Справа № 346/1080/23
Провадження № 2/346/768/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі: головуючого судді Коваленка Д.С., секретарка судового засідання Максим`юк М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами загального позовного провадження, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, із позовною заявою до Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, якою просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 09 березня 2023 року суд відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання та витребувано копії спадкових справ.

Ухвалою суду від 09 травня 2023 року підготовче провадження у справі закрите, справу було призначено до розгляду по суті на 29 травня 2023 року.

Відповідач подав заяву, якою просив розглядати справу без його участі. Таку ж заяву подав і позивач.

За таких обставин, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Стислий виклад позицій учасників справи.

Аргументи позивача. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 . Після його смерті відкрилась спадщина за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, який він набув за життя. І з метою оформлення спадщини після смерті батька, позивач звернувся до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно, але в отриманні такого свідоцтва нотаріус відмовив, оскільки частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено. У зв`язку із чим, позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно.

Позиція відповідача. Просили розглянути справу без їх участі.

Оцінка суду щодо фактів.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 , батьком якого, згідно з свідоцтвом про народження, був ОСОБА_2 (а.с.11).

08 червня 1988 року, виконавчим комітетом Коломийської районної ради було видано свідоцтво про право особистої власності, зокрема на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, що розташовані в АДРЕСА_1 , яке належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 , про що також зроблено запис в реєстровій книзі (а.с.16).

І за даними товариства з обмеженою відповідальністю «Геоземкадсервіс», житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані у АДРЕСА_1 , мають такий склад: житловий будинок (літера за планом - А); стайня (літера за планом -Б); стодола (літера за планом - В); навіс (літера за планом Г); курник (літера за планом - Д); погріб (літера за планом - Ж); навіс (літера за планом - З); вбиральня (літера за планом - Л); навіс (літера за планом - М); літня кухня (літера за планом - Є); гараж (літера за планом - І); криниця (літера за планом - №1); ворота (літера за планом - №2); огорожа (літери за планом - №7, №8, №9); вимощення (літера за планом - І). (а.с.17, 18-30).

ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 помер. Водночас, за даними довідки Матеївецької сільської ради, на момент його смерті, у вказаному будинку були зареєстровані: ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_1 , який звернувся із позовом (а.с.31).

При цьому, в іншій довідці цієї ради вказується на те, що ОСОБА_1 являється єдиним спадкоємцем вказаного домоволодіння (а.с. 32). Також суд відзначає, що за даними спадкової справи ОСОБА_2 тільки ОСОБА_1 є його спадкоємцем, і тільки він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом спадкового майна ОСОБА_2 у вигляді мотоцикла (а.с.46).

Проте, постановою від 18 лютого 2023 року, державний нотаріус Третьої Коломийської державної нотаріальної контори Мануляк І.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, зокрема на житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані у АДРЕСА_1 , оскільки частки померлого голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено (а.с.14).

Оцінка суду щодо правовідносин учасників.

Із встановлених обставин вбачається вступ позивача у цивільно-правові відносини щодо власності в межах яких, виник спір щодо набуття позивачем права власності на нерухоме майно, у порядку спадкування, на яке претендує відповідач.

Оцінка суду щодо права позивача.

Положеннями статті 41 Конституції України гарантується право кожного володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (який набув чинності для України 11 вересня 1997 року) також передбачає право кожної фізичної особи мирно володіти своїм майном.

З огляду на положення частини 1 статті 181 та 182 Цивільного кодексу України, житловий будинок та господарські будівлі і споруди, розташовані у АДРЕСА_1 слід розглядати як нерухому річ, право власності на яку, а також його виникнення, перехід і припинення підлягає державній реєстрації.

Законом, який регулює відносини пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-IV.

Статтею 3 цього закону передбачено, що державна реєстрація прав є обов`язковою, інформація про права на нерухоме майно підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Проте, частиною 4 цієї статті гарантується, що права на нерухоме майно, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. А тому, суд відзначає наступне.

