Справа № 149/1484/23
Провадження №2/149/434/23
Номер рядка звіту 39
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.09.2023 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

за участі секретаря Лисої В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання припиненим договору іпотеки та вилучення запису про іпотеку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В : Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 27.03.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк», посвідченим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л. 27.03.2006 року та вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження 3018869, від 27.03.2006 року, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава - іпотечний договір, 800, 27.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л., іпотокодержатель ВАТ «Кредитпромбанк», код 21666051, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 38, іпотекодавець ОСОБА_1 , строк виконання 23.03.2011 року.

Позов мотивований тим, що 24.03.2006 року між позивачкою та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 31/50/06-Z, за яким банком було надано позивачці грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 16000 доларів США на строк по 23.03.2011 року, включно.

Також, на забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 27.03.2006 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір, за умовами якого ОСОБА_1 передала в іпотеку Іпотекодержателю належне їй на праві власності майно, а саме: житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Хмільницької міської ради від 09.04.2001 року за № 84, зареєстрованого у КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 20.08.2001 року в реєстрову книгу № 40а/232, за реєстровим № 3955.

В подальшому, на підставі зазначеного іпотечного договору, приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л. було накладено заборону відчуження належного позивачці на праві власності житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Заборгованість за кредитним договором № 31/50/06-Z позивачкою була погашена у повному обсязі, проте банком не було здійснено дій щодо припинення чинності обтяження, яке накладено та зареєстровано у зв`язку з укладанням договору іпотеки.

Для підтвердження відсутності заборгованості перед ВАТ «Кредитпромбанк», ОСОБА_1 звернулася до Національного банку України та отримала відповідь, у якій зазначено, що кредитний договір від 24.03.2006 року № 31/50/06-Z на ім`я ОСОБА_1 , а також відомості стосовно виконання умов вищезазначеного кредитного договору в описах архівних справ Банку не зазначені та на архівне зберігання до Національного банку України, не передавалася.

В той же час, обтяження належного ОСОБА_1 на праві власності нерухомого майна, обмежує здійснення позивачкою повноважень щодо користування та розпорядження зазначеним майном. За таких обставин позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. Посилаючись на наведене та те, що основне зобов`язання за кредитним договором припинено у зв`язку з його виконанням у повному обсязі, а тому має бути припиненою й іпотека за договором іпотеки, тому ОСОБА_1 просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 11.05.2023 року відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження. Розгляд справи призначений на 30.05.2023 року.

01.06.2023 року до суду надійшов відзив на позов Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, із змісту якого вбачається, що Постановою правління НБ № 151 від 02.03.2015 до категорії неплатоспроможних було віднесено ПАТ "Кредитпромбанк". Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 червня 2015 р. № 353 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ Кредитпромбанк", дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 03.06.2015 № 112 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Кредитпромбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Кредитпромбанк". Відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» 01.10.2020 внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 060002930 про державну реєстрацію припиненняПАТ "Кредитпромбанк", як юридичної особи, а отже, ліквідаційна процедура банку вважається завершеною, а банк ліквідованим. Таким чином, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб як ліквідатора ПАТ "Кредитпромбанк" припинено. Фонд гарантування здійснював заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку виключно відповідно до порядку, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». В Єдиній операційно-інформаційній системі Фонду зберігається інформація по кредитах, рахунках, щодо руху коштів по рахунках, відкритих у неплатоспроможних банках, починаючи з дати запровадження тимчасової адміністрації у банку. За даними ПАТ "Кредитпромбанк" відсутня інформація про контрагента ОСОБА_1 , відповідно інформація про кредити та кредитні рахунки даного контрагента відсутня. Банк зберігає свою правосуб`єктність юридичної особи та відповідного самостійного суб`єкта господарювання до завершення процедури його ліквідації та внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Таким чином, Фонд гарантування не є правонаступником неплатоспроможних банків, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися між Банком та позивачем. З огляду на викладене, позивачу необхідно довести, що її права було порушено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Посилаючись на наведене, представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 07.07.2023 року, підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилася, про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, доповнень не має, та просить суд їх задовільнити. Відповідач представник відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву у якій просить розгляд справи провести без участі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за наявними у матеріалах справи доказами. Також просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсзі з підстав наведених у відзиві на позов.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з інформації довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 3018869 від 27.03.2006 року, будинок житловий, АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на будинковолодіння, виданого виконавчим комітетом Хмільницької міської ради від 09 .04.2001 року за № 84, зареєстрованого у комунальному підприємстві «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» 20.08.2001 року в реєстрову книгу № 40а/232, за реєстровим № 3955.

24.03.2006 року між позивачкою та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 31/50/06-Z, за яким банком було надано позивачці грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 16000 доларів США на строк по 23.03.2011 року

На вказаний будинок накладено обтяження, а саме заборону на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: обтяження 3018869 від 27.03.2006 року, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава - іпотечний договір, 800, 27.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л., іпотокодержатель Відкрите акціонерне товариство "Кредитпромбанк", розмір основного зобов`язання 16000 доларів США, строк виконання: 23.03.2011.

Як вбачається з листа Національного банку України №20-0006/21156 від 28.03.2023 року, адресованого позивачці ОСОБА_1 , кредитна справа (кредитний договір) позичальника ОСОБА_1 в описах справ банку, переданих на архівне зберігання до Національного банку України, не зазначена. В архівних справах банку, а саме «Звіті про оцінку кредитного портфелю, що належить ПАТ «Кредитпромбанк», відсутня інформація по кредиту ОСОБА_1 .

