Справа № 367/2862/22
Провадження №2/367/2355/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

11 серпня 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Катеринчука Б.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя в якому просить в порядку розподілу спільного майна подружжя: визнати за ОСОБА_1 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.; визнати за ОСОБА_2 право власності на частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.; припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.

Позов обґрунтовано тим, що 04 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за № 320. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 січня 2022 року у справі № 367/8249/21 шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано. У період перебування у зареєстрованому шлюбі, сторони набули у власність 3 (трьох) кімнатну квартиру АДРЕСА_2 .

Позивач зазначає, що оскільки шлюб між ними розірвано і угоди про поділ спільного майна подружжя в добровільному порядку між ними не досягнуто, вона змушена звернутися до суду із позовом про його розподіл.

Стверджує, що наведені факти дають підстави вважати, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м. є об`єктами права спільної сумісної власності подружжя, а тому при поділі даного майна частки у праві спільної сумісної власності позивача та відповідача є рівними - тобто по частині.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 18 серпня 2022 року частково задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65, 9 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9, що належить на праві власності ОСОБА_2 .

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 08 вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, надано строк учасникам справи для подачі заяв по суті справи.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 15 березня 2023 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, до суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та її представника, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав.

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, 04 липня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції у Київській області про що зроблено актовий запис за № 320.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 18 жовтня 2016 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 571, в ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 січня 2022 року у справі № 367/8249/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно із копією договору купівлі-продажу квартири від 21 вересня 2017 року ОСОБА_2 набув у власність квартиру АДРЕСА_1 . Квартира складається з 3-х житлових кімнат. Житлова площа квартири 38,6 кв.м., загальна площа квартири 65,9 кв.м.

Згідно Звіту про оцінку майна житлового приміщення трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 , складеного Суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 , вартість майна станом на 28 грудня 2021 року становить 952 633 (дев`ятсот п`ятдесят дві тисячі шістсот тридцять три) гривні.

Відповідно до копії довідок №5617, 5618 від 27 жовтня 2021 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою : АДРЕСА_3 .

У відповідності до змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (номер інформаційної довідки 293979975 від 10 січня 2022 року), станом на 10.01.2022 власником квартири за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею - 65.9 кв.м., (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9), на праві власності є відповідач ОСОБА_2 .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Отже, у сімейному законодавстві України встановлено спростовну презумпцію спільності майна подружжя, яка полягає у тому, що майно, набуте за час шлюбу, вважається об`єктом права спільної сумісної власності (виключення зазначені у ст. 57 СК України), допоки одним із подружжя, який це заперечує, не доведено інше.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. (ст. 63 СК України).

Положенням ч. 1 ст. 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Правовий аналіз статей 60, 61, 63, 69,70 СК України та статей 368, 372 ЦК України, дає підстави для висновку про те, що нерухоме майно - квартира за адресою: АДРЕСА_3 , набуте сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін і можливим є визначення часток.

З врахуванням закріплених у статті 3 Цивільного кодексу України засад справедливості, добросовісності та розумності, визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2-4, 7-13, 17-19, 76-82, 89, 95, 128, 141-142, 200, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354-355, п. 3 Прикінцевих положень, п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) право власності на частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) право власності на частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 65,9 кв. м., житловою площею 38,6 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) сплачений судовий збір в розмірі 4 763 (чотири тисячі сімсот шістдесят три) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук