Справа № 201/314/23
Провадження № 2/201/21/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(судове рішення)

18 вересня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 про зобов`язання виконати умови правочину, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

09 січня 2023 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою звернувся ОСОБА_1 , який, з урахуванням уточнень, просив зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконати умови договору позики та договору поруки, які були укладені 07.05.2019 року та 05.01.2022 року відповідно, шляхом повернення грошових коштів або шляхом передачі на користь позивача належного відповідачам майна, яким було забезпечено виконання умов договору позики.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що 07.05.2019 року між ним та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого остання отримала від позивача грошові кошті у розмірі 30000 доларів США на власні потреби із строком повернення до 01.03.2001 року. На підтвердження факту отримання зазначеної суми грошових коштів, того ж дня, 07.05.2019 року, ОСОБА_2 склала відповідну розписку. Відповідно до п.5 зазначеного договору, сторони домовилися про те, що у разі неповернення запозичених коштів у встановлений строк, відповідачка зобов`язана сплатити позивачу штраф у розмірі 50000 грн. Відповідно до п.6 зазначеного договору, у разі повернення запозичених коштів в зазначений строк, позикодавець має передати свій екземпляр договору позики позичальнику, наявність у позикодавця такого примірника після узгодженої дати повернення коштів свідчить про невиконання позичальником обов`язку щодо повернення коштів. Крім того, відповідно до п.7 зазначеного договору, у разі неповернення запозичених коштів у встановлений договором строк, позикодавець має право в судовому порядку вимагати звернення стягнення на майно позичальника на свій вибір, а ОСОБА_2 гарантує передачу позикодавцю права власності на належну їй квартиру за адресою АДРЕСА_1 . В подальшому, у встановлений в зазначеному договорі строк, запозичені кошти повернуті не були, незважаючи на направлення 04.03.2022 року на адресу відповідача ОСОБА_2 претензії в позасудовому порядку. У відповіді на цю претензію від 09.05.2022 року, відповідачка повідомила, що визнає факт укладення зазначеного договору позики з ОСОБА_1 , та зазначила, що 05.01.2022 року вона уклала договір поруки №05/01 з ОСОБА_3 , відповідно до якого останній зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання нею зобов`язань по поверненню суми боргу, та відповідає за цю поруку належним йому майном. До теперішнього часу запозичені кошти не повернуті ані позичальником ОСОБА_2 , ані її поручителем ОСОБА_3 , у зв`язку з чим позивач і звернувся з даним позовом до суду (а.с.9-10).

На підтвердження своїх вимог позивач додав до позовної заяви копію Договору позики щодо запозичення у нього відповідачкою грошових коштів у сумі 30000 доларів США від 07.05.2019 року (а.с.11-12); копію розписки відповідачки від 07.05.2019 року про отримання коштів за цим договором (а.с.13); копії Претензії про повернення запозичених коштів та відповіді на неї (а.с.15,16); копію Договору поруки №05/01 від 05.01.2022 року (а.с.14); копію Свідоцтва про право на спадщину №3-615, виданого 27.07.2016 року щодо належності ОСОБА_2 квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.17).

04 вересня 2023 року до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 , у якій він просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину №3-615 від 27.07.2016 року через те, що він, як поручитель виконав зобов`язання останньої перед кредитором ОСОБА_1 (а.с.24-25).

На підтвердження своїх вимог ОСОБА_3 до своєї зустрічної позовної заяви додав копію Договору позики щодо запозичення відповідачкою ОСОБА_2 у ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 30000 доларів США від 07.05.2019 року (а.с.26); копію Договору поруки №05/01 від 05.01.2022 року, укладеного між ним та ОСОБА_2 , відповідно до якого він зобов`язався відповідати перед кредитором за виконання останньою зобов`язань по поверненню суми боргу, та відповідає за цю поруку належним йому майном (а.с.27); копію Акту від 10 січня 2023 року, підписаний ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо належного виконання останнім Договору поруки №05/01 від 05.01.2022 року, відповідно до якого сторони погодили, що в рахунок погашення боргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 передав, а ОСОБА_1 прийняв 30000 доларів США, після чого вимоги останнього вважаються погашеними (а.с.28); копію розписки ОСОБА_1 від 10 січня 2023 року про отримання ним від ОСОБА_3 30000 доларів США в якості погашення боргу за договором позики від 07.05.2019 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.29); копію розписки ОСОБА_2 від 07.05.2019 року про отримання коштів від ОСОБА_1 за договором позики (а.с.30); копії Претензії ОСОБА_1 про повернення запозичених коштів та відповіді на неї ОСОБА_2 (а.с.31,32); ); копію Свідоцтва про право на спадщину №3-615, виданого 27.07.2016 року щодо належності ОСОБА_2 квартири за адресою АДРЕСА_1 (а.с.33).

