Житомирський апеляційний суд
Справа №296/6958/21 Головуючий у 1-й інст. Анциборенко Н.М.
Категорія 44 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого- судді Трояновської Г.С .

суддів: Павицької Т.М., Галацевич О.М.

з участю секретаря судового засідання Нестерчук М.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі в режимі відеоконференції цивільну справу №296/6958/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія Країна» на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Анциборенко Н.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із названим позовом та просила стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на свою користь 170028 гривень 00 копійок мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, належного дочці загиблого.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 13.08.2020 року у м. Житомирі відбулася ДТП за участю автомобіля Opel Vivaro, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок ДТП велосипедист ОСОБА_3 від отриманих тілесних ушкоджень помер.

Станом на дату ДТП відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб застрахована у відповідача за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4706681, який діяв на момент настання ДТП станом на 13.08.2020 .

Вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 26.02.2021 по справі №296/8443/20 по обвинуваченню ОСОБА_2 , останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.

Таким чином їй, як дочці загиблого, у зв`язку із смертю батька ОСОБА_3 спричинено значну та непоправну шкоду, яка проявилася у втраті годувальника.

Позивач вказала, що 14.12.2020 надіслано до АТ "Страхова компанія "Країна" повідомлення про ДТП та заяви на виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами. 18.02.2021 відповідачем було здійснено виплату страхового відшкодування заподіяної позивачу моральної шкоди у розмірі 18 892, 00 грн. Водночас листом №8786/21 від 14.04.2021 відповідач повідомив про те, що необхідно додати ще додаткові документи для прийняття рішення страховиком щодо виплати страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника, а саме документи, у яких буде зазначено розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, документи про доходи потерпілого ОСОБА_3 за попередній календарний рік.

Оскільки така вимога відповідача суперечить чинному законодавству України та станом на подачу позову страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, не здійснено, тому ОСОБА_1 звернулася із до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів.

Наголосила, що за життя батька була на його утриманні та мала право на утримання, оскільки є інвалідом ІІ групи з дитинства, тому згідно пункту 3 частини 1 статті 1200 ЦК України має право на відшкодування шкоди у зв`язку із втратою годувальника, а тому просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Країна" на користь ОСОБА_1 170028 (сто сімдесят тисяч двадцять вісім) гривень 00 копійок мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, належного дочці загиблого.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ «Страхова компанія Країна» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове судове рішення, про відмову в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що всупереч ст. 36 Закону України « Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивачем не доведено, а судом не встановлено чи одержувала позивач від померлого годувальника допомогу та чи була ця допомога для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Наголошує, що Довідка до акта МСЕК № 007236 не підтверджує факт перебування позивача на утриманні загиблого, а лише вказує на наявність у неї ІІ групи інвалідності. Крім того довідка ТОВ «УК «Полісся» не відповідає вимогам законодавства, видана некомпетентною особою, яка не мала повноважень на встановлення факту перебування позивача на утриманні годувальника та складена на підставі свідчень сусідів, які є суперечливими, ТОВ «УК «Полісся» не мала повноважень на видачу відповідної довідки.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказує, що право на отримання страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника мають не тільки особи, які фактично перебували на утриманні у загиблого, а й ті, які мають право на одержання утримання за законом.

Виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування передбачений ст. 37 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Такої підстави для невиплати страхового відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого як відсутність доказів факту утримання, законодавство не містить.

Зазначає, що страховику та суду першої інстанції були надані довідки про доходи як загиблого так і позивача, в тому числі надано довідку до Акта МСЕК про встановлення групи інвалідності, із якої вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом дитинства та потребує стороннього догляду, що підтверджує право позивача на отримання страхового відшкодування на умовах ч.1 ст. 1200 ЦК України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13.08.2020 близько 15 години 30 хвилин, ОСОБА_2 , керуючи технічно-справним автомобілем Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись у правій смузі руху проїзної частини вулиці Жуйка, поблизу буд. 14 у м. Житомирі, у напрямку до вулиці Великої Бердичівської, у порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України не дотримався безпечної дистанції та, як наслідок, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , який здійснював рух попереду у правій смузі руху вул. Жуйка у попутному напрямку відносно руху автомобіля Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_2 . Після наїзду на велосипедиста ОСОБА_3 останнього відкинуло до правого тротуару вул. Жуйка у м. Житомирі, де він впав на пішохода ОСОБА_5 , який рухався по вказаному тротуарі у зустрічному по відношенню до автомобіля напрямку руху.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, і знаходяться у прямому причинному зв`язку із його смертю.

ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначено покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік, що підтверджується вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 26.02.2021 року (т. 1 а.с.12-14).

Із полісу №АР4706681 вбачається, що відповідальність власника транспортного засобу Opel Vivaro, номерний знак НОМЕР_2 , застрахована АТ "СК "Країна" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується Полісом №АР4706681 (т. 1 а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (т. 1 а.с.16).

У ОСОБА_3 , який загинув у ДТП, виявлено народження двох дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , що підтверджується листом Залізничного районного у місті Львові відділу ДРАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 06.01.2021 №1395/21.3-26 ( т. 1 а.с.17).

Із копії свідоцтва про народження № НОМЕР_4 ОСОБА_1 вбачається, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько - ОСОБА_3 , мати ОСОБА_7 (т. 1 а.с.20).

Згідно довідки до акту огляду медико - соціальною експертною комісією №007236 від 12.09.2005 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має другу групу інвалідності з дитинства (т. 1 а.с.24).

Із довідки ТОВ "Управляюча компанія "Полісся" від 21.08.2020 №1884, ОСОБА_1 зареєстрована у АДРЕСА_1 та проживала разом з батьком ОСОБА_3 за вищевказаною адресою до дня його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , та перебувала на його утриманні (т. 1 а.с.28).

Листом ТОВ "Управляюча компанія "Полісся" №245/1 від 23.08.2022 було повідомлено АТ «СК «Країна», що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 112).

Відповідно до довідки про доходи №311292 ОСОБА_1 перебуває на обліку у Житомирському об`єднаному управлінні ПФУ у Житомирській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.03.2020 по 31.08.2020 складає 12400 грн 00 коп (а.с.25).

Згідно довідки про доходи №341388 ОСОБА_3 перебував на обліку у Житомирському об`єднаному управлінні ПФУ у Житомирській області і отримував пенсію за віком. Сума пенсії за період з 01.01.2019 по 31.12.2020 складає 52918 грн 93 коп (а.с.78).

Довідкою про доходи КНП "Житомирська багатопрофільна опорна лікарня" від 05.04.2021 №20 підтверджується, що ОСОБА_3 дійсно працював у КНП "Житомирська багатопрофільна опорна лікарня" та займав посаду столяра. Загальна сума нарахованої заробітної плати за період з січня 2020 по грудень 2020 складала 68 859, 43 грн (т. 1 а.с.26).

Судом першої інстанції встановлено, що 11.12.2020 ОСОБА_1 відповідно до ст.33, 33-1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" повідомила ПАТ "СК "Країна" про дорожньо-транспортну пригоду від 13.08.2020 року (т. 1 а.с.29).

11.12.2020 ОСОБА_1 відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернулася до ПАТ "СК "Країна" з заявою на виплату страхового відшкодування та просила виплатити страхове відшкодування, пов`язане із моральною шкодою у розмірі 18892, 00 грн (1/3 частки моральної шкоди для ОСОБА_1 дочки загиблого ОСОБА_3 ) (а.с.30).

11.12.2020 ОСОБА_1 відповідно до ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" звернулася до ПАТ "СК "Країна" з заявою на виплату страхового відшкодування та просила виплатити страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника у розмірі 170029, 00 грн (100% страхового відшкодування по втраті годувальника для ОСОБА_1 інваліда другої групи) (а.с.31).

Також встановлено, що у період із 11.01.2021 по 19.04.2021 ОСОБА_1 надала АТ "СК "Країна" наступні документи: нотаріально завірена копія довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_1 , оригінал листа-відповіді ВДРАЦС з інформацією про шлюб та дітей загиблого ОСОБА_3 №1395/21.3-26 від 06.01.2021 року, завірена Корольовським районним судом м.Житомира копія обвинувального акту відносно ОСОБА_2 у кримінальному провадженні №0003279 від 28.09.2020, оригінал заяви про склад сім`ї загиблого ОСОБА_3 від 04.03.2021, нотаріально завірена копія свідоцтва про народження загиблого ОСОБА_3 , копію вироку Корольовського районного суду м. Житомира по справі №296/8443/20 від 26.02.2021, оригінал довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_1 - доньки загиблого ОСОБА_3 , оригінал заяви ОСОБА_1 про місце праці загиблого ОСОБА_3 , оригінал довідки про доходи ОСОБА_3 за 2020 рік, оригінал довідки про доходи пенсіонера ОСОБА_1 за 2019 та 2020 роки (а.с.33-39).

Проте АТ "СК "Країна" повідомило ОСОБА_1 про необхідність надати додаткові документи для отримання страхового відшкодування по утриманцям, що підтверджується листами від 14.04.2021 №8786/21 та від 16.04.2021 №8987/21 (т. 1 а.с.40-41).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 на умовах, встановлених ч.1 ст.1200 ЦК України, має право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, у розмірі не меншому ніж 170 028 грн, тому позовні вимоги відповідають вимогам Закону, принципам розумності та справедливості та підлягають до задоволення.

Колегія суддів погоджується зі вказаним висновком суду, виходячи з наступного.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно із частиною другою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Зазначена норма права за способом викладення змісту містить посилання на іншу норму права, а саме статтю 1200 ЦК України, та може застосовуватися лише в поєднанні із цією нормою.

Відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30.06.2021 року у справі № 752/4605/19 (провадження № 61-18995 св 20).

За змістом абз. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Частиною 2 ст. 1200 ЦК України встановлено, що особам, визначеним у пунктах 1 - 5 ч. 1 цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Тобто, коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, можна розділити на дві групи: непрацездатні особи, які були на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання утримання та дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Особа вважається такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Поняття «непрацездатні громадяни» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

При цьому, факт перебування особи на утриманні померлого має значення для відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Таким чином, для набуття права на утримання непрацездатна особа повинна мати дохід, менший встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць.

У постанові від 27 січня 2021 року у справі № 584/1166/15-ц Верховний Суд дійшов наступних висновків:

Факт перебування особи на утриманні померлого має місце, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, АТ «СК «Країна» зазначає, що судом не встановлено чи одержувала позивач від померлого годувальника допомогу та чи була ця допомога для неї постійним і основним джерелом засобів до існування.

Колегія суддів зазначає, що розмір пенсії ОСОБА_1 не перевищує прожитковий мінімум, а з врахуванням того, що вона має інвалідність ІІ групи з дитинства, та потребувала матеріальної допомоги батька на неї поширюються положення статті 1200 ЦК України щодо відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого.

Матеріалами справи підтверджено, що розмір пенсії ОСОБА_1 у березні та квітні становив 2000 грн, а з травня 2020 року 2100 грн щомісяця, що є меншим прожиткового мінімуму, а тому вона потребувала матеріальної допомоги від батька (а.с. 25 том 1).

Згідно довідки про доходи № 341388 вбачається, що пенсіонер ОСОБА_3 перебував на обліку в Житомирському об`єднаному управлінні ПФУ в Житомирській області і отримував пенсію за віком, розмір якої з січня 2020 року становив 2376,89 грн.(т.1 а.с. 78).

Проте, перебуваючи на пенсії за віком, ОСОБА_3 продовжував працювати в Комунальному некомерційному підприємстві «Житомирська багатопрофільна опорна лікарня» на посаді столяра та його дохід з січня по серпень 2020 року включно становив 68 859,43 грн, а середньомісячний заробіток - 8 607,43грн. (т.1 а.с. 26).

Отже, середньомісячний дохід батька ОСОБА_1 перевищував її дохід більше, ніж у п`ять разів, що означає що непрацездатна дочка, інвалід ІІ з дитинства ОСОБА_1 перебувала на повному утриманні батька до його смерті та отримувала від нього допомогу, яка була постійним і основним джерелом доходу для її існування.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач проживала лише з батьком, мати ОСОБА_7 померла у 2014 році (а.с.17-20).

Листом ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» від 23.08.2022 № 246/1 підтверджується, що ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 (т.1 а.с. 112), а також має право на отримання допомоги в розумінні положень ст. 1200 ЦК України, оскільки має ІІ групу інвалідності з дитинства безтерміново, що підтверджується копією довідки до Акта огляду МСЕК від 12.09.2005 (т.1 а.с. 24).

