Апеляційне провадження №22-ц/824/8298/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Миголь А.А.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про заміну сторони виконавчого провадження,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2021 року у справі №761/14537/15-ц апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» залишено без задоволення та було вирішено стягнути з Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 1 600,00 грн.

16 січня 2023 року Шевченківським районним судом міста Києва видано відповідний виконавчий лист на примусове виконання вказаного судового рішення, боржником (зобов`язаною особою) за яким є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та кредит». 22 грудня 2022 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято Рішення №1067, яким в Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відкликано повноваження ліквідатора, і з часу набрання цим Рішенням чинності ліквідація АТ «Банк «Фінанси та Кредит» здійснюється безпосередньо Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. Відтак, зобов`язаний суб`єкт (боржник) за судовим рішенням (Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «"Фінанси та Кредит») вже не існує, що повністю унеможливлює виконання вказаної постанови апеляційного суду. Відповідно до вказаного Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.12.2022 №1067 правонаступником зобов`язаної особи (боржника) - Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - є безпосередньо Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. На думку заявника, такі обставини надають підстави для заміни сторони боржника її правонаступником в порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України.

У зв`язку з викладеним заявник просив суд замінити сторону боржника за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року у справі №761/14537/15-ц, виданим на підставі постанови Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1 600 грн. з Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на її правонаступника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження задоволено; замінено сторону боржника у виконавчому провадженні НОМЕР_1 за виконавчим листом Шевченківського районного суду міста Києва від 16 січня 2023 року у справі №761/14537/15-ц, виданим на підставі постанови Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року про стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 1 600,00 грн з Уповноваженої особи на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит», на її правонаступника - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб направив апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржувану ухвалу вважає незаконною та такою, що ухвалена з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. Вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи та є помилковими. У зв`язку з цим апелянт просив апеляційний суд скасувати оскаржувану ухвалу суду та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволені заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

19.06.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

21.08.2023 року на електронну адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшли пояснення.

В судове засідання 21.09.2023 року представник Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, що не з`явились.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

Не погоджуючись із оскаржуваною ухвалою, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб свою позицію обґрунтовував тим, що відповідальною особою в даних правовідносинах виступає не особисто Уповноважена особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку, а безпосередньо банк, від імені якого діє така уповноважена особа. При цьому, посилання на ряд позиції Верховного Суду України з даного приводу.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із основною тезою апелянта, оскільки при здійсненні ліквідації банку Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів осіб на ліквідацію банку діє від імені банку. В той же час, в даному конкретному випадку постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада 2022 року у справі №761/14537/15 грошові кошті у розмірі 1 600 грн. стягнуто саме з Уповноваженою особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, таким чином, доводи апелянта фактично зводяться до незгоди з постановою Київського апеляційного суду від 16 листопада у справі №761/14537/15, однак могла бути використана лише як підстава для оскарження вказаного судового рішення у встановленому законом порядку, чого в даному випадку не було. В той же час, перегляд судового рішення, що набрало законною сили в поза процесуальному порядку є неприпустимим.

Згідно з принципом res judicata жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили та є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.

Всі доводи апелянта за своєю суттю є аналогічні тим, які висувалися Фондом гарантування вкладів фізичних осіб в суді першої інстанції. Вона була ретельним чином досліджена і аргументовано відхилена при розгляді справи Шевченківським районним содом міста Києва.

Як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року в справі «Руїз Торія проти Іспанії», заява № 18390/91).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії», заява № 49684/99).

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 промв суд стягнути з апелянта судові витрати у вигляді витрат на правничу допомогу у розмірі 2 400 грн. З точки зору суду, вказана вимога не підлягає до задоволення з огляду на наступне:

У відповідності до положень ст.. 133 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіл таких витрат, згідно ст.. 141 ЦПК України здійснюється за результатом розгляду позовних вимог по суті. За таких умов, оскільки питання щодо розгляду позовних вимог в даному випадку не вирішувалося, а предметом судового розгляду є по суті встановлення порядку стягнення судових витрат у справі, заявлені ОСОБА_3 витрати не підлягають до стягнення з апелянта.

Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення. Апелянтом не було відповідним чином доведено наявності передбачених законом підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції, відтак апеляційна скарга до задоволення непідлягає.

Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 03 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько