1Справа № 335/3109/23 4-с/335/30/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Геєць Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Шарової А.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат Сосніна Т.Ю.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - Акціонерне товариство „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат, на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій зазначив, що рішенням Орджонікіджзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/3109/23, було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» про стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку із звільненням.

Після набрання рішенням чинності було видані виконавчі листи, які було подано до примусового виконання до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

28.07.2023 року заступником начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. були відкриті виконавчі провадження ВП № 72382911, ВП 72383082.

03.08.2023 року заявник звернувся до Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) з метою отримання постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Однак, разом з постановами про відкриття виконавчих проваджень йому також було видано постанови від 28.07.2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій за ВП № 72382911, ВП 72383082.

Відповідно до оскаржуваних постанов зупинення вчинення виконавчих дій виконавчих проваджень ВП № 72382911, ВП 72383082 було зупинено згідно пункту 12 частини 1 статті 34, статті 35 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404 -VIII,(підстава Наказ Фонду державного майна України від 18.06.2018 року № 810 «Про внесення змін до Наказу ФДМУ від 27.03.2018 р. № 447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році»).

Ознайомившись з постановами заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. від 28.07.2023 року про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчих листів № 335/3109/23 виданих Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 05.07.2023 року, вважає їх незаконними, такими, що порушують права ОСОБА_3 та підлягають скасуванню, з наступних підстав.

Так, пунктом 12 частини 1 вказаної статті встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі 50 відсотків статутного капіталу боржника господарського товариства до переліку об`єктів малої та великої приватизації, що підлягають приватизації.

Відповідно до ч.7 ст. 35 Закону України „Про виконавче провадження таке зупинення має тривати до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення відповідного об`єкта приватизації.

Дійсно, згідно з додатком № 1 до Наказу до Наказу Фонду державного майна України „Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році № 1 від 04.01.2022 року (Перелік державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності) належні державі пакет акцій АТ „ЗАлК в розмірі 68,0095% статутного капіталу включено в перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2022 році.

Приватизацію державного пакета акцій АТ „ЗАлК натепер не завершено і не припинено.

Однак, вказаний пакет акцій боржника насправді включається до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, починаючи з 2018 року, і щоразу відповідне роздержавлення не відбувається та переноситься на наступний рік. Таким чином, підстава, що зумовлює повну безкарність та недоторканість суб`єкта господарювання з державною часткою понад 50%, триває неадекватно довго.

Між тим, Законом України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлено гарантії держави щодо належного та своєчасного виконання судових рішень, які, зокрема, стосуються державних підприємств, причому ці гарантії стосуються як рішень які, зокрема, стосуються державних підприємств, причому ці гарантії стосуються як рішень про стягнення з таких боржників грошових коштів, так і рішень, що стосуються зобов`язання боржника вчинити певні дії (до яких належить зобов`язання поновити на роботі незаконно звільненого працівника).

Крім того, відповідно до ст. 8 Конституції України в державі визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Зупинення вчинення виконавчих дій, яке у спірних відносинах має всі підстави розтягнутися на безкінечний період часу, вочевидь, порушує основоположні права особи на виконання судового рішення, поновлення на роботі та отримання за цим рішенням присудженого середнього заробітку за вимушений прогул.

Згідно з додатком № 1 до Наказу Фонду державного майна України «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році» № 1 від 04.01.2022 року (Перелік державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності) належні державі пакет акцій АТ „ЗАлК в розмірі 68,0095% статутного капіталу включено в перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2022 році та в 2023 році.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

В силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону № 1404-УІІІ державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України „Про виконавче провадження, а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, дії органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень регламентовані не тільки Законом України „Про виконавче провадження, а й іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України „Про виконавче провадження.

Положеннями ст. 2 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України „Про виконавче провадження.

Так, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону).

Посилаючись на дану обставину, головним державним виконавцем винесена оскаржувана постанова про зупинення вчинення виконавчих дій.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України „Про виконавче провадження, та особливості їх виконання встановлюються Законом України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 року № 4901-УІ.

Закон України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України „Про виконавче провадження та особливості їх виконання (ч. 1 ст. 1 цього Закону), саме цим Законом затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини 1 ст. 2 цього Закону, держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державне підприємство. Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Таким чином державний виконавець зобов`язаний враховувати і норми Закону України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно - правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зупинення вчинення виконавчих дій порушує основоположні права особи - на виконання судового рішення та отримання за цим рішенням заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 року № 95, ратифікованою Україною 04.08.1961 року, Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Зазначені положення Конвенції узгоджуються з положеннями Конституції України та прийнятим на їх виконання спеціальним законодавством.

Статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї та практику практики Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09Л 982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу(рішення у справах «Бурдов проти Росії» від 07.05.2002 року, «Войтенко проти України» від 29.06.2004 року).

Як складової верховенства права, та складової першого критерію правомірності втручання, адже згаданий п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зупиняє виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Проте із наведеної норми не є зрозумілим, в якому випадку зупиняються виконавчі дії - у разі включення кредитора, чи все ж таки боржника до переліку об`єктів приватизації; чи є підставами для зупинення те, що підприємство вже було включено у цей перелік на час відкриття виконавчого провадження (як в даному випадку - ще з 2018 року).

Так, AT „ЗАЛК у 2018 -2022 роках входив до переліку державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності, як об`єкт малої приватизації, що підлягають приватизації.

У 2021 році АГ „ЗАЛК також увійшло у перелік майна, об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у цьому році (Додаток 1 до наказу Фонду державного майн України від 06.01.2021 № 5).

Згідно з додатком № 1 до Наказу Фонду державного майна України «ГІро затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році» № 1 від

року (Перелік державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності) належні державі пакет акцій AT «ЗАлК» в розмірі 68,0095% статутного капіталу включено в перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2022 році та в 2023 році.

Ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» містить строки (терміни) зупинення виконавчих дій, наприклад:

У випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення». У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

У випадку, передбаченому пунктом 13 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 2-1 Закону України «Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну «Укроборонпром» та забезпечення їх стабільного розвитку».

У випадку, передбаченому пунктом 14 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств».

Водночас строки зупинення виконавчого провадження на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону нічим не врегульовані

Вважає, що у спірних відносинах втручання держави у право на працю та право на мирне володіння майном здійснюється:

з відвертим порушенням принципу верховенства права;

є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь, є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, але аж ніяк не перетворення таких підприємств на повністю недоторканих перед законом і судом шляхом надання їм можливості не виконувати будь-які рішення суду, навіть ті, що не пов`язанні безпосередньо із грошовими виплатами (рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника).

Вказані обставини не були враховані виконавцем при винесенні оскаржуваних постанов про зупинення виконавчих дій.

В спірних відносинах усуненням порушення є зобов`язання виконавця скасувати незаконні постанови, що матиме наслідком відновлення виконавчих дій аж до повного виконання рішення.

Враховуючи наведене, вважає, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.

Заявник посилаючись на викладене, просить суд визнати неправомірними постанови заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко Світлани Миколаївни від 28.07.2023 року про зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № 72382911, ВП 72383082, зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанови від 28.07.2023 року про зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № 72382911, ВП 72383082, зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити виконавчі провадження ВП № 72382911, ВП 72383082.

21.08.2023 року заступником начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. подано заперечення на скаргу, в якій просить відмовити у задоволенні скарги, посилаючись на те, що на виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження ВП № 70899359 щодо стягнення заборгованості з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь юридичних та фізичних осіб.

Станом на 14.08.2023 до складу зведеного виконавчого проваджених входять 141 виконавчих проваджень на загальну суму боргу 189 329 354 грн.

За всіма виконавчими провадженнями, які входять до складу зведеного виконавчого провадження винесено постанови про зупинення виконавчих дій, на підставі п. 12. ч. 1 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Згідно ч. 2 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Слід зазначити, що п. 12 ч.1 ст. 34 Закону України „Про виконавче провадження доданий згідно із Законом України „Про приватизацію державного і комунального майна.

28.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 72383082 з примусового виконання виконавчого листа № 335/3109/23 від 05.07.2023 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 115063,70 грн.

28.07.2023 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АСВП № 7238291 з примусового виконання виконавчого листа № 335/3109/23 від 05.07.2023 Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя про стягнення з Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» на користь ОСОБА_3 суми боргу у розмірі 1750 грн.

Відповідно наказу № 810 від 18,06.2018 Фонду державного майна України «Про внесення змій до наказу Фонду державного майна України від 27 березня 2018 року №447 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2018 році» внесено позицію: - ПАТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» .

