печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2023 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі судового засідання Орел А. О.,

за участі представника позивача Степанової О. С. , представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Литвинової Ірини Валеріївни від розгляду справи за позовом ОСОБА_4 до Печерської районної в м. Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування, Служба у справах дітей та сім`ї Печерської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування розпорядження щодо встановлення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

28 вересня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у судовому засіданні подала заяву про відвід головуючого судді від розгляду вказаної справи, в обґрунтування якої зазначила, що головуюча суддя Литвинова І. В. та адвокат позивача Степанова О. С. протягом трьох років працювали разом у Печерському районному суді м. Києва, що, на її думку, не може виключати не тільки факт їх спілкування, а й наявність між ними по цей час дружніх стосунків, і вказані обставини можуть негативно вплинути на неупередженість та об`єктивність головуючого у справі під час розгляду. Просила задовольнити заяву і відвести головуючого від розгляду справи.

Присутня у судовому засіданні представник позивача Степанової О. С. заперечувала проти заявленого відводу головуючому судді Литвиновій І. В., вважаючи його безпідставним.

Суд, заслухавши обґрунтування заявника відводу - представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , думку представника позивача у справі, дослідивши матеріали справи у межах ініційованого питання, приходить до висновку про невмотивованість заявленого відводу головуючому судді, виходячи з наступного.

Заявник (представник відповідача) ОСОБА_3 , обґрунтовуючи свою заяву про відвід головуючого, послалася на те, що представник позивача працювала з 13 листопада 2008 року по 10 січня 2012 року на посаді судді у Печерському районному суді м. Києва у той же час, коли й головуюча суддя у справі, що, на її переконання, становить обставину, яка викликає сумніви у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з положеннями пунктів 1-5 частини першої статті 36 ЦПК України, суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Тобто, суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу за наявності на те підстав (обставин), вичерпний перелік яких визначений у статті 36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Частиною першою ст. 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, пунктом 5 частини першої ст. 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), в тому числі, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Вирішуючи питання про відвід судді, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини.

Практика Європейського суду з прав людини застерігає суди від необґрунтованого та нерозважливого задоволення відводів суддям та вказує, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспекти.

Так, у справах «Гаусшильдт проти Королівства Данії» (рішення від 24 травня 1989 року), «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року) зазначено, що наявність безсторонності, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У рішенні в справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року Європейський суд з прав людини нагадав, що «безсторонність», в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на основі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі, тобто жоден з членів суду не має проявляти будь-якої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію, тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь які легітимні сумніви з цього приводу.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (див. вищевказане рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

Наведені представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 обставини не свідчать про наявність фактів, які можуть ставити під сумнів його неупередженість, безсторонність та необ`єктивне ставлення до учасників справи чи про зацікавленість у несправедливому вирішенні справи.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 1-19, 36-40, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про відвід головуючого судді Литвинової Ірини Валеріївни залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, набирає законної сили негайно після її підписання суддею, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29 вересня 2023 року.

Суддя І. В. Литвинова