Справа №295/6212/23
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

26.09.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючої судді Стрілецької О.В.

за участі секретаря судового засідання Виговської Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2023 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 40176,55 грн та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначено, що квартира АДРЕСА_1 , користувачем якої є відповідач, забезпечується послугами з централізованого опалення, які надає позивач. З 01.11.2014 року по 30.04.2023 року відповідач в повному обсязі не сплачував кошти за надані позивачем послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 40176,55 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2023 року відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Учасники провадження в судове засідання 26.09.2023 року не з`явились.

Представник позивача Тичина Г. направила заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач подав заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою.

Дослідивши матеріали спрви, суд приходить до наступного виновку.

Цивільний процесуальний кодекс України визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства (ст. 1 ЦПК України).

Частиною 1 статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, у статті 30 ЦПК України закріплені правила визначення виключної підсудності.

Частина 1 статті 30 ЦПК України передбачає, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Суд звертає увагу, що виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування процесуальних норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27, 28 Цивільного процесуального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2019 р. у справі №638/1988/17 сформував правовий висновок про те, що "послуги з утримання майна надаються за місцем знаходження нерухомого майна. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності".

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі №910/10647/18 зазначено: "виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном".

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.02.2021 року у справі №911/2390/18 сформулювала правовий висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) проголошено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12.10.1978 у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів ". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом спору є стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, які надаються за адресою: АДРЕСА_2 , тобто з утримання нерухомого майна, яке знаходиться на території Корольовського району м. Житомира.

За відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області, відповідач також зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Богунського району м. Житомира.

Беручи до уваги, що предметом позову у справі є стягнення заборгованості з оплати послуг, які надаються з утримання нерухомого майна, слід дійти висновку, що розгляд такого спору має здійснюватися судом з обов`язковим дотриманням правил виключної підсудності.

Таким чином, дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира.

Недотримання судом правил територіальної юрисдикції є порушенням процесуального закону та є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи, що справа прийнята до розгляду з порушенням правил виключної підсудності, розгляд судом непідсудної йому справи може призвести до ухвалення рішення, яке може бути скасоване, може обмежити право кожного на судовий захист належним судом, суд вважає, що з метою дотримання правил підсудності справа підлягає направленню до належного суду, юрисдикція якого поширюється на адміністративно-територіальний район, в межах якого знаходиться нерухоме майно, за місцем знаходження якого надаються житлово-комунальні послуги і стягнення заборгованості за його утримання є предметом позовних вимог, і який відповідно до законодавства уповноважений здійснювати розгляд даної справи, яким є Корольовський районний суд м. Житомира.

Зі змісту ч. 3 ст. 31 ЦПК України вбачається, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються.

Керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 32, 352-353 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Матеріали цивільної справи №295/6212/23 за позовом Комунального підприємства «Житомиртеплокомуненерго» Житомирської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення направити за підсудністю до Корольовського районного суду м. Житомира.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Стрілецька