Провадження №6/148/26/23
У Х В А Л А
18 вересня 2023 року Тульчинський районний суд
Вінницької області
в складі: головуючого судді Ковганича С.В.,
при секретарі Мрочко Т.О.,
за участі заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині заяву ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення,
В С Т А Н О В И В:
Заявник в судовому засіданні підтримав заяву, посилаючись на викладені в ній обставини та просить її задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`яилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомили.
Неявка нез`явившихся учасників справи не є перешкодою для розгляду заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення.
Оскільки рішення суду, як вказує ОСОБА_1 , не може бути виконане в повному обсязі, він в порядку ст.435 ЦПК України звернувся до суду з даною заявою.
Положеннями ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України, ч. 2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно із ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Положеннями ч.3 ст. 435 ЦПК України передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. В свою чергу частина 1 даної статті визначає, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Відтак, правом на звернення із заявою про встановлення способу і порядку виконання рішення наділений лише стягувач чи виконавець.
Окрім цього ч.3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що суд може змінити чи встановити спосіб і порядок виконання судового рішення лише у виняткових випадках, за наявності обставин, що ускладнюють його виконання за умови надання достатніх доказів наявності таких обставин.
В свою чергу, поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановлений статтею 16 ЦК України.
З урахуванням системного тлумачення вказаних норм права, зміна або встановлення способу і порядку виконання, за доведеності зазначених в цих нормах підстав, повинна відбуватися в межах вимог того позову, стосовно якого було ухвалено відповідне судове рішення, яке перебуває на примусовому виконанні.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.09.2018 № 2-749/11/2229 та від 10.06.2019 у справі № 350/426/16-ц.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення способу і порядку виконання рішення.
При цьому суд роз`яснює ОСОБА_1 , що суд не може застосувати інший спосіб правового захисту ніж той, що передбачений рішенням суду, оскільки в іншому випадку це означало б зміну суті рішення суду та застосування іншого способу правового захисту позивача без дотримання належної судової процедури розгляду відповідних позовних вимог.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 129-1 Конституції України,ст.33 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 435 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання рішення відмовити.
Копію ухвали до відома направити учасникам справи.
Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.09.2023.

Суддя: