Провадження №2/523/5466/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" вересня 2023 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Далеко К.О.,

за участю секретаря судового засідання - Дмітрієвої В.С.,

розглянувши заяву заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси Л.Гурської про забезпечення позову у справі №523/16117/23 за позовною заявою Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи спостереження» про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійним акту приймання-передачі та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О. від 19 вересня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі №523/16117/23 за позовом Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи спостереження» про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійним акту приймання-передачі та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю.

Разом із позовом до суду надійшла заява про забезпечення позову по даній справі, якою заступник керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси Л. Гурськапросить: 1) накласти арешт на адміністративну будівлю, площею 343,1 м2, огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100); 2) заборонити державним реєстраторам, нотаріусам, державним чи приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно адміністративної будівлі, площею 343,1 м2, огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100). В обгрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 неправомірно отримала право власності на адміністративну будівлю, площею 343,1 кв.м., огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 . Також, ОСОБА_1 не мала права передавати вказане майно до статутного капіталу ТОВ "Система спостереження". В свою чергу, Товариство незаконно зареєструвало право власності на це майно. Крім того, ОСОБА_1 неправомірно обмежила доступ до земельної ділянки комунальної форми власності, площею 1,3929га. за цією адресою. Суворовською окружною прокуратурою м. Одеси внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000082 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 197-1 Кримінального кодексу України. Невжиття заявлених до застосування заходів забезпечення позову може призвести до неможливості виконання рішення суду, та відчуження спірної адміністративної будівлі на користь третіх осіб.

Сторони до суду не викликались, в порядку ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, в провадженні якого перебуває справа, без виклику учасників справи.

Фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, позовної заяви, вважає що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2, 4 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до ч.2 ст. 150 ЦПК України суд може застосовувати кілька заходів забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9).

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Судом встановлено, що між сторонами дійсно виник спір стосовно законності реєстраційних дій та законності набуття відповідачем ОСОБА_1 , а у подальшому ТОВ "Системи спостереження" права власності на адміністративну будівлю, площею 343,1 м2, огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), та усунення перешкод у користування земельною ділянкою комунальної форми власності. Позивачем заявлені немайнові позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійним акту приймання-передачі та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю.

Матеріалами справи, зокрема Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 10.04.2023 року, підтверджується що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на спірне майно, шляхом отримання права власності на підставі: рішення державного реєстратора Затишанської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Роздобудько Ю.С. від 13.10.2021 № 60940213. За ТОВ "Системи спостереження" зареєстровано право власності на спірне майно, шляхом отримання права власності на підставі: рішення про державну реєстрацію, індексний номер: 61419252 від 08.11.2021, ОСОБА_2 , документи подані для державної реєстрації: акт приймання-передачі нерухомого майна до Статутного капіталу, рішення загальних зборів учасників.

Суд зазначає, що під-час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір. Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18, провадження № 61-5051св19, які суд в силу вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Суд виходить із того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно з позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 15.09.2020 № 753/22860/17, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд зазначає, що відповідач ТОВ "Системи Спостереження" являється власником адміністративної будівлі, площею 343,1 м2, огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100), станом на час розгляду заяви про забезпечення позову, тому має реальну можливість вчиняти дії щодо подальшої перереєстрації спірного майна, зокрема на користь третіх осіб.

Суд виходить із того, що метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача також від можливих недобросовісних дій з боку відповідача. Зазначена позиція суду відповідає правовій позиції Верховного суду, викладеній у постанові від 19 лютого 2021 року по справі № 643/12369/19.

Разом із тим, співмірним, адекватним, достатнім та необхідним заходом забезпечення позову щодо заявлених вимог, суд вважає захід який просить позивач, у вигляді - заборони суб`єктам державної реєстрації прав, у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав на наведене вище нерухоме майно.

На думку суду, застосування вищевказаного заходу забезпечення позову не порушує прав відповідача ТОВ "Системи Спостереження", а лише сприятиме запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, виключить можливість відчуження чи передачі спірного майна іншим особам на час розгляду справи, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Одночасно, суд не вбачає доцільним підстав для застосування заявлених представником позивача заходів забезпечення позову у вигляді арешту спірного майна, тому як забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам, державним чи приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовноспірного майна вже виконають ідентичну функцію та унеможливлює його перереєстрацію відповідачем на користь третіх осіб, щот є достатнім для забезпечення позову.

За викладених обставин, суд дійшов висновків, що забезпечення позову у даній справі, в наведений вище спосіб заборони вчинення реєстраційних дій, не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову - це негайні, проте, тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання завдавання значної шкоди як сторонам по справі, так і третім особам.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову - заборони вчинення реєстраційних дій направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача та можливих третіх осіб. Невжиття таких заходів може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом, а не обов`язком суду, за винятком випадків, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України (постанова КЦС ВС від 30.05.2019 року, справа № 456/2438/17).

Інформація щодо наявності підстав для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову, в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи вищевикладене, а також принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову предмету позову, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-154, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси Л. Гурської про забезпечення позову у справі №523/16117/23 за позовною заявою Заступника керівника Суворовської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі: Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Системи спостереження» про скасування державної реєстрації права власності, визнання недійним акту приймання-передачі та зобов`язання усунути перешкоди у користуванні власністю задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони суб`єктам державної реєстрації: державним реєстраторам, нотаріусам, державним чи приватним виконавцям вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно адміністративної будівлі, площею 343,1 м2, огорожі "№1-3", мостіння "І" за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

У задоволенні заяви про забезпечення позову в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зазначена ухвала є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Ухвала складена 19.09.2023 року.

Суддя: К.О. Далеко