печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хайнацького Є.С.,

при секретарі судового засідання - Сміян А.Ю.,

за участю:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

третьої особи: не з`явилась,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрової Алли Миколаївни, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2 ), в якому просить визнати за позивачем право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за рідною тіткою ОСОБА_3 (далі - ОСОБА_3 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на 1/3 частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якої залишилось спадкове майно - квартира АДРЕСА_2 .

02.09.2016 року представник позивача звернувся до Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрової Алли Миколаївни (далі - Приватний нотаріус Анцифєрова А.М.) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Однак, постановою від 02.09.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки ним не надано правовстановлюючого документа на нерухоме майно. У вказаній постанові зазначено, що спадкодавцем заповідано 1/2 частину цієї квартири, з яких вже видано 1/3 частину квартири згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

26.09.2016 року представник позивача звернувся до Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину вищевказаної квартири. Постановою від 26.09.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з тим, що позивачем не надано документів на підтвердження родинних відносин позивача з померлою тіткою.

Стосовно родинних відносин позивач зазначає наступне.

21.10.1993 року сектором приватизації Московської районної адміністрації м. Києва видано свідоцтво на право власності на житло - вищевказану квартиру в рівних частках ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) та членам його сім`ї: ОСОБА_3 та його тещі, матері ОСОБА_5 - ОСОБА_6 (далі - ОСОБА_6 ).

ОСОБА_6 була дружиною ОСОБА_7 (далі - ОСОБА_7 ) - діда позивача. Батько позивача - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується архівною довідкою Державного архіву м. Києва, де матір`ю позивача значиться ОСОБА_6 , а батьком - ОСОБА_7 .

Спадкодавець ОСОБА_3 (до реєстрації шлюбу ОСОБА_9 ) перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 , шлюб зареєстровано 08.03.1950 року за реєстровим № 318 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського управління юстиції у м. Києві.

У картці форми № 1 про видачу паспорту ОСОБА_3 зазначені батько ОСОБА_7 , мати - ОСОБА_6 .

Відповідно до ордеру № Г 283430 від 18.08.1976 року « ОСОБА_10 » на сім`ю, що складається з двох людей, отримав кімнату в кв. АДРЕСА_3 . Ордер виданий виконавчим комітетом Київської міської ради депутатів трудящих на підставі рішення виконкому Печерської Ради від 16.08.1976 року, в ордері в графі склад сім`ї зазначені: « ОСОБА_10 . 2. ОСОБА_11 - жена».

Особливості написання у різних документах ПІБ ОСОБА_7 як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 слід сприймати як невірний, помилковий переклад імені ОСОБА_14. Вірний варіант імені по-батькові українською мовою - ОСОБА_14 . Різниця в відмінності написання імені російською і українською мовами вбачається і в написанні імені ОСОБА_15 , в ордері російською мовою - ОСОБА_16 .

ОСОБА_6 доводиться бабою позивачу, проживала з ОСОБА_3 однією сім`єю в кв. АДРЕСА_2 та померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Оскільки ОСОБА_3 як спадкоємець 1 черги на момент смерті своєї матері проживала разом з нею та не подавала заяву про відмову від спадщини, вона є такою, що прийняла її, а саме, успадкувала 1/3 частину вказаної квартири та стала володіти 2/3 частинами квартири на праві спільної сумісної власності.

ОСОБА_8 , батько позивача та рідний брат ОСОБА_5 , помер у віці 85 років ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2015 року.

ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_5 помер у віці 92 років ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.02.2015 року. ОСОБА_5 як його дружина та особа, що фактично проживала з ним однією сім`єю, фактично успадкувала належну ОСОБА_4 частку на 1/3 частину вищевказаної квартири.

Тобто, з 09.02.2016 року ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець 1 черги після смерті свого чоловіка стала єдиним законним володільцем зазначеної квартири.

ОСОБА_5 не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вказаної квартири, належну своїй матері, та 1/3 частину після смерті свого чоловіка, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 23.02.2016 року).

Факт родинних стосунків позивача та спадкодавця ОСОБА_5 встановлено під час розгляду попереднього позову ОСОБА_1 до Київської міської ради у Печерському районному суд м. Києва та Апеляційному суді м. Києва у справі № 757/86/17-ц. Рішенням Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/86/17-ц відмовлено в задоволенні позовних вимог у зв`язку з пред`явленням позову до неналежного відповідача.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстровим № 1239 від 02.09.2016 року після смерті ОСОБА_5 позивачу виділено у приватну власність за заповітом 1/3 частину вищевказаної квартири.