Згідно наказу № 232 від 10.02.2023 Фонду державного майна України «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 №1 «Про затвердження об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації із змінами» продовжено приватизацію Акціонерного товариства «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат»

У зв`язку з вищевикладеним, 28.07.2023 за виконавчими провадженнями АСВП № 72383082 та 72382911 винесено постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, на підставі п. 12 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» - включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

До закінчення строку дії зазначених обставин виконавче провадження підлягає зупиненню, отже дії державного виконавця при винесені постанов про зупинення вчинення виконавчих дій за зведеним виконавчим провадженням відповідають вимогам Закону України „Про виконавче провадження.

Стосовно неможливості вжиття заходів для виконання рішення суду в порядку, визначеному Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» пояснили наступне.

Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання.

Зокрема стаття 4 передбачає особливості виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи.

Так, виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи здійснюється в порядку» визначеному Законом України „Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

У разі якщо рішення суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи не виконано протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, його виконання здійснюється за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно з п.п. 2-4, 9 ст. 37 Закону України „Про виконавче провадження виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, 1-а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Так, протягом десяти днів з дня встановлення державним виконавцем факту наявності підстав для повернення, виконавчого документа стягувану відповідно до пунктів 2- 4,9 частини першої статті 37 Закону України „Про виконавче провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, але не пізніше строку, встановленого частиною другою цієї статті, керівник відповідного органу державної виконавчої служби подає до центрального органу - виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувану коштів, згідно з переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, про що повідомляє в установленому порядку стягувана.

Відповідно до ст. 10 Закону України „Про виконавче провадження заходами примусового виконання рішень є:

звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;

звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;

вилучення в боржника і передача стягувану предметів, зазначених у рішенні;

заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;

інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Враховуючи викладені вище обставини, вбачається відсутність підстав щодо вчинення дій державним виконавцем у відповідності до Закону України «Про гарантії .держави щодо виконання судових рішень» з метою виконання виконавчого провадження на користь заявника оскільки державним виконавцем, у зв`язку з зупиненням виконавчих проваджень, не можливо вжити заходів щодо перевірки та звернення на виявлене у боржника майно та кошти

Таким чином, y державного виконавця відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до пунктів 2-4, 9 частини першої статті 4 Закону України „Про виконавче провадження та подальшого звернення до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, документи та відомості, необхідні для перерахування стягувачу коштів.

13.09.2023 року представником АТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат подано заперечення на скаргу, в якій просить відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на наступне.

АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» (надалі - АТ «ЗАлК») є суб`єктом господарювання державного сектору економіки; 68,0095% акцій статутного капіталу якого належить Державі та його господарська діяльність, контролюється, координується і узгоджується Фондом державного майна України (надалі - ФДМУ), відповідно до вимог чинного законодавства.

Наказом ФДМУ № 1 від 04.01.2022 р., з врахуванням змін згідно Наказу ФДМУ № 978 від 02.09.2022 та Наказу ФДМУ № 465 від 10.03.2023, АТ «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

Приписами п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», законодавець зобов`язує державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

При цьому, вимогами ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» безпосередньо визначено строк, на який зупиняється вчинення виконавчих дій у таких випадках, а саме - у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, ним Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до нього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню».

Таким чином, державний виконавець при примусовому виконанні судових рішень повинен дотримуватися саме Закону України «Про виконавче провадження», інших законів та нормативно - правових актів, прийнятих відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому, вимоги щодо зупинення виконавчих дій на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» не визнано неконституційними, та є чинними і обов`язковими для державних виконавців на стадії примусового виконання судових рішень.

У скарзі ОСОБА_3 міститься посилання на необхідність застосування норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», згідно якої Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким зокрема, державне підприємство.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про акціонерні товариства» державними акціонерними товариствами є акціонерні товариства, 100 відсотків акцій у статутному капіталі яких перебувають у державній власності. У статутному капіталі АТ «ЗАлК» перебуває менше ніж 100 відсотків акцій у державній власності, тому АТ «ЗАлК» не має статусу державного підприємства (акціонерного товариства).

Також АТ «ЗАлК» не відповідає критеріям законодавчого визначення юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства, що міститься у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Так законодавцем саме у ч. 1 ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» закріплено, що Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа). Примусова реалізація майна юридичних осіб - відчуження об`єктів нерухомого майна та інших основних засобів виробництва, з використанням яких юридичні особи провадять виробничу діяльність, а також акцій (часток, паїв), що належать державі та передані до їх статутного фонду.

