Провадження № 2-з/761/707/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П,

за участю секретаря Решти Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про сплату аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом.

Ухвалою суду від 31 липня 2023 року позовну заяву залишено без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 11.08.2023р. відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

21.09.2023р. до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову у вигляді заборони вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо будь-якого нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 .

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з п.2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

За змістом ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Отже, при поданні заяви про забезпечення позову недостатньо послатись на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи - підтверджені. Не може бути задоволено клопотання про забезпечення позову, якщо заявник не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, передбачених цим Кодексом.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у разі задоволення позову.

Тобто підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом залежно від конкретних обставин.

В свою чергу, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Як вбачається з позовної заяви, між сторонами виник спір щодо виконання нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на утримання дитини.

Позивач вказує, що необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову мотивована тим, що відповідач майже не надавав матеріальної допомоги власним дітям, незважаючи на наявність договору. Відповідач більше п`яти років накопичував заборгованість за договором, а за виконавчим написом відповідач чотири роки не сплачував заборгованість і сплатив її лише після подачі позову до суду про стягнення ще більшої суми заборгованості, що на думку позивача свідчить про недобросовісність дій відповідача у відношенні до власної колишньої дружини та дітей.

Зважаючи на характер відносин між сторонами та дуже великий розмір позовних вимог, позивач переконана, що відповідачем будуть вчинені дії щодо відчуження всього зареєстрованого за ним нерухомого майна, що як наслідок призведе до порушень її прав та інтересів, оскільки іншого способу наразі виконати рішення суду про стягнення з відповідача грошових коштів, окрім як звернути стягнення на майно, наразі не існує, оскільки відповідач є безробітним, офіційного доходу не отримує, що останній підтвердив у відзиві на позовну заяву та зустрічній позовній заяві, тому позивач просить суд вжити запропонований нею захід забезпечення позову.

Так, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Саме до вказаних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17, подібні правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20 та від 31 січня 2023 року у справі № 295/5244/22.

В даному випадку, суд досліджуючи аргументи позивача щодо недобросовісних дій відповідача, вбачає, що погашення заборгованості в рамках виконавчого провадження №69513360, не свідчить про те, що відповідач здійснив відповідну дію задля того, щоб ухилитися від виконання рішення у даній цивільній справі.

При цьому, посилання на ту обставину, що відповідач в майбутньому може укласти правочини відчуження належного йому нерухомого та рухомого майна задля ухилення від виконання рішення у даній цивільній справі, є суб`єктивним баченням позивача, а тому не може бути підставою для вжиття судом запропонованого заходу забезпечення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б могли свідчити про намір відповідача відчужити належне йому на праві власності майно.

Наразі, суд не вбачає вірогідність повідомлених позивачем обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення у даній справі у разі задоволення позову.

Також, необхідно зауважити, що у заяві не конкретизовано перелік майна, щодо якого потрібно заборонити вносити будь-які зміни до Державного реєстру речових прав, що у випадку задоволення заяви буде виходом за межі повноважень суду, а також недотриманням приципу пропорційності, співмірності відповідного заходу забезпечення до позовних вимог.

З урахуванням викладеного, заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 151, 153, 354-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про сплату аліментів на утримання дитини - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА