РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому вказав, що рішенням Володимир-Волинського міського суду від 20 березня 2019 року у справі № 154/702/19 було задоволено позов відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 від всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.03.2019 року. Позивач вказав, що аліменти на дітей він сплачував весь цей час, заборгованість по їх сплаті станом на 01.02.2023 року відсутня. За період липня-грудня 2022 року ним було сплачено 47312 гривень аліментів, за період липня -грудня 2022 року та січня 2023 року із його грошового забезпечення було відраховано в користь відповідача 80625 гривень. Лише за один місяць січень 2023 року, сума сплачених ОСОБА_4 аліментів склала 38384 грн. На сьогоднішній день, граничний розмір аліментів становить: 28 332 грн на дітей від 6 до 18 років, тобто, сумарно за період 01.07.2020 року по 31.01.2023 року із грошового забезпечення позивача по місцю його служби було утримано в якості аліментів грошові кошти у сумі 80625 грн.

Наразі життєві та сімейні обставини позивача змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) з наступних підстав.

26 серпня 2021 року позивач уклав шлюб із ОСОБА_6 , яка перебуває зараз на повному його утриманні. На даний момент дружина позивача працевлаштована однак, отримує по місцю роботи мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на проживання родини. Дружина позивача має двох дітей від попереднього шлюбу: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які також проживають разом із позивачем та перебувають на його повному утриманні, адже він їх вітчим і також має обов`язок їх утримувати. Таким чином у позивача змінився сімейний стан та, внаслідок цього, і майновий стан, оскільки збільшились видатки на утримання дружини та ще двох дітей.

Крім того, позивач послався на відсутність рівності обов`язків обох батьків як учасників щодо утримання неповнолітніх дітей, адже сторони мають рівні (однакові) обов`язки щодо утримання обох їхніх неповнолітніх дітей, в тому числі, і щодо рівного розподілу понесених та доведених у встановленому порядку матеріальних витрат на їхнє утримання. Відповідач відмовилася надавати будь-які докази понесених нею особистих витрат на утримання обох дітей в підтвердження розміру отримуваних нею аліментів, який по своїй правовій природі має становити половину понесених витрат на утримання дітей. ОСОБА_4 вказав, що відповідачем, в порушення ст. 81 ЦПК України, не надано йому жодного доказу та обґрунтування такого значного розміру отримуваної нею суми аліментів. Не надано було йому й доказів цільового витрачання ОСОБА_3 отриманих аліментів за серпень 2022 року - січень 2023 року.

До того ж, матір позивача - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала статус особи з інвалідністю 09.09.2015 року та статус непрацездатної особи. Позивач, як повнолітній син, добровільно утримує свою непрацездатну матір, надає їй постійно та регулярно посильну матеріальну допомогу із свого грошового забезпечення, оскільки, з початку повномасштабного вторгнення рф, він перебуває постійно та невідлучно в зоні активних бойових дій та не може особисто допомагати матері облаштовувати побут, відвідувати лікарів тощо.

На даний момент позивач перебуває у складі ЗСУ на першій лінії фронту, бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, його грошове утримання відповідає вимогам нормативно правових актів, які врегульовують його розмір, але, отримує він його за те, що щоденно ризикує там своїм життям та здоров`ям, виконує небезпечні для його життя бойові завдання свого командування і, цілком імовірно та вірогідно, що сподівається на те, що отримане такою високою ціною грошове забезпечення буде мати можливість витрачати на власний розсуд, і не заперечує проти того, що необхідно сплачувати аліменти на дітей, але, не в таких занадто високих розмірах, при цьому, за його рахунок отримувач аліментів буде надмірно збагачуватися.

Із грошового утримання позивача, згідно норм Податкового Кодексу утримується ПДФО у розмірі 18%, аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 33%, таким чином він щомісячно вже недоотримає понад 51% свого грошового забезпечення. Решту отриманих ним грошових коштів позивач витрачає на утримання своєї сім`ї: дружини та двох своїх пасинків, своєї непрацездатної хворої матері, яка потребує постійного лікування та здійснення реабілітаційних заходів. Також він сплачує орендну плату за найм житла у розмірі 6000 грн щомісячно, без комунальних платежів, які також сягають щомісячно до 3000 грн особливо, в опалювальний період. Також, значна сума грошових коштів з його утримання, іде на придбання військового обмундирування, взуття, яке швидко зношується в польових та фронтових умовах та постійно потребує заміни та оновлення. Лише у січні 2023 року, сума стягнутих з грошового забезпечення ОСОБА_4 аліментів на користь відповідача, сягнула розміру 38 000 тисяч грн., тобто по 19000 грн на кожну дитину, що втричі перевищує рівень середньої заробітної плати по Волинській області, яка, згідно з даними Головного управління статистики лише у січні 2022 року становила 11 735 грн, що є юридично та соціально несправедливим по відношенню до позивача, як до військовослужбовця ЗСУ, що перебуває на лінії вогневого зіткнення з військами російської федерації, а левову частку грошей не отримує.