Згідно з матеріалами спадкової справи ще одним спадкоємцем є ОСОБА_2 (відповідач), який доводиться двоюрідним племінником спадкодавцю ОСОБА_5 , тобто, спадкоємцем 5 черги з урахуванням спадкування за правом представлення, встановленого ст. 1266 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року у справі № 757/15344/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за рідною тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на 2/3 частини вищевказаної квартири. Під час розгляду справи відповідач визнав позов. 23.12.2020 року судове рішення набрало законної сили.

Проте, згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - вказаної квартири (інформаційна довідка № 241730125 від 26.01.2021 року) за ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про спадщину від 02.09.2016 року зареєстровано право власності на 1/3 вказаної квартири та на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2016 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності ще на 1/3 вказаної квартири.

Отже, за позивачем станом на 26.01.2021 року зареєстровано право власності за заповітом на 2/3 квартири та за рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року у справі № 757/15344/18 - ще 2/3 частини квартири, що суперечить законодавству і зв`язку з цим рішення суду у справі № 757/15344/18 не може бути зареєстровано відповідно до норм чинного законодавства, відтак, залишається не вирішеним питання щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за рідною тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на 1/3 частину вказаної квартири, яку вона успадкувала після смерті матері, але не встигла отримати відповідні документи.

Посилаючись на вказані обставини, на підставі ст.ст. 15, 16, 328, 1216, 1218, 1222, 1223, 1258, 1268, 1274, 1296 ЦК України позивач звернувся до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.05.2021 року відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Анцифєрову А.М. та призначено підготовче засідання у справі на 13.09.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 13.09.2021 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 12.11.2021 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2021 року перенесено підготовче засідання на 22.02.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.11.2021 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів у даній справі та витребувано у Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 9/2016, відкритої після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 22.04.2022 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.04.2022 року відкладено розгляд справи у підготовчому засіданні на 27.09.2022 року.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.09.2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М., про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та призначено вказану цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 11.01.2023 року.

У зв`язку з відрядженням головуючого судді судове засідання, призначене на 11.01.2023 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 03.02.2023 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.02.2023 року відкладено розгляд справи на 01.06.2023 року.

Позивач у судове засідання не з`явився; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином; подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав; про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 8 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 23.02.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1238, Приватним нотаріусом Анцифєровою А.М. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавашовим О.Г. (далі - Приватний нотаріус Лавашов О.Г.) 20.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1341, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 ; спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва 21.10.1993 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 21.10.1993 року № 4597 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 29.10.1993 року і записана у реєстрову книгу за № 3094.

Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.09.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1239, Приватним нотаріусом Анцифєровою А.М. посвідчено, що на підставі заповіту, посвідченого Приватним нотаріусом Лавашовим О.Г. 20.05.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1341, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 є ОСОБА_1 ; спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 1/3 квартири АДРЕСА_2 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації Московської районної державної адміністрації м. Києва 21.10.1993 року, згідно з розпорядженням (наказом) від 21.10.1993 року № 4597 та зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 29.10.1993 року і записана у реєстрову книгу за № 3094.

02.09.2016 року представник позивача звернувся до Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 02.09.2016 року Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , оскільки позивачем не надано правовстановлюючий документ на ім`я померлої на частину квартири, отриману ОСОБА_3 згідно зі свідоцтвом про право спадщину, виданого Другою київською державною нотаріальною конторою 18.12.1999 року за реєстровим № 4-7577. Також повідомлено, що згідно із заповітом, посвідченим Приватним нотаріусом Лавашовим О.Г. 22.05.2015 року за реєстровим № 1341 ОСОБА_1 заповідано 1/2 частину квартири, з яких уже видано 1/3 частину квартири за свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого Приватним нотаріусом Анцифєровою А.М. від 02.09.2016 року за реєстровим № 1239.

26.09.2016 року представник позивача звернувся до Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину вищевказаної квартири.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2016 року Приватного нотаріуса Анцифєрової А.М. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії, а саме, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище частину квартири, оскільки позивачем не надано документів на підтвердження родинних відносин з померлою.