З відзиву Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на позовну заяву вбачається, що станом на дату запровадження тимчасової адміні стації в ПАТ «Кредитпромбанк», за даними ЄОІС відсутня інформація щодо рахунків та укладених кредитних договорів з позивачкою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ). Згідно частини першої статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно достатті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. ст. 526, 610 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, згідно з умовами договору. При неналежному виконанні зобов`язань, вони припиняються внаслідок розірвання договору, сплачується неустойка, відшкодовуються збитки. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Виходячи зі змісту ст. ст. 526, 599 ЦК України, зобов`язання вважається виконаним належним чином, якщо таке виконання здійснене відповідно до умов договору та вимог законодавства, а якщо умови виконання не визначені у договорі або законі, то вони повинні бути виконані відповідно до звичаїв ділового обороту або до вимог, що зазвичай ставляться. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Виходячи із системного аналізу зазначених норм права іпотека припиняється, зокрема, в разі припинення основного зобов`язання у зв`язку з його повним виконанням та закінченням строку дії іпотечного договору. При цьому, законодавець не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, оскільки іпотека за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості припиняється за фактом припинення виконання основного зобов`язання. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за договорами іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат», одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно з пункту 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема: кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, після припинення договору іпотеки у зв`язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Пунктом 6.1 глави 15 розділу II Порядку передбачено, що про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже, законодавством передбачено підстави та порядок зняття заборони відчуження нерухомого майна. Враховуючи необхідність документального закріплення підстав зняття нотаріусом заборони відчуження нерухомого майна (нотаріус не може зняти заборону без офіційного звернення), у разі особистого звернення до нотаріуса осіб, які є ініціаторами зняття заборони, та мають на це необхідні права та повноваження, нотаріусу слід відбирати від таких осіб відповідну заяву, в якій міститиметься прохання про зняття заборони відчуження нерухомого майна та до якої додаються необхідні підтверджуючі документи. При одержанні заяви та підтверджуючих документів, на виконання пункту 6.1. глави 15 розділу II вказаного Порядку, нотаріус реєструє таку заяву в журналі реєстрації вхідних документів та робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Після зняття заборони відчуження нерухомого майна нотаріус, який зняв заборону, може провести державну реєстрацію припинення обтяження (заборони), а також припинення іншого речового права (іпотеки) - у разі, коли знімається заборона з предмета іпотеки, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тобто, у процедурі зняття заборони первинними є дії щодо завершення початої нотаріальної дії з накладення заборони (з проставленням відміток у відповідному реєстрі та алфавітній книзі та проставлення відмітки на правочині) та лише після цього можливе внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо припинення заборони та іпотеки. З припиненням іпотеки фактично припиняється обтяження нерухомого майна іпотекою, адже всі правові підстави для його утримання під обтяженням відсутні.

Судом встановлено, що позивачем виконано умови основного (кредитного) договору, на виконання якого було укладено іпотечний договір, також на підставі наявних в матеріалах справи доказів встановлено, що строк іпотечного договору закінчився, що в сукупності свідчить про наявність підстав, передбачених до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», для визнання іпотеки припиненою.

Доказів протилежного судом не здобуто та сторонами не надано. Як вбачається зі змісту Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст.559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки). Згідно правового висновку, який викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі N 711/4556/16-ц, провадження N 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, то суди мали ухвалити рішення, яким зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити відповідні записи з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, а не зобов`язувати вчинити такі дії нотаріуса. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 виконала у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором, кредитне зобов`язання припинилося, що зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер, беручи до уваги, що строк іпотечного договору закінчився, у зв`язку з чим вимоги позову про визнання іпотеки припиненою, зняття заборони відчуження майна, вилучення записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно є обґрунтованими, а відтак позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Стосовно доводів представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про те, що Фонд гарантування не є правонаступником неплатоспроможних банків, а відповідно не є стороною договорів, які укладалися між Банком та позивачкою, суд зазначає наступне.

Так, установивши, що ОСОБА_1 виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а відповідач Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не виконав вимоги закону щодо вчинення відповідних дій з припинення іпотеки у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, що було його обов`язком, а також те, що банк на час звернення з цим позовом ліквідовано, суд дійшов до висновку про необхідність захисту прав позивача у судовому порядку шляхом визнання припиненою іпотеки, що у свою чергу є підставою для зняття обтяження з нерухомого майна, у зв`язку з припиненням у позивача зобов`язань за кредитним договором. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі№ 338/180/17, провадження № 14-144цс18 зазначено, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. З урахуванням конкретних фактичних обставин справи, суд вважає, що заявлені у цій справі позовні вимоги до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, є обґрунтованими та підлягають задоволенню, так як спрямовані на ефективне відновлення порушених прав позивачки.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 11, 12, 13, 76-81, 83, 141, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В : Позовні вимоги ОСОБА_1 задовільнити. Визнати припиненою іпотеку за іпотечним договором від 27.03.2006 року, укладеним між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством "Кредитпромбанк", посвідченим приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л. 27.03.2006 року та вилучити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку: реєстраційний номер обтяження 3018869 від 27.03.2006 року, тип обтяження - заборона на нерухоме майно, підстава - іпотечний договір, 800, 27.03.2006, посвідчений приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Милещенко О.Л., іпотокодержатель Відкрите акціонерне товариство "Кредитпромбанк", код 21666051, м. Київ, бульвар Дружби народів, буд. 38, іпотекодавець ОСОБА_1 , строк виконання 23.03.2011 року. Судові витрати у справі залишити за позивачкою. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ;

відповідач: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, місце знаходження - вул. Січових Стрільців, 17, (1 поверх), м. Київ, 04053, код ЄДРПОУ -21708016.

Суддя Валерій ВЕРГЕЛЕС