18.09.2023 року сторони по справі подали спільну заяву про укладення між ними мирової угоди та просили суд визнати її, текст якої підписаний між ними, якою вони погодили наступне:

1. Мирова угода укладається сторонами з урахуванням положень ст.ст. 207, 208 ЦПК України з метою врегулювання цивільного спору в справі № 201/314/23 на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Законом встановлено, що у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб , сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу і д о ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

1.1. Сторони підтверджують, що їм відома практика ВСУ, якою по справі № 753/16296/14-ц Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 встановлено, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду. Після завершення судового процесу право на укладення мирової угоди може бути реалізовано лише в процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження, а також, що згідно Постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 363/1103/16-ц, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

2. За цією Мировою угодою, Сторони визнають факт укладання між ОСОБА_2 та кредитором ОСОБА_1 договору позики від 07.05.2019 року про отримання в позику грошових коштів в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч доларів США) зі строком виконання договору до 01.03.2021 року, за яким ОСОБА_2 , зокрема, погодилася додатково відповідати за неналежне виконання або за невиконання зобов`язань належним їй нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яка належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 27.07.2016 р. р. № 3-615 виданого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також сторони визнають факт укладання договору поруки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05 січня 2022 року, за яким ОСОБА_3 , зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 , його зобов`язань за Договором позики від 07.05.2019 р. на суму позики 30000,00 (тридцять тисяч доларів США).

3. ОСОБА_1 підтверджує факт виконання ОСОБА_3 умов договору позики та поруки, та визнає, що ОСОБА_3 належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо виплати боргу, визначеному в п. 2 даної Угоди, замість ОСОБА_2 . Таким чином ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких матеріальних претензій щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

4. Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яке підлягає реєстрації за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на підставі ухвали суду про затвердження даної мирової угоди.

5. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як поручитель, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, після реєстрації за ним права власності на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 , втрачає право вимагати стягнення з неї будь-яких грошових коштів, а всі зобов`язання, які виникли між ними на підставі договору поруки від 05.01.2022 р., є погашеними.

6. У такому разі, у випадку визнання права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яка належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.07.2016 р. за реєстровим № 3-615, сторони домовилися про те, що всі боргові зобов`язання, які виникають на підставі договору позики від 09.05.2019 р. та договору поруки від 05.01.2022 р., вважаються виконаними, а отже всі боргові зобов`язання між сторонами є погашеними.

7. Боргові зобов`язання сторін вважаються погашеними з моменту складання та підписання між поручителем та позикодавцем Акту щодо належного виконання Договору поруки № 05/01 від 05.01.2022 р. та Договору позики від 07.05.2019 р . та проведенням державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м.

8. Сторони заявляють, що умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки судового рішення у зв`язку укладенням цієї мирової угоди, передбачені ст.ст. 207, 208 ЦПК України, сторонам відомі.

9. Мирову угоду укладено у чотирьох оригінальних примірниках для кожної із Сторін по одному екземпляру і один примірник для Суду, який зберігається в матеріалах цивільної справи № 201/314/23, що розглядається у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська

10. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою. Уся інформація, викладена в мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна, кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в мировій угоді.

Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим листом та є підставою для проведення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м.

11. Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, який може бути пред`явлено до примусового виконання, та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», що відповідає ст. 203 ЦПК України.

12. Сторони домовились, що з моменту підписання мирової угоди, умови угоди, після її затвердження судом та постановлення відповідної ухвали, негайно набирає законної сили, а провадження в цивільній справі № 201/314/23 підлягає закриттю.

Сторонам відомо положення ст. 82 ЦПК України, що обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 5статті 258 ЦПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу, що є різновидами судового рішення.

Наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст. 207, 208, 255, 256 ЦПК України сторонам відомі і зрозумілі.

Від позивача за первісним позовом та відповідачів за первісним позовом до суду надійшла заяви з проханням розглядати справу без їх участі та затвердити мирову угоду.

Від позивача за зустрічним позовом та відповідачів до суду також надійшла заяви з проханням розглядати справу без їх участі та затвердити мирову угоду.

Розглянувши матеріали справи, заяви сторін про затвердження мирової угоди і сам текст мирової угоди, дійшовши висновку, що сторони добровільно домовилися між собою, у зв`язку з чим спір у даній справі вирішено, суд вважає за можливе провадження у цій цивільній справі закрити з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Мирова угода за своєю правовою природою є договором, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах, погоджених сторонами. Мирова угода не приводить до вирішення спору по суті, вона ґрунтується на взаємовигідних для обох сторін умовах і повинна виконуватися добровільно. У протилежному разі мирова угода, затверджена (визнана) судом, може бути підставою для примусового виконання.

До такого правового висновку дійшов Верховний Суд України при розгляді справи № 6-342цс15 у постанові від 11 листопада 2015 року, яка є обов`язковою для усіх суб`єктів правозастосування, та вказав, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета позову. У разі укладення сторонами мирової угоди суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди.

У відповідності до частини 1 статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Частиною 5 статті 258 ЦПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу, що є різновидами судового рішення.

Як визначено частиною 4 статті 207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Розглянувши заяву сторін про затвердження мирової угоди, а також ознайомившись з її умовами та матеріалами справи, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення щодо затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, підставою для закриття провадження у справі є укладення сторонами мирової угоди та затвердження її судом.