Згідно з копією Відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 241730125 від 26.01.2021 року) ОСОБА_1 є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1239, виданого 02.09.2016 року Приватним нотаріусом Анцифєровою А.М., та 1/3 частини квартири АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, серія та номер: 1238, виданого 02.09.2016 року Приватним нотаріусом Анцифєровою А.М.

За положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України).

За змістом ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Такий висновок мітиться у постанові Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За положеннями ст. 3 цього Закону загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

За змістом п.п. 4.16 п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

При розгляді справ про спадкування суд має перевірити обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, які можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі.

Так, з матеріалів спадкової справи № 9/2016 вбачається, що згідно з копією свідоцтва про право власності на житло від 21.10.1993 року, виданого Сектором приватизації Московської районної адміністрації м. Києва, квартира АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної приватної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї: ОСОБА_3 , ОСОБА_6 - в рівних долях.

Згідно з копією інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації від 21.07.2016 року КВ-2016 № 24762 квартира АДРЕСА_2 зареєстрована за ОСОБА_3 на підставі:

- 1/3 ч. свідоцтва про право власності на житло, виданого Сектором приватизації Московської районної адміністрації м. Києва 21.10.1993 року, зареєстрованого в Бюро 29.10.1993 року за реєстровим № 3094 в реєстровій книзі д. 124-280;

- 1/3 ч. свідоцтва про право на спадщину, виданого 2-ю Київською держнотконторою 18.12.1999 року, № 4-7577, зареєстрованого в Бюро 10.02.2000 року за реєстровим № 3094 в реєстровій книзі д. 603-238.

Згідно з копією інформаційної довідки № 67201222 від 02.09.2016 року відомості щодо права власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 у Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутні.

Таким чином, у встановленому порядку за спадкодавцем право власності на спірну квартиру зареєстровано не було. Правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на 1/3 частину цієї квартири позивачем не надано.

При цьому, позивач посилається на те, що ОСОБА_8 , батько позивача та рідний брат ОСОБА_5 , помер у віці 85 років ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 18.05.2015 року, а ОСОБА_4 , чоловік ОСОБА_5 помер у віці 92 років ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 09.02.2015 року. ОСОБА_5 як його дружина та особа, що фактично проживала з ним однією сім`єю, фактично успадкувала належну ОСОБА_4 частку на 1/3 частину вищевказаної квартири. Тобто, з 09.02.2016 року ОСОБА_5 як єдиний спадкоємець 1 черги після смерті свого чоловіка стала єдиним законним володільцем зазначеної квартири. ОСОБА_5 не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частину вказаної квартири, належну своїй матері, та 1/3 частину після смерті свого чоловіка, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Звертаючись до суду з позовом, позивач просить визнати за ним право власності на 1/3 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його тітки ОСОБА_3 .

Разом з тим, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року у справі № 757/15344/18 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом. Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за рідною тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 2/3 частини № 16 у будинку АДРЕСА_4 .

З огляду на встановлені судом обставини, за позивачем зареєстровано право власності за заповітом на 2/3 квартири АДРЕСА_2 .

Водночас, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року у справі № 757/15344/18 за позивачем визнано право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини цієї ж квартири.

У позовній заяві позивач зазначає, що вказані обставини суперечать законодавству і зв`язку з цим рішення суду у справі № 757/15344/18 не може бути зареєстровано відповідно до норм чинного законодавства, відтак, залишається невирішеним питання щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за рідною тіткою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, на 1/3 частину вказаної квартири, яку вона успадкувала після смерті матері, але не встигла отримати відповідні документи.

Аналіз положень ст. 392 ЦК України свідчить, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання, у разі якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Проте, закон не передбачає можливості визнання судом повторно (вдруге) права власності на майно (частину майна), право власності на яке вже визнано за особою рішенням суду в іншій справі.

Зокрема, в даному випадку рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.11.2020 року у справі № 757/15344/18 за позивачем вже визнано право власності в порядку спадкування за законом на 2/3 частини № 16 у будинку АДРЕСА_4 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про визнання права власності на спадкове майно - 1/3 частину вищевказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його тітки ОСОБА_3 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 328, 392, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Анцифєрової Алли Миколаївни, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 12.06.2023 року.

Суддя Є.С. Хайнацький