Позивач наголосив, що навіть після зменшення стягуваних з позивача аліментів, їх розмір буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку обох неповнолітніх дітей.

3 огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги розмір законодавчо встановленого в Україні прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить станом на 1 січня 2023 року - 2833 грн, всі вищеперераховані ним підстави, ОСОБА_4 просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 березня 2019 року у справі № 154/702/19 на користь ОСОБА_5 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1/3 до 1/10 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але, не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття та не більше двох прожиткових мінімумів на одну дитину відповідного віку.

Процесуальні дії суду по справі.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 28 лютого 2023 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

В судовому засіданні:

Представник позивача адвокат Машевська Л.А. заявлені вимоги підтримала, надала суду пояснення, аналогічні позову.

Представник відповідача адвокат Савюк К.О. позов не визнала, надала письмові пояснення у справі, яким вказала, що вважає позов безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки в даному конкретному випадку підстав для зменшення розміру аліментів не має. Представник відповідача наголосила, що з доданих до справи доказів вбачається, що матеріальне становище позивача покращилось, він перебуває в лавах ЗСУ, отримує постійне грошове забезпечення. Всі обставини, які б могли слугувати підставою для зменшення розміру аліментів, наведені позивачем та його представником не заслуговують на увагу.

При цьому, додаткова винагорода, яка виплачується на період воєнного стану та яка входить до доходів, що враховуються при визначенні розміру аліментів, не має систематичний щомісячний характер та встановлюється на період воєнного стану, розмір якої залежить від завдань покладених на військовослужбовця, а тому посилання сторони позивача на ту обставину, що з останнього постійно будуть утримуватися аліменти у завищених розмірах не відповідає наведеним нормам законодавства. А в разі зменшення розміру аліментів до 1/10 та в подальшому скасування додаткових видів грошового забезпечення, погіршить матеріальне становище дітей та унеможливить забезпечення належного рівня життя.

Що стосується змін сімейного стану позивача, ОСОБА_2 вказала, що його дружина працевлаштована, а отже має самостійних дохід і не може перебувати на повному забезпечення позивача, а її діти мають рідного батька, на якого покладеного обов`язок їх утримувати. Доказів того, що дружина позивача не отримує аліментів, або те що батько дітей позбавлений батьківських прав, подано не було.

Твердження повивача про те, що він має на утриманні непрацездатного члена сім`ї, а саме матір, не відповідає дійсності. Його мати ще не досягла пенсійного віку, також з долученого акту МСЕК вбачається, що мати є інвалідом третьої групи, в пункті 12 висновок про умови та характер праці, не зазначено, що вона є непрацездатною, а лише є певні обмеження у виді праці, а саме протипоказано роботу шкідливих та небезпечних умов праці.

Що стосується пункту нецільового використання коштів, на думку представника позивача, цей факт також не заслуговує на увагу, оскільки даних про те, що ОСОБА_4 звертався до органу опіки і піклування з заявою про проведення перевірки використання ОСОБА_3 коштів матеріали справи не містять.

Підсумовуючи вищевикладене, ОСОБА_2 вважає, що жодна з наведених ОСОБА_4 підстав для зменшення розміру аліментів не знайшла свого підтвердження, крім того, що матеріальне становище позивача значно покращилось, тому підстав до задоволення позову немає.

Відповідач позов не визнала, підтримала свого представника.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 20 березня 2019 року по справі № 154/702/19 було задоволено позов ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_4 на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 04 березня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття.

Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану або погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з довідок Володимирського відділу ДВС у Володимирському районі Волинської області № 45 від 26.01.2023 року та № 46 від 26.01.2023 року, ОСОБА_4 сплачував аліменти на користь ОСОБА_12 за виконавчим листом № 154/702/19: у січні 2022 року не сплачував; у лютому 2022 року сплачено 3220,00 грн.; у березні 2022 року не сплачував; у квітні 2022 року сплачено 6958,81 грн. Борг по аліментах станом на 01.03.2022 року відсутній.

З довідок ВЧ НОМЕР_1 № 16931А від 04.02.2023 року, № 45 від 01.02.2023 року та № 46 від 01.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_4 проходить службу у ВЧ НОМЕР_1 та брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, за період часу з 01.07.2022 року по 31.12.2022 року загальна сума його доходу за винятком аліментів склала 649 782,93 грн, сума сплачених аліментів склала 47 312,09 грн; за період часу з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року загальна сума його доходу за винятком аліментів склала 616 877,59 грн, сума сплачених аліментів склала 80 625,02 грн. Даних про розмір сплачених позивачем аліментів в період з лютого 2023 року по день подачі вказаного позову суду не надано.