Вина ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка призвела до смерті ОСОБА_3 та настання внаслідок цього страхового випадку з обов`язком

АТ «СК «Країна» відшкодувати завдану шкоду, відповідачем

не оспорюються.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно виходив

із того, що ОСОБА_1 перебувала на утримані померлого батька ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» від 21.08.2020 №1884 та №699 від 16.08.2022. листом від 23.08.2022 № 246/1, є непрацездатною особою, має інвалідність ІІ групи з дитинства та потребує постійної сторонньої допомоги, а тому відповідно до статей 1187, 1200 ЦК України та статей 6, 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на її користь підлягає стягненню страхове відшкодування, пов`язане із втратою годувальника.

Посилання АТ «СК «Країна» на те, що довідка ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» від 23.08.2022 № 246/1 за відсутності доказів, що допомога померлого в ДТП була основним і постійним джерелом існування для позивача, не є достатнім доказом перебування позивача на утриманні останнього, безпідставні, так як позивачкою у цій справі надано належні та допустимі докази, які підтверджують, що вона дійсно знаходилася на утриманні свого батька ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , і його доходи на день смерті були основним джерелом засобів для її існування.

Згідно позиції Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 643/207/16-ц «Підпунктом «е» пункту 35.2 статті 35 Закону не встановлено чіткого переліку документів на підтвердження факту перебування особи на утриманні потерпілого, а тому необхідно дійти висновку, що такими документами можуть бути, в тому числі, надана довідка житлово-експлуатаційної організації з місця проживання або довідка органу місцевого самоврядування про перебування на утриманні чи про спільне проживання із заявником.

Із довідки виконавчого комітету Житомирської міської ради №36/3144 від 01.09.2022 вбачається, що відповідно до рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.06.2016 № 520 "Про делегування повноважень", доручено відповідним посадовим особам КП "ВЖРЕП № 1, 5, 6, 9, 11, 13, 14, 15, 16" Житомирської міської ради, TOB "КК "КомЕнерго-Житомир", ПП "ВЖРЕП №4", ПП "КВЖРЕП №8", ПП "АММОНН", виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирних будинків (гуртожитків), об`єднань співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельних кооперативів, управителів багатоквартирних будинків та інших форм власності в установленому законодавством порядку: видавати довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у квартирі/будинку акти та інші відомості, які передбачені чинним законодавством України або затверджені рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради (а.с.118).

Виходячи із наведеного, колегія суддів зазначає, ТОВ «Управляюча компанія «Полісся» є виконавцем послуг з управління (утримання) багатоквартирних будинків (гуртожитків), якому рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 15.06.2016 № 520 "Про делегування повноважень", доручено зокрема видавати відомості, які передбачені чинним законодавством України або затверджені рішеннями виконавчого комітету Житомирської міської ради, до яких можна віднести і відомості про перебування на утриманні особи.

Також колегія суддів зазначає, що 21.08.2020 ТОВ «Керуюча компанія «Полісся» видало довідку за №1884 про склад сім`ї із якої вбачається, що ОСОБА_1 була зареєстрована та проживала разом із батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 та перебувала на його утриманні (т.1 а.с. 28).

Аналогічного змісту ТОВ «Керуюча компанія «Полісся» повторно видало довідку №699 від 16.08.2022 (а.с.101зв.), про що повідомило АТ СК «Країна» №245/1 від 23.08.2022 на його запит (т.1 а.с. 112).

А тому наполегливі доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що ці довідки є суперечливими чи видані некомпетентним органом, є безпідставними, оскільки їх недостовірність чи фальсифікацію не встановлено в установленому законом порядку.

До того ж, якщо відповідач погоджується з підставою видачі довідки №699 від 16.08.2022, то зазначена обставина є достатньою підставою для вирішення питання страхового відшкодування.

Отже, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи

й правильно застосувавши норми права, дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_1 доведено належними та допустимими доказами як потребу у матеріальній допомозі, так і те, що її батько ОСОБА_8 надавав їй таку допомогу, яка була основним і постійним джерелом її існування.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 258, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія Країна» залишити без задоволення.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 18.09.2023.

Головуючий Судді