Справа № 132/511/23
Провадження № 22-ц/801/1656/2023, № 22-ц/801/1664/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павленко І. В.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 рокуСправа № 132/511/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Ковальчука О.В., Матківської М.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці цивільну справу № 132/511/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів

за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Герасимчука Олега Олександровича на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року та додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року ухвалене у складі судді Павленко І. В.,-

встановив:

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Калинівського районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтуванні позову було зазначено, що 20.08.2015 між позивачем ( ОСОБА_1 ) та відповідачем ( ОСОБА_2 ) було зареєстровано шлюб. Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2018 шлюб між ними було розірвано. В шлюбі народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

10 квітня 2018 року Калинівським районним судом було видано судовий наказ у справі № 132/1209/18 про стягнення з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліментів на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 (з дня подачі заяви до суду), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Свої зобов`язання по сплаті аліментів позивач виконує належним чином та заборгованості по сплаті аліментів не має. Однак частина відрахувань, а саме: 1/4 частина від усіх видів його доходів, є занадто великою для нього та ставить його в скрутне матеріальне становище, так як змінився його матеріальний та сімейний стан, оскільки позивач 25.06.2019 одружився з ОСОБА_6 , з якою має спільного сина ОСОБА_7 , які перебувають на його утриманні. Крім того, з ним проживають його батьки, які є пенсіонерами.

Зважаючи на вищевикладене, просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 на 1/8 частину усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року, за позовам ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів, відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що хоч і сімейне становище платника аліментів позивача по даній справі змінилося, проте відсутні докази, що і матеріальне становище платника аліментів змінилося настільки, що може мати наслідком вимогу зменшення стягуваних аліментів на утримання дитини від першого шлюбу. Позивач в позовній заяві не навів по суті підстав, за наявності яких можуть реально виникнути умови для зменшення розміру стягуваних з нього аліментів, і не довів наявності таких підстав, зокрема, істотного погіршення свого матеріального становища.

5 липня 2023 року Калинівський районний суд Вінницької області ухвалив додаткове рішення, яким задовольнив частково заяву відповідача. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 5000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивоване тим, що згідно детального опису робіт, адвокатом відповідача Зубань О.О. була надана наступна правнича допомога: консультація, вивчення документів клієнта, складання відзиву на позовну заяву, складання клопотань і інших процесуальних документів, участь адвоката в судових засіданнях. Загалом адвокатом витрачено 5 годин часу. Сторони узгодили, що вартість 1 години роботи адвоката становить 1000 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 5000 грн.

Не погодившись з рішеннями суду першої інстанції представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Герасимчук Олег Олександрович подав дві апеляційні скарги від 12.07.2023 на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року та від 13.07.2023 на додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року.

В апеляційній скарзі на рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Герасимчук Олег Олександрович, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, зменшити розмір стягнутих аліментів, що стягуються на підставі судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області 10.04.2018 року (справа № 132/1209/18) з ОСОБА_1 (РНОКПП за ДРФО НОМЕР_1 ), на користь ОСОБА_3 (РНОКПП за ДРФО НОМЕР_2 ), на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/ 4 частини заробітку (доходу) щомісяця 1/8 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття, починаючи з дня набрання рішення законної сили. Судові витрати, а саме: судовий збір, витрати на правову допомогу адвоката по суду першої та апеляційної інстанції покласти на відповідача по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що наразі, у позивача змінився сімейний стан. Він самостійно забезпечує матеріальне утримання вагітної дружини, яка перебуває на 23-24 тижні вагітності, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста від 10.07.2023 року. ОСОБА_8 знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується довідкою виданою Управлінням соціального захисту населення за №217 від 10.07.2023 р.). У період з 2022 року по даний час вона ніде не працює та отримує лише державну допомогу при народженні дитини ОСОБА_7 , що підтверджується формою ОК-7 виданої Пенсійним фондом України від 10.07.2023 р. На утримані позивача перебувають ще двоє дітей, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 (дитина від першого шлюбу ОСОБА_8 ), батьки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які є пенсіонерами (довідки Головного управління Пенсійного фонду України за №566/0200-0210-11 від 07.07.2023 р. та №559/0200-0210-13 від 06.07.2023 р.) Всі утриманці ОСОБА_1 проживають разом із ним за однією адресою, що підтверджується довідкою виданою Радівським старостинським округом Калинівської міської ради Вінницької області від 31.01.2023 р. за №21.