Керуючись ст.ст. 13, 49, 207, 255, 256, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити мирову угоду по цивільній справі № 201/314/23 за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 про зобов`язання виконати умови правочину, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про визнання права власності, відповідно до якої:

1. Мирова угода укладається сторонами з урахуванням положень ст.ст. 207, 208 ЦПК України з метою врегулювання цивільного спору в справі № 201/314/23 на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. Законом встановлено, що у мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу і до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

1.1. Сторони підтверджують, що їм відома практика ВСУ, якою по справі № 753/16296/14-ц Постановою Верховного Суду від 30.09.2020 встановлено, що укладення мирової угоди є правом сторін, яким вони можуть скористатися у будь-який момент судового розгляду, тобто після відкриття провадження у справі судом першої, апеляційної чи касаційної інстанції та до ухвалення судового рішення за результатами такого розгляду. Після завершення судового процесу право на укладення мирової угоди може бути реалізовано лише в процесі примусового виконання судового рішення, тобто за наявності відкритого виконавчого провадження, а також, що згідно Постанови Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № 363/1103/16-ц, у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Таким чином:

2. За цією Мировою угодою, Сторони визнають факт укладання між ОСОБА_2 та кредитором ОСОБА_1 договору позики від 07.05.2019р. про отримання в позику грошових коштів в розмірі 30000,00 (тридцять тисяч доларів США) зі строком виконання договору до 01.03.2021 р., за яким ОСОБА_2 , зокрема, погодилася додатково відповідати за неналежне виконання або за невиконання зобов`язань належним їй нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яка належить їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 27.07.2016 р. р. № 3-615 виданого державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В., відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно.

Також сторони визнають факт укладання договору поруки між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 05 січня 2022 року, за яким ОСОБА_3 , зобов`язався відповідати перед Кредитором за виконання ОСОБА_2 , його зобов`язань за Договором позики від 07.05.2019 р. на суму позики 30000,00 (тридцять тисяч доларів США).

3. ОСОБА_1 підтверджує факт виконання ОСОБА_3 умов договору позики та поруки, та визнає, що ОСОБА_3 належним чином виконав взяті на себе зобов`язання щодо виплати боргу, визначеному в п. 2 даної Угоди, замість ОСОБА_2 . Таким чином ОСОБА_1 відмовляється від будь-яких матеріальних претензій щодо стягнення боргу з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

4. Визнати за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яке підлягає реєстрації за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на підставі ухвали суду про затвердження даної мирової угоди.

5. ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , як поручитель, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, після реєстрації за ним права власності на нерухоме майно, яке належало ОСОБА_2 , втрачає право вимагати стягнення з неї будь-яких грошових коштів, а всі зобов`язання, які виникли між ними на підставі договору поруки від 05.01.2022 р., є погашеними.

6. У такому разі, у випадку визнання права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м., яка належала ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.07.2016 р. за реєстровим № 3-615, сторони домовилися про те, що всі боргові зобов`язання, які виникають на підставі договору позики від 09.05.2019 р. та договору поруки від 05.01.2022 р., вважаються виконаними, а отже всі боргові зобов`язання між сторонами є погашеними.

7. Боргові зобов`язання сторін вважаються погашеними з моменту складання та підписання між поручителем та позикодавцем Акту щодо належного виконання Договору поруки № 05/01 від 05.01.2022 р. та Договору позики від 07.05.2019 р . та проведенням державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м.

8. Сторони заявляють, що умови мирової угоди не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки судового рішення у зв`язку укладенням цієї мирової угоди, передбачені ст.ст. 207, 208 ЦПК України, сторонам відомі.

9. Мирову угоду укладено у чотирьох оригінальних примірниках для кожної із Сторін по одному екземпляру і один примірник для Суду, який зберігається в матеріалах цивільної справи № 201/314/23, що розглядається у Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська

10. Дана мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язання, передбаченого цією мировою угодою. Уся інформація, викладена в мировій угоді, сприймається сторонами як повною мірою достовірна, кожна сторона окремо несе повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в мировій угоді.

Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим листом та є підставою для проведення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 55,6 кв.м, житловою площею 39,6 кв.м.

11. Ухвала суду про затвердження мирової угоди є виконавчим документом, який може бути пред`явлено до примусового виконання, та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження», що відповідає ст. 203 ЦПК України.

12. Сторони домовились, що з моменту підписання мирової угоди, умови угоди, після її затвердження судом та постановлення відповідної ухвали, негайно набирає законної сили, а провадження в цивільній справі № 201/314/23 підлягає закриттю.

Сторонам відомо положення ст. 82 ЦПК України, що обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до частини 1 статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Частиною 5статті 258 ЦПК України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу, що є різновидами судового рішення.

Сторонам відомо положення ст. 82 ЦПК України, що обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Наслідки закриття провадження по справі, передбачені ст. 207, 208, 255, 256 ЦПК України сторонам відомі і зрозумілі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Адреси та реквізити Сторін:

1)позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації:

АДРЕСА_3 ) відповідач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання:

АДРЕСА_4

3) відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання:

АДРЕСА_5 ,

Суддя: С.С. Федоріщев