
Провадження № 22-з/824/1163/2023
У Х В А Л А

5 жовтня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Борисової О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 вересня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про стягнення середньої заробітної плати,

встановив:

у січні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі у розмірі 719грн 40коп., середній заробіток за затримку виконання рішення суду про поновлення його на роботі у розмірі 7014грн 60коп., грошові кошти за затримку виплати належних йому сум при звільненні за період з 12 жовтня 2011 року по фактичний день ухвалення рішення у справі, виходячи із його середньоденної заробітної плати 155грн 88 коп. У подальшому позивач неодноразово збільшував розмір позовних вимог і остаточно просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 820 653грн 07коп.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 3 вересня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

На вказане рішення суду 7 грудня 2022 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, до якої не був доданий документ про оплату судового збору.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду міста Києва від 5 травня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано позивачу строк для надання документів про оплату судового збору.

В ухвалі було зазначено, що згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 зроблено правовий висновок про те, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури

заробітної плати.

Окрім того, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, має разовий характер та не входить до фонду оплати праці (постанови Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 694/215/16-ц, від 09 червня 2021 року у справі № 569/11319/19).

Враховуючи вищезазначене, підстав для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів за затримку виплати належних сум при звільненні, немає.

При цьому, судовий збір був розрахований відповідно до заяви позивача про уточнення розрахунку від 3 лютого 2020 року. згідно якої позивач просив стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 670 995грн 50коп., хоча у подальшому позивачем 2 вересня 2020 року була подана заява про уточнення розрахунку та заявлено, що середній заробіток за час затримки розрахунку становить 820 653грн 07коп.

На виконання вимог ухвали від 5 травня 2023 року позивачем до Київського апеляційного суду подано платіжну інструкцію про оплату судового збору у розмірі 10064грн 94коп. ( 6 709,96х150%).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 травня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 вересня 2020 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 19 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 вересня 2020 року - без змін.

13 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав до Київського апеляційного заяву про повернення судового збору, посилаючись на те, що при подачі позовної заяви він був звільнений від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і його позовна заява була прийнята судом до розгляду.

Позивач вважав, що його було безпідставно зобов`язано сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, оскільки при подачі позовної заяви він судовий збір не сплачував, а правові висновки Верховного Суду, на які є посилання в ухвалі від 5 травня 2023 року, були прийняті після подання ним позовної заяви.

Колегія суддів, вивчивши доводи заяви, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням);

5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Визначені у законі підстави для повернення судового збору є вичерпними і

розширеному тлумаченню не підлягають.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 була прийнята до розгляду та розглянута апеляційним судом, за результатами розгляду ухвалено судове рішення апеляційним судом, правових підстав для повернення сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги немає.

Доводи ОСОБА_1 , що при пред`явлені позову він був звільнений від сплати судового збору у повному обсязі, є безпідставними, так як станом на січень 2019 року редакція пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» не передбачала звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Та обставина, що суд першої інстанції прийняв до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 без сплати ним судового збору, не є підставою для звільнення його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки це не передбачено нормами Закону України «Про судовий збір» та ЦПК України.

При цьому, згідно підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Тобто розмір судового збору за подання апеляційної скарги не залежить від розміру сплаченого судового збору при подання позовної заяви, а розраховується від ставки, яка підлягала оплаті при поданні позовної заяви.

Крім того, суд першої інстанції відповідно до положень ст. 270 ЦПК України може ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на час подання ним позовної заяви був відсутній правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/4518/16, не звільняє його від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у грудні 2022 року, оскільки правовий висновок Великої Палати Верховного Суду не є нормою права, а є роз`ясненням порядку застосування норм права.

Як вже зазначалося, розмір та порядок сплати судового збору визначені спеціальним Законом України «Про судовий збір», який не передбачав звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Доводи ОСОБА_1 , що відповідач не оскаржував ухвалу судді першої інстанції від 22 січня 2019 року про відкриття провадження у справі без сплати ним судового збору, що повинен був врахувати апеляційний суд, є безпідставними, оскільки зазначені обставини не мають правового значення при визначенні розміру судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для повернення ОСОБА_1 судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги на рішення суду.

Керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», апеляційний суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору за подачу апеляційної скарги на рішення Печерського районного суду міста Києва від 3 вересня 2020 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді