ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

26 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/23971/22

Провадження № 22-з/4820/248/23

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Гринчука Р.С., Костенка А.М., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Дубова М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цюпик Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на правову допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

У листопаді 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 252610,02 грн. та судових витрат.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2023 року стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 20000 грн.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2023 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2023 року залишено без задоволення. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20.04.2023 року залишено без змін. Апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» на додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2023 року задоволено частково. Додаткове рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 05.05.2023 року змінено. Стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку із наданням правничої допомоги в суді першої інстанції в розмірі 10000 грн. В решті додаткове рішення суду залишено без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 заявила, що в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України подасть до суду апеляційної інстанції докази понесення витрат на правничу допомогу.

28.08.2023 року на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Цюпик О.В. про відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 10000 грн.

У письмовому запереченні від 14.09.2023 року представник АТ КБ «ПриватБанк», пославшись на необґрунтованість та неспівмірність заявлених витрат, просив суд відмовити в їх стягненні або значно зменшити розмір відшкодування.

В судове засідання учасники справи не з`явилися.

Ознайомившись з матеріалами справи колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність часткового задоволення заяви з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18).

Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що адвокатом Цюпик О.В. разом із відзивом на апеляційну скаргу подана також заява про надання доказів на підтвердження понесених судових витрат в суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до умов договору про надання правової допомоги від 29.11.2022 року та додаткової угоди до даного договору від 10.05.2023 року, підписаних ОСОБА_1 та адвокатом Цюпик О.В., сторонами погоджено розмір гонорару за надання правової допомоги в суді апеляційної інстанції в сумі 10000 грн.

Відповідно до акту виконаних робіт від 29.11.2022 року, підписаного адвокатом Цюпик О.В, та клієнтом ОСОБА_1 22.08.2023 року, клієнту надано послуги з аналізу апеляційних скарг, поданих АТ КБ «ПриватБанк», складання відзиву на апеляційні скарги, подані АТ КБ «ПриватБанк», виконання роботи по надісланню відзиву суду та АТ КБ «ПриватБанк», участі у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції 22.08.2023 року, на загальну суму 10000 грн.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (п. 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, провадження №12-171гс19).

Зважаючи на складність справи, предмет доказування у даній справі, складність застосування норм права, складення апеляційної скарги та інших процесуальних документів, які були подані адвокатом у даній справі, приймаючи до уваги заперечення Банку по витратах на правову допомогу, колегія суддів вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої відповідачем ОСОБА_1 до відшкодування в сумі 10000 грн. є завищеними і не відповідає об`єму фактично наданої адвокатом клієнту правової допомоги та підлягає зменшенню до 5000 грн.

Оскільки під час ухвалення постанови Хмельницького апеляційного суду від 22.08.2023 року в даній справі не було вирішено питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, заяву адвоката Цюпик О.В. про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу слід визнати частково обґрунтованою та стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 5000 грн. судових витрат, понесених у зв`язку із наданням правничої допомоги.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Цюпик Ольги Василівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у справі, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000грн.

В решті заяви відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складено 26 вересня 2023 року.

Судді: Р.С. Гринчук

А.М. Костенко

Т.В. Спірідонова