Справа № 509/3090/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу № 509/3090/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року до суду з позовом до ОСОБА_2 звернулась відповідач та просила задовольнити позовні вимоги, а саме змінити спосіб присуджених аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з частини з усіх видів його заробітку (доходу) на 5000 грн. у твердій грошовій сумі щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтувала позовні вимоги тим, що на даний час їй достовірно стало відомо що матеріальне становище відповідача значно покращилося та станом на травень 2023 року він працевлаштований на підприємстві у м.Харкові, також в 2021 році він прийняв спадщину за заповітом у м.Одесі, в тому числі й на нерухомість в м.Одесі та банківські рахунки. Аліменти по судовому наказу позивач бажає змінити, хоча по виконанню судового наказу про стягнення аліментів має заборгованість, яку не погашає. У червні 2023 року донька закінчує навчання у 9 класі, відвідує репетиторів, займається у спортивній секції, тому ті аліменти які були стягненні судом раніше є мізерними, в зв`язку з чим звернулася до суду.

Ухвалою судді від 19.06.2023 року провадження по справі відкрито та призначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач направила до суду клопотання, яким просила розгляд даної цивільної справи провести за її відсутності та наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання повторно в судове засідання не з`явився, поштова кореспонденція яка була направлена судом за відомою адресою місця проживання повернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Також суд повідомляв відповідача про час, дату та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_1 .

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.5.2017 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до Судового наказу № 641/10453/19 виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини доходу платника аліментів. Але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 16.12.2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Сторони проживають окремо, донька проживає разом з матір`ю. У відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів.

Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» розділу ІІІ «Права та обов`язки матері, батька і дитини» СК України.

У відповідності до ст.18 та ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з вимогами ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Між тим право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

З огляду на визначену можливість змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, згідно з ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Тому, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Відповідно до Постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 152/100/18, змінюючи спосіб стягнення аліментів суд перевіряє наявність підстав для зміни розміру аліментів, передбачених статтею 192 СК України, зокрема матеріального стану платника аліментів, надає належну оцінку його доводам про зміну його сімейного стану (наявність дитини від іншого шлюбу) та перебування на його утриманні непрацездатного батька, а також матеріального стану позивача, наявність погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із сторін чи дитини).

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За правилами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Встановлено, що пред`являючи вимогу про зміну способу стягнення аліментів з частки від заробітку (доходу) платника аліментів на тверду грошову суму, ОСОБА_1 належним чином не обґрунтувала та не підтвердила належними доказами факт зміни обставин, які мали місце за період з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, в даному випадку винесення судового наказу, та станом на час звернення до суду з даним позовом.

Позивачем не надано до суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про збільшення витрат позивача на утримання неповнолітньої доньки.

Доводи позивача з приводу необхідності зміни способу стягнення аліментів у зв`язку з тим, що відповідач офіційно працевлаштований та в спадщину отримав нерухомість у місті Одеса та банківські рахунки, жодним чином не підтверджено.

Таким чином, ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами обставини щодо зміни матеріального або сімейного стану сторін, їх стану здоров`я, інших змін, які на підставі ст.192 СК України, є підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Встановлено, що при пред`явленні позову ОСОБА_1 не сплатила судовий збір, оскільки на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від його сплати. Разом з цим, у задоволенні пред`явленого нею позову відмовлено у повному обсязі, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.180, ч.3 ст.181, ст.182, ч.1 ст.192 СК України, ч.1 ст.141, п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини, - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Є. М. Панасенко