Справа № 485/941/23
Провадження №2/485/284/23
Рішення

іменем України

16 жовтня 2023 року м.Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Соловйова О.В.,

секретар судового засідання Гусарова І.М.,

за участю представника позивача - адвоката Гребенюка С.А.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Снігурівка Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю,

встановив:

У серпні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки: площею 7,08 га кадастровий номер :37:000:0015; площею 0,19 га кадастровий номер :25:000:0128; площею 2,09 га кадастровий номер:28:000:0190, які розташовані на території Снігурівської міської ради Миколаївської області. З 25 червня 2002 року по день смерті ОСОБА_2 вони фактично проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Також вона здійснила поховання ОСОБА_2 . Вказує, що вони мали намір укласти шлюб з померлим, але не встигли через раптову смерть останнього. Оскільки вони проживали з померлим однією сім"єю більше п"яти років до часу відкриття спадщини, натепер вона як спадкоємець за законом четвертої черги бажає реалізувати своє право на спадкування.

Враховуючи викладене, просить встановити факт її постійного проживання однією сім"єю з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 червня 2002 року по день його смерті.

В судовому засіданні позивачка та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити.

Представник відповідача згідно з поданою заявою просив справу розглядати у відсутність представника Снігурівської міської ради, позовні вимоги позивача визнають.

Заслухавши пояснення позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Умань Черкаської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується наданим свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18 жовтня 2022 року (а.с. 25).

Після його смерті відкрилася спадщина на на земельні ділянки: площею 7,08 га кадастровий номер :37:000:0015; площею 0,19 га кадастровий номер :25:000:0128; площею 2,09 га кадастровий номер:28:000:0190, які розташовані на території Снігурівської міської ради Миколаївської області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру зщаборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 11 серпня 2023 року № 34255448 (а.с. 32-33).

Згідно з копією спадкової справи № 138/2023 (індекс справи 02-14) після смерті ОСОБА_2 , заведеної 06 квітня 2023 року Снігурівською державною нотаріальною конторою, з заявою про прийняття спадщини за законом у встановлений строк звернулася ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка.

Згідно вимог ч. 4 СК України сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Згідно ст.1264 ЦК України у четвергу чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з по господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України (ч.2 ст. 74 СК України). Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України регулюється право на майно жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. З аналізу цієї статті випливає, що майно, набуте жінкою та чоловіком, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до Постанови № 5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно пункту 3 цієї постанови, у тому разі коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством.

Судом встановлено, що 25 червня 2002 року ОСОБА_2 розірвав шлюб з ОСОБА_3 , про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 видане 18 лютого 2020 року (а.с. 27).

З 25 червня 2002 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією сім"єю в належній позивачці на праві власності квартирі, яка їй належить на підставі договору дарування від 06 жовтня 2001 року, за адресою по АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та мали спільний бюджет, по день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження факту проживання однією сім`єю у вказаний період за вказаною адресою, позивачка надала ряд медичних документів, оскільки ОСОБА_2 хворів та мав другу групу інвалідності за загальним захворюванням, а також надала документи щодо придбання в кредит товарів для їх спільного користування та щодо спільної діяльності - зайняття торгівлею овочами та фруктами, для реалізації яких їм потрібні були автомобілі, якими вони користувалися на підставі спільних довіреностей, в яких міститься інформація щодо місця проживання ОСОБА_2 , яку він вказував самостійно при оформленні документів, а саме: довіреність від 30 березня 2004 року; виписки з історії хвороби ОСОБА_2 від 26 березня 2004 року; заяву ОСОБА_2 подану за життя 29 листопада 2005 року до Снігурівської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька; довідку 2-ої міської поліклініки від 06 лютого 2007 року; кредитний договір від 15 вересня 2007 року № 400019959 ВАТ Всеукраїнський Акціонерний Банк; відомості щодо внесків в систему Автоплан від 13 вересня 2007 року; довіреність від 13 жовтня 2007 року; медичні книжки ОСОБА_2 від 02 червня 2008 року; довіреність від 30 березня 2010 року; медичні книжки ОСОБА_2 від 13 лютого 2022 року; виписки з історії хвороби ОСОБА_2 від 26 лютого 2018 року; пан реабілітації інвалідів від 15 квітня 2022 року; заява про приєднання № 698801015/070422 до Договору комплексного банківського облслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку в АТ "Ощадбанк" від 21 квітня 2022 року; інформація з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.7-19, 21-22, 28). При цьому, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_2 .

Крім того, у зв"язку з військовою агресією російської федерації, позивачка разом з ОСОБА_2 переїхали до міста Умань Черкаської області, де й були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи, де продовжували разом проживати за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.23-24).

Також позивачкою надано спільне фото, на якому зображений сімейний відпочинок, справа на фото ОСОБА_2 поряд з позивачкою (а.с. 20).

Позивачка здійснила поховання ОСОБА_2 , про що надала видаткову накладну від 12 жовтня 2022 року (а.с.29).

Факт спільного проживання як подружжя позивачки та ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердили свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Аналізуючи докази в їх сукупності, надані позивачкою на підтвердження своїх доводів та встановлені в ході розгляду справи обставини, суд вважає доведеним факт проживання однією сім`єю останньої з померлим ОСОБА_2 як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що позивачка та ОСОБА_2 не перебували в зареєстрованому шлюбі, однак з 2002 року спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Разом з тим, поняття факту проживання жінки та чоловіка однією сім`єю, які не перебувають в шлюбі між собою (стаття 74 СК України), з`явилось лише у СК України, норми якого почали діяти з 01 січня 2004 року. З 1970 року по 2004 рік діяли норми КпШС, якими не передбачалось такого правового інституту. Тому встановлення факту проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу можливо лише з 01 січня 2004 року.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Снігурівської міської ради про встановлення факту проживання однією сім"єю - задовольнити частково.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 16 жовтня 2023 року.

Суддя О.В. Соловйов