Натомість заступником начальника Лівобережного відділу державного виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко C.M. по виконавчих провадженнях ВП №72382911, ВП №72383082 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34, ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» були прийняті законні рішення щодо зупинення вчинення виконавчих дій у зв`язку із включенням пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства АТ «ЗАлК» до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації» до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

При цьому за наведеними вище виконавчими провадження жодним чином не приймалися рішення щодо відмови у примусовому виконанні відповідних судових рішень відносно боржника юридичної особи, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Додатково ОСОБА_4 у своїй скарзі помилково стверджує про нібито відсутність законодавчого визначення підстав і строків зупинення виконавчих дій за п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Однак приписами п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», законодавець зобов`язує державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

При цьому, вимогами ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» безпосередньо визначено строк, на який зупиняється вчинення виконавчих дій у таких випадках, а саме - у випадку, передбаченому пунктом 12 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до закінчення однорічного строку з дня завершення приватизації або до припинення приватизації відповідного об`єкта приватизації.

З врахуванням викладених вище обставин та вимог п. 12 ч. 1 ст. 34, ч. 7 ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» (безпосереднього припису спеціального закону щодо процедури виконавчого провадження - завершальної стадії судового провадження і примусового виконання судових рішень) є необґрунтованими та такими, що суперечить вимогам Закону, помилкові твердження скаржника (стягувана) про нібито відсутність законодавчого визначення підстав та строків зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях, де боржником є АТ «ЗАлК», понад 50% акцій статутного капіталу якого належить Державі, та який включено до переліку малої приватизації.

Таким чином, заступником начальника Лівобережного відділу державного виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. по виконавчих проваджень ВП №72382911, ВП №72383082 було прийнято законне та обґрунтоване рішення про зупинення вчинення виконавчих дій.

В судовому засіданні заявник та його представник надали пояснення аналогічні зазначеним в скарзі та наполягали на задоволенні скарги.

Представник заінтересованої особи АТ „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат в судовому засіданні підтримав подані письмові пояснення, та просив відмовити в задоволенні скарги.

Представник Лівобережного відділу державного виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, у своїх запереченнях просив справу розглядати за його відсутністю.

Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали скарги, суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 25.05.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат про стягнення заробітної плати, належних сум у зв`язку зі звільненням, задоволені.

Стягнуто з Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ), в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу Придніпровське виробниче управління Публічного акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 115 063 грн. 70 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ), в тому числі з рахунків його відокремленого структурного підрозділу Придніпровське виробниче управління Публічного акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Обсерваторна, буд. 5, ) на користь ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1750 грн. 00 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат (69032, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 15, ), на користь держави судовий збір у розмірі 1150 грн. 63 коп.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

28.07.2023 року заступником начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. були відкриті виконавчі провадження ВП № 72382911, ВП 72383082.

28.07.2023 року заступник начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко С.М. своєю постановою зупиняє вчинення виконавчих дій на підставі Наказу Фонду державного майна України від 04.01.2021 № 1 Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році, п. 12 ч.1 ст. 34, ст. 35 Закону України Про виконавче провадження.

Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» знаходиться в Додатку 6 (перелік державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності, приватизацію яких розпочато в 2018-2019 роках) до наказу Фонду державного майн України від 28.12.2019 № 1574, як об`єкт малої приватизації, що підлягають приватизації в 2020 році.

У 2021 році Акціонерне товариство «Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат» також увійшло у перелік майна, об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у цьому році (Додаток 1 до наказу Фонду державного майн України від 06.01.2021 № 5).

Згідно з додатком № 1 до Наказу Фонду державного майна України «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2022 році» № 1 від 04.01.2022 року (Перелік державних пакетів акцій (часток) господарських товариств та інших господарських організацій і підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності) належні державі пакет акцій АТ «ЗАлК» в розмірі 68,0095% статутного капіталу включено в перелік об`єктів, що підлягають приватизації в 2022 році та в 2023 році.

Відповідно до частини 1 статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України „Про виконавче провадження.

В силу приписів ст. 19 Конституції України, ст. 1 Закону № 1404-VIII державний виконавець повинен вчиняти виконавчі дії не лише з дотриманням Закону України „Про виконавче провадження, а й відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження.

Отже, дії органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень регламентовані не тільки Законом України „Про виконавче провадження, а й іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону України „Про виконавче провадження.

Положеннями ст.2 Закону України „Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням, зокрема, засад: верховенства права, обов`язковості виконання рішень, законності.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначено статтею 34 Закону України „Про виконавче провадження.

Так, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі, зокрема включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (п. 12 ч.1 ст. 34 Закону).

Посилаючись на дану обставину, державним виконавцем винесено оскаржувану постанову про зупинення вчинення виконавчих дій.

Водночас, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України „Про виконавче провадження, та особливості їх виконання встановлюються Законом України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень від 05.06.2012 № 4901-VI.

Закон України „Про гарантії держави щодо виконання судових рішень встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання (ч. 1 ст. 1 цього Закону), саме цим Законом затверджено порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Відповідно до частини 1 ст. 2 цього Закону держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є, зокрема, державне підприємство. Виконання рішень суду про стягнення коштів з державного підприємства здійснюється в порядку, визначеному Законом України „Про виконавче провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із ст. 22 Конституції України конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зупинення вчинення виконавчих дій порушує основоположні права особи - на виконання судового рішення та отримання за цим рішенням заробітної плати.

Згідно ч. 2 ст. 10 Конвенції про захист заробітної плати від 01.07.1949 №95, ратифікованою Україною 04.08.1961, Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватися заробітна плата. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї. Зазначені положення Конвенції узгоджуються з положеннями Конституції України та прийнятим на їх виконання спеціальним законодавством.

Статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, протоколи до неї та практику практики Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 1 Протоколу 1 Конвенції проголошує, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Євпропйського суду з прав людини (рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) визначено три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.

У контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції майном є заробітна плата, а також присуджені судом виплати.

Неспроможність державних органів надати заявнику майно, присуджене йому згідно з остаточним рішенням суду становить втручання, несумісне з гарантіями, закріпленими в пункті 1 статті 1 Першого протоколу (рішення у справах «Бурдов проти Росії» від 07 травня 2002 року, «Войтенко проти України» від 29 червня 2004 року).

Звертає суд і на критерій якості закону, як складової верховенства права, та складової першого критерію правомірності втручання, адже згаданий п. 12 ч.1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження визначає, що виконавець зупиняє виконавчих дій у разі включення державних підприємств або пакетів акцій (часток) господарських товариств до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Проте із наведеної норми не є зрозумілим, в якому випадку зупиняються виконавчі дії - у разі включення кредитора, чи все ж таки боржника до переліку об`єктів приватизації; чи є підставами для зупинення те, що підприємство вже було включено у цей перелік на час відкриття виконавчого провадження (як в даному випадку - ще з 2018 року).

Крім того, ст. 35 Закону України Про виконавче провадження містить строки (терміни) зупинення виконавчих дій, наприклад:

6. У випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 10 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з цих підстав не підлягає (за кожним кредитором, який є стягувачем у відповідному виконавчому провадженні).

7. У випадку, передбаченому пунктом 13 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 2-1 Закону України „Про деякі питання заборгованості підприємств оборонно-промислового комплексу - учасників Державного концерну „Укроборонпром та забезпечення їх стабільного розвитку.

8. У випадку, передбаченому пунктом 14 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій на період дії обставин, визначених статтею 1 Закону України „Про відновлення платоспроможності державних вугледобувних підприємств.

Водночас строки зупинення виконавчого провадження на підставі п. 12 ч.1 ст. 34 Закону нічим не врегульовані.

З огляду наведеного суд вважає, що втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку здійснюється не на підставі закону та є непропорційним меті втручання, якою, вочевидь є запобігання знецінення активів підприємств, що підлягають приватизації, що не було враховано державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Вимога заявника щодо зобов`язання державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поновити виконавчі провадження ВП № 72382911, ВП 72383082, оскільки в цій ситуації ефективним засобом, здатним відновити право стягувача на примусове виконання остаточного судового рішення, є скасування постанови, оскільки після її скасування виконавче провадження підлягає відновленню.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 450, 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа - Акціонерне товариство „Запорізький виробничий алюмінієвий комбінат на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) задовольнити частково.

Визнати неправомірними постанови заступника начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Соколенко Світлани Миколаївни від 28.07.2023 року про зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № 72382911, ВП № 72383082.

Зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) скасувати постанови від 28.07.2023 року про зупинення виконавчих дій за виконавчими провадженнями ВП № 72382911, ВП № 72383082.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 18.09.2023 року.

Суддя Ю.В.Геєць