Справа № 643/2462/23
Провадження № 2/643/935/23
18.09.2023 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання - Степанюк Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно в розмірі частки від заробітку (доходу) відповідача, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2007 року у Київському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №218. У шлюбі в них з відповідачем народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що з грудня 2021 року вони з відповідачам проживають нарізно, діти залишилися проживати з нею, усі обов`язки з утримання та виховання дітей вона виконує самостійно, відповідач ухиляється від виконання покладених на нього вимогами Сімейного законодавства обов`язків з утримання дітей. Погодити питання щодо сплати відповідачем аліментів на утримання дітей у добровільному порядку їм з відповідачем не вдалося. Посилалася, що стан здоров`я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати своїх малолітніх дітей, в зв`язку з чим вона просить задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти у зазначеному нею розмірі.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду в судовому засіданні з викликом сторін.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, витребувано з Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки відомості про перебування ОСОБА_2 на службі у складі Збройних Сил України, в разі перебування - надати відомості, чи виконує він бойові завдання у зоні бойових дій та відомості щодо розміру його помісячного грошового забезпечення.
06 вересня 2023 року на адресу Московського районного суду м. Харкова з Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки надійшов лист №1/146/2023 від 22.08.2023, згідно з яким, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військовому обліку не перебуває, на військову службу за мобілізацією не призивався.
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, про обставини, на які вона посилається в обґрунтування пред`явлених позовних вимог пояснила, як воно викладено у позовній заяві, просила суд задовольнити позов в повному обсязі. Зазначила, що в неї відсутні відомості про розмір доходу відповідача, посилалася, що наразі вона працює, однак не може надати суду підтвердження цих обставин, оскільки працевлаштувалися лише недавно, заробітну плату ще не отримувала, тому довідку про розмір її доходів надати не має можливості.
Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений своєчасно та належним чином про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив. Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача до суду не надходило.
Ураховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не скористався процесуальним правом на подачу відзиву на позовну заяву, суд за згодою позивача вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідатиме вимогам ст. 280 ЦПК України.
Суд, вислухавши вступне слово позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2007 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що 28 квітня 2007 року в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №218, що знаходить своє підтвердження свідоцтвом про шлюб, виданим 28 квітня 2007 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції серії НОМЕР_1 (а.с. 2).
У шлюбі в сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 10 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №3 Харківського міського управління юстиції та про що складено відповідний актовий запис №2612; дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 18 листопада 2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції та про що складено відповідний актовий запис №948. Батьками дітей записані: мати ОСОБА_1 , батько ОСОБА_2 (а.с. 3, 4).
Згідно з довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 28.03.2023, місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою проживають діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5).
Згідно з довідкою №260/138, виданою 09 травня 2023 року за підписом командира військової частини НОМЕР_4 Новомосковського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_4 з 03 травня 2023 року (а.с. 28).
Водночас, відповідно до листа №1/146/2023 від 22.08.2023 Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за даними районних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Дніпропетровської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на військовому обліку не перебуває, на військову службу за мобілізацією не призивався (а.с. 54).
Відтак, матеріали справи не містять відомостей щодо наявності у відповідача місця роботи та розміру його доходів.
Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 141СКУкраїни мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
З огляду на наведене, можна дійти висновку, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.
Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, унормованою положеннями ч. 4 ст. 155 СК України.
Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Такий припис доводить факт підвищеного захисту прав дитини.
Згідно з положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному Кодексі України.
Правилами ст. 150 СК України унормовано обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
За змістом ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у частці від доходу батька.
Як убачається зі змісту позовної заяви позивач визначила способом стягнення аліментів - їх присудження саме в частці від доходу батька.
Правилами ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наразі проживають разом з матір`ю та фактично знаходиться на її утриманні. Зазначені обставини жодним чином не спростовані відповідачем під час судового розгляду.
Стягнення аліментів у судовому порядку є правом того з батьків, з ким проживає неповнолітня дитина, передбаченим Сімейним Кодексом України, незалежно від надання допомоги на утримання дитини в добровільному порядку.
Оскільки судом встановлено, що діти сторін проживають разом з матір`ю, а отже тягар з їх утримання здебільшого покладається на неї, виходячи з вимог сімейного законодавства, відповідно до яких дитина має право на отримання матеріальної допомоги з боку обох батьків, враховуючи ту обставину, що відповідач є здоровою особою працездатного віку, з урахуванням матеріального становища дитини та її батька, суд вважає необхідним покладення на останнього аліментного зобов`язання.
При визначенні розміру аліментів, окрім наведених вище вимог діючого законодавства України, суд керується таким.
Відповідачем в ході розгляду справи не надано суду доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. Докази, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповіадча від обов`язку утримувати дітей в матеріалах справи відсутні.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на утримання дітей, окрім наведених вище обставин, суд також враховує прожитковий мінімум, встановлений Законом України «Про державний бюджет України на 2023 рік», який станом на 18 вересня 2023 року для дитини віком від 6 до 18 років становить 2833 гривень.
Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, як це визначено вимогами Закону України від 05.10.2000 №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».
Жодних доказів на підтвердження стану здоров`я дітей суду не надано.
Позивачем в ході судового розгляду не доведено, що вона, будучи матір`ю неповнолітніх дітей та маючи відповідно до вимог ст. 141 СК України рівний з батьком обов`язок утримувати дитину, не має можливості приймати участь у витратах на неповнолітню дитину. Суду не надано жодних доказів на підтвердження відсутності у неї доходу, відомості щодо наявності на її утриманні інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, або ж інших обставин, які б виключали можливість позивача приймати участь у матеріальному забезпеченні неповнолітньої дитини, в матеріалах справи також відсутні, доказів на підтвердження розміру доходів позивача матеріали справи не містять. У позовній заяві, визначаючи розмір аліментів, позивач ОСОБА_1 не зазначила, чим обґрунтовує визначений нею розмір аліментів, який вона просить стягнути з відповідача на утримання дітей. У судовому засіданні позивач зазначила, що не може обґрунтувати, чим керувалася, коли визначала належний до сплати відповідачем розмір аліментів саме в розмірі частки від його заробітку (доходу) щомісячно.
Також позивачем не обґрунтована та не доведена необхідність стягнення аліментів саме у розмірі 1/2 частки на двох дітей, не надано жодних відомостей щодо несення витрат на утримання дітей, розмір яких відповідав би можливості покладення на відповідача обов`язку сплачувати аліменти у зазначеному розмірі. Позивачем не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у визначеному нею розмірі.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів у розмірі 1/2 частки від його заробітку (доходу) може призвести до надмірного фінансового навантаження на відповідача.
Отже, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у 1/3 частці від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що на думку суду є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом, як це визначено положеннями ч. 7 ст. 81 ЦПК України.
Правилами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, як це закріплено правилами ч. 2 ст. 89 ЦПК України.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 3 ст. 89 ЦПК України).
У разі зміни матеріального становища відповідача позивач не позбавлена права звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів в порядку ст. 192 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України,аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Отже, суд стягує з відповідача аліменти на користь позивача на утримання дітей у вказаному вище розмірі, починаючи із дня пред`явлення позову до суду, а саме з 04 квітня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 80, 81, 141, 247, 263-265, 280, 282 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей - задовольнити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дітей неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , малолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 квітня 2023 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів у межах суми виплати за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_2 .
Повне судове рішення складено 23 вересня 2023 року.
Суддя: Я.Ю. Семенова