КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М. МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3678/23
Провадження № 2-з/488/23/23
УХВАЛА

Іменем України

26.09.2023 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Корабельного районного суду міста Миколаєва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю, в якій позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю, ОСОБА_2 .

Крім того, в провадження судді Чернявської Я.А. також надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, в якій останній просить суд визначити місце проживання малолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25.09.2023 р. було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком до спільного розгляду з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

15.09.2023 р. через канцелярію суду надійшла заява від позивача за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надавати можливість:

- безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 з 13 години 00 хвилин кожного четверга до 18 години 30 хвилин кожної неділі кожного місяця у тому числі і за місцем проживання батька (з можливістю передачі ОСОБА_3 бабусі ОСОБА_4 та дідусю ОСОБА_5 );

- безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 у тому числі і за місцем проживання батька в день народження ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в день народження ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3 кожного року), на Новий Рік (31 грудня кожного року), на 8 березня кожного року, та повний наступний день після вказаних дат;

- безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 у тому числі і за місцем проживання батька в період щорічної відпустки ОСОБА_1 ;

- безперешкодного спілкування ОСОБА_1 з малолітньою донькою ОСОБА_3 шляхом відеозв`язку через мессенджери Whats Uр, Fasetime, що встановлені на телефоні ОСОБА_2 , у період з 19 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин кожного дня, коли ОСОБА_3 перебуває з ОСОБА_2 .

20.09.2023 р. на електронну пошту суду від відповідача за зустрічною позовною заявою, ОСОБА_2 , надійшло заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому остання просила суд відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, посилаючись на те, що порушені заявником у заяві питання не є предметом спору щодо визначення місця проживання дитини, а є самостійним способом захисту порушеного права й може бути оформлено лише шляхом пред`явлення відповідного позову до суду або зверненням до органу опіки та піклування.

Вказані заяви були передані на розгляд судді 25.06.2023 р.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, доходжу наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначено статтею 150 ЦПК України та мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п.3 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 (батько дитини) просить зобов`язати матір дитини, ОСОБА_2 , не чинити перешкод у спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та надавати можливість безперешкодного спілкування, побачення та спільного проведення часу останньому у запропоновані ним дні та час.

При цьому, як вбачається зі змісту позовних заяв як ОСОБА_1 так і ОСОБА_2 , спір між ними виник з приводу місця проживання їх малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Згідно з ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

У відповідності до ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Зазначена норма закону містить пряму заборону суду вживати заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог.

Тобто, такий вид забезпечення позову ініційований позивачем за зустрічним позовом фактично є вирішенням позовних вимог поза межами судового засідання без встановлення обставин та ухвалення рішення по справі, а також суперечить змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасників процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

За вказаного, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє сторону на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку, встановленому ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 149-153, 157, 258- 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки і піклування Миколаївської міської ради, про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - відмовити.

Копію ухвали негайно надіслати заявнику для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя: Я. А. Чернявська