В апеляційній скарзі зазначено, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив лише з того, що матеріальний стан у позивача не змінився, однак ОСОБА_1 та адвокат Герасимчук О.О., який представляв інтереси позивача не одноразово вказував на те, що основною підставою для зміни розміру аліментів є саме значна зміна сімейного стану.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Герасимчук Олег Олександрович, знову ж таки, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції від 05.07.2023 скасувати, у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат на правову допомогу адвоката Зубань О.О., - відмовити у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що представником відповідача - адвокатом Зубань О.О. до суду першої інстанції не було подано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Також представником відповідача - адвокатом Зубань О.О. до суду не було надано детального переліку послуг (робіт), наданих (виконаних) адвокатом із відповідним обґрунтованим розрахунком часу потраченого адвокатом на виконання певного виду робіт (наданих послуг).

Зазначено, що представником відповідача - адвокатом Зубань О.О. в суді першої інстанції не виконувались роботи (надавались послуги), які свідчили б про понесення ним значного обсягу часу для підготовки відповідних процесуальних документів (не заявлялись клопотання про проведення експертизи, витребування доказів, допиту свідків тощо).

24 серпня 2023 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційні скарги від ОСОБА_2 .

У відзиві зазначається, що позивачем до апеляційної скарги додано цілий ряд додаткових доказів, датованих після винесення судового рішення по справі, зокрема додано Довідки з ГУ Пенсійного фонду у Вінницькій області щодо обох батьків, Консультативний висновок щодо вагітності, Довідку з ПрАТ «КОМКЗ» тощо.

Відповідач наполягає не враховувати дані додані до апеляційної скарги оскільки розгляд справи на підставі доказів, які не надавалися до суду першої інстанції, суперечить принципу диспозитивності цивільного судочинства, та оскільки позивачем не надано докази неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зазначається, що сам по собі факт укладення шлюбу та народження нової дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, які стягуються з позивача на утримання дитини від першого шлюбу, оскільки позивач повинен довести, що в зв`язку зі зміною сімейного стану він не має можливості сплачувати аліменти, але неможливість сплати аліментів у взаємозв`язку зі зміною сімейного стану позивачем не доведено.

Вказано на те, що матеріальне становище позивача не погіршилось, а навпаки поліпшилось, адже на ПрАТ «КОМКЗ» заробітна плата позивача була значно нижча ніж та заробітна плата, яку він отримує будучи військовослужбовцем ЗСУ, тому при апеляційному перегляді справи відповідач просить суд апеляційної інстанції надати оцінку наявним в матеріалах справи доказам, які навпаки підтверджують поліпшення матеріального становища платника аліментів.

Відповідач звертає увагу суду апеляційної інстанції, що позивачем не надано доказів погіршення його матеріального стану: На підтвердження погіршення матеріального становища Позивач надав лише такі документи: 1) копію свідоцтва про шлюб; 2) копію свідоцтва про народження дитини; 3) копія довідки про склад сім`ї та 4) копія довідки з місця роботи і все, жодних інших доказів позивачем не подано. Ці документи не являються доказом погіршення матеріального становища позивача, адже таке становище визначається на підставі сукупності доказів і при цьому враховується наявність у платника аліментів іншого майна (автомобілі, земельні ділянки, отримання доходів в якості орендної плати, депозитних вкладів, отримання заробітної плати від іншого роботодавця тощо).

Крім того, зазначено, що позивачем не надано доказів того, що батьки потребують утримання чи стороннього догляду саме від позивача, а не від інших родичів, не надано доказів того який дохід (пенсію, дохід від оренди паю тощо) отримує мама та батько, щоб перевірити чи достатньо її своїх доходів, можливо розмір пенсії батьків перевищує зарплату позивача.

Щодо законності додаткового рішення суду першої інстанції у відзиві зазначено наступне.

Твердження адвоката позивача, що вартість оплати 1-ї години роботи адвоката в 1000,00 грн. є завищена, і що до даних робіт має застосовуватися розмір з розрахунку від мінімальної зарплати встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» - не заслуговує на увагу, адже сторони в Акті приймання-передачі домовилися та чітко узгодили, що вартість робіт становить саме 1000,00 грн. за 1 годину. Крім того, адвокат позивача посилався на те, що в Акті виконаних робіт вказано, що адвокат був в судових засіданнях дві години, а на думку апелянта він був лише одну годину.