Таким чином, судом встановлено, що матеріальний стан позивач покращився і його щомісячний дохід зріс. При цьому, суд бере до уваги, що дохід позивача зріс в період введення в Україні військово стану, оскільки, відповідно до п.2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» виплачується у відповідних розмірах, розмір якої залежить зокрема від безпосередньої участі у бойових діях, покладених завданнях та від іншого.

Таким чином, матеріальний стан позивача змінився, при цьому, характер його доходу залежить від безпосередньої участі у бойових діях, а відтак зменшення розміру аліментів на двох дітей з визначеної судовим рішення 1/3 частки на 1/10 частку на підставі мінливої винагороди не відповідає інтересам дітей сторін.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 2037-VІІІ від 17 травня 2017 року внесені зміни до ст. 182 СК України, та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, статтю 183 СК України доповнено частиною 5 такого змісту: «Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину». Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України в 2023 році» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено, що з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі: дітей віком до 6 років - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Таким чином, середньомісячний розмір аліментів, які сплачував позивач за період часу з 01.08.2022 року по 31.01.2023 року на утримання двох дітей, становить 13 437,50 грн. При цьому, визначений законом мінімальний розмір аліментів на одну дитину становить 1416,50 грн, граничний розмір аліментів на одну дитину становить 28 330 грн, а відтак, розмір аліментів, які ОСОБА_4 сплачує на утримання двох дітей не перевищує граничний розмір аліментів.

Оцінюючи твердження позивача про зміну його сімейного стану як на підставу зменшення розміру аліментів, суд керується наступним.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 25.08.2021 року Володимир-Волинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Володимир-Волинського району Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів), свідоцтв про народження, виданих 01.02.2008 року та 17.03.2014 року виконавчим комітетом Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області, вбачається, що 26.08.2021 року позивачем було укладено шлюб з ОСОБА_6 , яка є матір`ю двох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_6 працевлаштована та отримує мінімальну заробітну плату. Даних про те, що батько її дітей, на якого законом покладено обов`язок по їх утриманню, не сплачує аліменти або є таким, що позбавлений батьківських прав стосовно дітей, матеріали справи не містять.

Оцінюючи твердження ОСОБА_4 про перебування на його утриманні непрацездатної матері-інваліда, суд виходить з наступного.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 12.03.1992 року міським відділом РАЦС м. Володимир-Волинський Волинської області, довідки про склад сім`ї, виданої КП «Інформаційно-розрахунковий центр» Володимирської міської ради Волинської області № 333 від 24.01.2023 року, довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААА № 144967, позивач є сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка має третю групу інвалідності довічно. При цьому, матір позивача є особою, яка не досягла пенсійного віку, а висновком про умови та характер праці їй протипоказано лише роботу шкідливих та небезпечних умов праці.

Таким чином, твердження позивача про те, що на його утриманні перебуває непрацездатна матір, не доведено матеріалами справи, а судом не встановлено.

Однією з підстав для зменшення розміру аліментів ОСОБА_4 вказав відсутність будь-яких належних та допустимих доказів про цільове використання відповідачкою отриманих аліментів.

Як визначено положеннями ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Згідно матеріалів справи, позивачем направлявся на адресу ОСОБА_3 письмовий запит щодо надання особисто платнику аліментів звіту та копій чеків та квитанцій щодо сплачених ним та витрачених аліментів та звіту та копій чеків та квитанцій щодо витрачених нею особистих грошових коштів на утримання дітей. Будь-яких даних про те, що ОСОБА_4 , як платник аліментів, в порядку ст. 186 СК України, до подачі позову звертався до органів опіки та піклування з приводу здійснення ними контролю за цільовим витрачанням аліментів та проведення інспекційний відвідувань одержувача аліментів, матеріали справи не містять.

Таким чином, встановленого у визначеному законодавством порядку факту витрачання ОСОБА_3 аліментів не за їх цільовим призначення зафіксовано не було, а відтак вимога позивача про зменшення розміру аліментів за цією підставою суперечить вимогам ст. 186 СК України.

Положеннями ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на позицію сторін, дослідивши надані докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено, а судом не встановлено, що зміна матеріального становища та сімейного стану ОСОБА_4 впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, при цьому матеріалами справи не підтверджуються дані про погіршення стану здоров`я позивача або покращення матеріального становища, сімейного стану чи стан здоров`я одержувача аліментів, при цьому розмір аліментів, які сплачує позивач не перевищують граничний розмір аліментів, визначений на дитину відповідного віку, а відтак у суду відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, визначеного рішенням суду № 154/702/19 від 22.04.2019 року, що є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст. 7-13, 81, 141, 263, 265, 273 ЦПК України, ст. 181, 182, 186, 192 СК України, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України в 2023 році» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX, п.2 розділу XXXIV Порядку на період дії воєнного стану військовослужбовцям додаткова винагорода згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) відмовити повністю в задоволенні позову до ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Повне рішення суду складено 18 вересня 2023 року.

Головуюча Ірина КУСІК