З огляду на положення частини 1 статті 120 та частини 1 статті 112 ЦК Цивільного кодексу Української Радянської Соціалістичної Республіки (який діяв на території нинішньої України з 01 січня 1964 року до 01 січня 2004 року, а тому підлягає застосуванню, - надалі за текстом ЦК УРСР), майно колгоспних дворів належало його членам на праві сумісної власності, а членами дворів могли бути два і більше громадян.

При цьому, в силу положень вказаного ЦК УРСР та «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» (що була затверджена Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та діяла по 19 січня 1996 року), на той час законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації прав власності на майно колгоспних дворів. Проте одним із документів, який в силу положень пункту 7 Розділу ІІ зазначеної Інструкції та додатку до неї вважався правовстановлюючим, було свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння, під яким розумілось два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі.

А встановлені судом факти прямо вказують на те, що майно колгоспного двору, в якому головою був померлий батько позивача: ОСОБА_2 , являло собою домоволодіння, що складалось з житлового будинку (літера за планом - А); стайня (літера за планом -Б); стодола (літера за планом -В); навіс (літера за планом - Г); курник (літера за планом Д); погріб (літера за планом - Ж); навіс (літера за планом - З); вбиральня (літера за планом - Л); навіс (літера за планом -М); літня кухня (літера за планом -Є); гараж (літера за планом - І); криниця (літера за планом - №1); ворота (літера за планом -№2); огорожа (літери за планом - №7, № 8, №9); вимощення (літера за планом -І). І саме він, на праві власності, володів вказаним майном, як голова колгоспного двору, а інші члени колгоспного двору у свідоцтві не вказані.

І також суд констатує, що йому не надано будь-яких доказів того, що набуте ОСОБА_2 , право власності на зазначене майно колгоспного двору було припинено будь-яким чином до його смерті (а.с.1-68).

За правовою конструкцією статті 549 ЦК УРСР (який діяв на момент смерті батька позивача) вважалось, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

І з огляду на встановлені обставини у цій справі, тільки позивач подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини (а.с.46), а тому суд вважає, що саме позивач дійсно став єдиним спадкоємцем права на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами і відповідно саме він успадкував це майнове право ставши одноособовим його власником, яке не визнає нотаріус і на яке претендує відповідач. Тож, вказане право позивача підлягає судовому захисту.

З огляду на положення частини третьої статті 8, частини четвертої статті 13 та частини першої статті 55 Конституції України, держава гарантує будь-якому суб`єкту права власності можливість звернутись до суду за захистом цього права. А згідно з статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, у спосіб, визначений законами України.

Тож суд враховує, що в силу пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільного права може бути і його визнання судом. При цьому, з огляду на положення статті 392 цього ж кодексу, позов про визнання права власності може бути подано власником майна, якщо це право не визнається будь-якою іншою особою.

Отже враховуючи викладене, та те, що на право приватної власності позивача претендує відповідач, у випадку не прийняття ним спадщини або не визнання цього судом, обраний позивачем спосіб захисту слід визнати належно обраним, а позовні вимоги доведеними, і тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Таким чином, керуючись статтями 1-113,217-250,258-259,263-268,272-273,351-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Матеївецької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на нерухоме майно у вигляді житлового будинку та господарських будівель і споруд, розташованих у АДРЕСА_1 , у складі: житловий будинок (літера за планом - А); стайня (літера за планом -Б); стодола (літера за планом -В); навіс (літера за планом - Г); курник (літера за планом Д); погріб (літера за планом - Ж); навіс (літера за планом - З); вбиральня (літера за планом - Л); навіс (літера за планом -М); літня кухня (літера за планом -Є); гараж (літера за планом - І); криниця (літера за планом - №1); ворота (літера за планом -№2); огорожа (літери за планом - №7, № 8, №9); вимощення (літера за планом -І).

Рішення набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 червня 2023 року.

Суддя Коваленко Д. С.