Щодо неспівмірності витрат зі складністю справи і обсягом виконаних робіт, то відповідач вважає, що вимоги щодо співмірності теж дотримано, адже адвокатом Зубанем О.О. подавався не лише відзив, а й цілий ряд клопотань про витребування доказів, а також подавався цілий ряд адвокатських запитів. Тому, співмірність зі складністю справи і обсягом виконаних робіт теж дотримано.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 06.06.2018 шлюб між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 зареєстрований 20 серпня 2015 року у виконавчому комітеті Радівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, актовий запис № 06 розірвано. При реєстрації розірвання шлюбу в органах ДРАЦСу позивачку надалі іменовано прізвищем « ОСОБА_13 ».

10.04.2018 Калинівським районним судом було видано судовий наказ у справі № 132/1209/18 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліментів на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно її віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 05.04.2018 (з дня подачі заяви до суду), щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_3 , виданого 28.01.2022 Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінила ім`я, про що 28.01.2022 складено відповідний актовий запис №5. Прізвище, власне ім`я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: ОСОБА_14 .

Згідно з свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 , виданого 20.02.2023, ОСОБА_14 зареєструвала шлюб 20.02.2023 з ОСОБА_15 про що 20.02.2023 складено відповідний актовий запис № 41. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_16 .

25 червня 2019 року у виконавчому комітеті Лемешівської сільської ради Калинівського району Вінницької області ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_5 (а.с. 9).

В новому шлюбі у відповідача народився син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджено копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 (а.с. 12).

Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 324055038 від 25 лютого 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 на праві власності належить квартира загальною площею 41,1 кв. м., житловою площею 26,3 кв. м. за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано 29.03.2019 на підставі договору купівлі-продажу квартири, серія та номер: 720, виданий 29.03.2019, видавник ОСОБА_17 , Хмільницький районний нотаріальний округ Вінницька область. Крім того, ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства 3 кадастровим номером :04:000:0431, площею 2 га, яку на підставі договору оренди землі від 18.05.2018 та додаткової угоди до договору оренди землі від 19.10.2021, передано в оренду ПП «Радівське» по ВСГП строком на 20 років 7 місяців 13 днів до 31.12.2038 (а.с. 41).

Відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.03.2019 приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі № 720, ОСОБА_18 передала у власність ОСОБА_1 квартиру під номером АДРЕСА_3 (а.с. 66-67).

Як убачається з довідки № 43 від 27.03.2023, виданої ПП «Радівське» по виробництву сільськогосподарської продукції, адміністрація підприємства повідомляє про отриманий прибуток від оренди землі громадянином ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за період з 01.01.2018 по даний час, а саме: грудень 2018 року нараховано 6724,41 грн (ПДФО 1476,09 грн); листопад 2019 року нараховано 6724,41 грн (ПДФО 1476,09 грн), грудень 2019 року нараховано 53795,28 грн (ПДФО 11808,72 грн) за 2020-2027 роки; січень 2022 року нараховано 13448,82 грн (ПДФО 2952,18 грн) за 2028-2029 роки (а.с. 77).

Згідно з інформацією, наданою територіальним сервісним центром № 0541 РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій області за відомостями Єдиного державного реєстру транспортних засобів за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 зареєстрований транспортний засіб марки «RENAULT» модель «SCENIC», 2003 року випуску, дата реєстрації 16.12.2021(а.с. 56).

Як свідчить відповідь начальника Хмільницького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки О. Резедента № 649 від 02.03.2023 на адвокатський запит ОСОБА_19 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , призваний до складу лав Збройних сил України Другим відділом (м. Калинівка) Хмільницького РТЦК та СП 24.02.2022 до в/ч НОМЕР_7 (а.с. 55).

Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 24.03.2023, ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2018 року по 4 квартал 2022 року отримував доходи за ознаками: заробітна плата; надання майна в лізинг; державна та соціальна матеріальна допомога; благодійна, у тому числі гуманітарна допомога; соціальні виплати з відповідних бюджетів; дохід за цивільно-правовим договором; соціальні виплати з відповідних бюджетів(а.с. 79-81).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку стороною позивача не надано належних доказів на підтвердження того, що матеріальний стан ОСОБА_1 на момент звернення до суду із даним позовом є відмінним від матеріального стану, який існував на час видачі судового наказу про стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина. Більше того, з отриманої інформації про доходи ОСОБА_1 убачається, що його матеріальний стан дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, який був визначений судовим наказом Калинівського районного суду від 10.04.2018 у справі № 132/1209/18.

Твердження сторони позивача про те, що на утриманні позивача знаходяться його батьки, які є пенсіонерами та дитина дружини від першого шлюбу, не підтверджується належними доказами. Будь-яких доказів, що позивач являється опікуном своїх батьків та що вони потребують стороннього догляду, суду не надано. Долучена до позовної заяви довідка Радівського старостинського округу Калинівської міської ради № 21 від 31.01.2023 не підтверджує факт утримання ОСОБА_1 своїх батьків.

Суд апеляційної інстанції погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною третьою статті 12, частиною п`ятою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції ООН про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За приписами пункту четвертого частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

За змістом частин сьомої, восьмої статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів , а також судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Згідно з ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року N 3 відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них .

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Апеляційний суд зауважує, що при розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, а й низка інших норм, які стосуються обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 СК «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі»).

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року №6-143цс13.

За змістом ст.182 ЦПК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 СК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.80 цього Кодексу достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що в нього змінився сімейний стан, а також те, що на його утриманні перебувають три непрацездатні особи - неповнолітня дитина від іншого шлюбу та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, та син дружини від першого шлюбу ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також, з ними проживають його батьки, які є пенсіонерами.

Проте, на думку колегії суддів, позивачем не доведено належними засобами доказування виключні обставини щодо неможливості здійснення виплати аліментів на сина у раніше визначеному судом розмірі.

Крім того, згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №565/2071/19, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті колегія суддів констатує, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21).

Колегія суддів вважає, що виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений раніше судовим рішенням розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від доходу сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини, а платник аліментів, враховуючи встановлені судом обставини, має можливість нести відповідні витрати. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, незавищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини, також не будуть створювати відповідачу додаткові труднощі матеріального характеру та не позбавить дітей та дружину позивача матеріального забезпечення.

Щодо додаткового рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Суд першої інстанції вірно зазначив, що згідно детального опису робіт, адвокатом відповідача Зубань О.О. була надана наступна правнича допомога: консультація, вивчення документів клієнта, складання відзиву на позовну заяву, складання клопотань і інших процесуальних документів, участь адвоката в судових засіданнях. Загалом адвокатом витрачено 5 годин часу. Сторони узгодили, що вартість 1 години роботи адвоката становить 1000 грн. Загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 5000 грн.

Зазначене вище підтверджується Актом приймання-передачі надання послуг до договору про надання правничої допомоги по справі від 31 травня 2023 року (а.с. 132).

Судом першої інстанції встановлено, що стороною позивача не довела обґрунтованої невідповідності заявлених стороною відповідача витрат на професійну правничу допомогу критеріям, визначеним ст. 137 ЦПК України, враховуючи співмірність витрат зі складністю справи та із наданим адвокатом обсягом послуг, встановлений згідно з умовами договору про надання правничої допомоги розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, а також підтвердження здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 1,3 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (ч.8ст. 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права

Суд першої інстанції врахував критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу позивачу суд першої інстанції з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, виходячи з принципу співмірності та розумності судових витрат, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, правомірно стягнув з відповідача 5000 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що розмір понесених позивачем, судових витрат неспівмірний є безпідставними, та спростовуються матеріалами справи.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не правильно застосував норми матеріального права під час розгляду справи є безпідставними та фактично зводяться до необхідності переоцінки доказів та незгоди з оцінкою доказів, наданою судом.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року(далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, апеляційний суд вважає наведене обґрунтування цієї постанови достатнім.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року та додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 05 липня 2023 року- без змін, оскільки підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок позивача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 374, 375, 381,382, 384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Герасимчук Олег Олександрович залишити без задоволення

Рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 30 травня 2023 року - та додаткове рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 5 липня 2023 року - залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Міхасішин

Судді: О.В. Ковальчук

М.В. Матківська