Номер провадження: 22-ц/813/4243/23
Справа № 504/3585/19
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Громіка Р.Д.,

Драгомерецького М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.11.2022 року, постановленої під головуванням судді Жовтана П.В., про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

21.10.2019 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності (т.1, а.с.1-4).

В свою чергу, 19.12.2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та уточнивши вимоги, просила про визнання права власності на майно у порядку спадкування (т.1, а.с.160-166, 180-187).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.07.2020 року зустрічна позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху (т.1, а.с.159).

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.11.2022 року зустрічну позовну заяву було повернуто ОСОБА_1 (т.1, а.с.250).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_4 адвокат Дубінкін Ю.М. ставить питання про скасування ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.11.2022 року та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права (т.2,а.с.31-35).

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В суді апеляційної інстанції справа була розподілена спочатку суддям: Кутурлановій О.В. (головуюча), суддям: Приходько Л.А., Бездрапко В.О., потім - ОСОБА_5 (головуюча), потім ОСОБА_5 (головуюча) суддям: Сєвєровій Є.С., Комлевій О.С. (т.2, а.с.38, 52, 54).

У зв`язку зі звільненням головуючого у справі судді ОСОБА_5 у відставку з посади судді, відповідно до рішення Вищої ради правосуддя № 763/0/15-23 року від 01 серпня 2023 року, з урахуванням службової записки у даній справі про заміну судді-доповідача, на підставі п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу в Одеському апеляційному суді, затверджених рішенням зборів суддів Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2018 року (із змінами та доповненнями), протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.08.2023 року головуючий у справі суддя Цюра Т.В. була замінена на суддю Сегеду С.М., судді: Комлева О.С., Сєвєрова Є.С.(т.2, а.с.61).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями віцд 06.10.2023 року визначено інший склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Драгомерецький М.М. і Громік Р.Д. (т.2, а.с.68).

У відповідності до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється 06.10.2023 року в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, у зв`язку з чим судове засідання не проводиться.

Апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові) передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України.

За змістом ч.2 с. 369 ЦПК України ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові), що передбачено п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Також слід зазначити, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі від 26.12.2022 року (т.2, а.с.46), згідно якої розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, та без повідомлення учасників справи, представники останніх отримали належним чином, що передбачено ст. 130 ЦПК України (т.2,а.с.47-50).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи зустрічну позовну заяву без руху, а, у подальшому повертаючи заяву, виходив із того, що зустрічна позовна заява не відповідає вимогам ст.ст.175,177 ЦПК України, а саме: не містить доказів визначення ціни позову, що необхідно для визначення розміру судового збору (т.1, а.с.250).

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.193-194 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам ст.ст.175-177 ЦПК України.

До зустрічної позовної заяви, поданої з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, застосовуються положення ст. 185 цього Кодексу.

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог ч.ч.1-2 ст. 193 ЦПК України, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстав несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, як вбачається з матеріалів справи, відповідачкою за первісним позовом ОСОБА_1 подано зустрічну позову заяву із визначенням вартості спірного нерухомого майна (т.1, а.с.100-106). На виконання ухвали Комінтернівського районного суду Одеської області від 28.07.2020 року про усунення недоліків зустрічної позовної заяви, (т.1, а.с.159) ОСОБА_1 подано уточнену зустрічну позовну заяву, яка також зазначає ціну зустрічного позову (т.1, а.с.180-187).

Крім того, звертаючись із первісним позовом до суду позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до позовної заяви додали висновок про вартість спірного житлового будинку та договір купівлі продажу спірного транспортного засобу, який також зазначає його вартість (т.1, а.с.45-46, 51-57).

Тобто матеріали справи містять належні та допустимі докази щодо вартості спірного спадкового майна.

Частиною 2 ст.176 ЦПК України встановлено, що якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Таким чином, у випадку невірного визначення судового збору позивачем обов`язок попереднього визначення розміру судового збору покладається на суд.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції, на підставі наявних в матеріалах даної справи доказів, повинен був визначити розмір судового збору за подання зустрічної позовної заяви.

Тому твердження суду першої інстанції в ухвалі про те, що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження вартості спірного спадкового майна, у зв`язку з чим неможливо встановити розмір судового збору за подання позову майнового характеру, є надмірним формалізмом, який не може бути підставою недопущення позивача за зустрічним позовом до суду.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції порушив право ОСОБА_1 на доступ до суду із самостійним зустрічним позовом, надмірний формалізм суду, зокрема у частині ненадання доказів на підтвердження вартості спірного спадкового майна, у даному випадку, є порушенням права заявника на доступ до суду, а тому порушене право позивача підлягає захисту судом апеляційної інстанції.

Крім викладеного, колегія суддів зазначає, що за змістом ст.ст. 2, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або порушених, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спосіб захисту має бути ефективним.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що доводи апеляційної скарги спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її спростовують, оскільки ухвала постановлена не у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Дубінкіна Юрія Миколайовича, задовольнити.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.11.2022 року про повернення зустрічної позовної заяви скасувати і справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання цього судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький