Дата документу 26.09.2023 Справа № 2-258/11
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 2-258/11
Провадження №22-ц/807/1678/23
Головуючий в 1-й інстанції Геєць Ю.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
секретарСмокотіна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року, постановлену у м. Запоріжжі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2011 року по цивільні справі №2-258/11 за нововиявленими обставинами,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року у справі ЄУН № 2-258/11, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.03.2011 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ОТП Банк», третя особа Управління Національного банку України в Запорізькій області про визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки, залишені без задоволення. Зустрічний позов ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором - задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість по кредитному договору у розмірі 535914,14 грн., судовий збір у розмірі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнуто суму у розмірі 537734,14 грн. У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду першої інстанції у справі ЄУН № 2-258/11, в якій просила визнати причину пропуску строку подачі заяви поважними та поновити його, скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.01.2011 року у справі ЄУН № 2-258/11 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог АТ «ОТП БАНК». У мотивування заяви ОСОБА_1 зазначає, що 13.07.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. відкрито виконавче провадження № 62551309 на підставі виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-258/2011 від 04.05.2011 про стягнення з заявниці на користь АТ «ОТП Банк» заборгованості за кредитним договором. Однак, 03.09.2021 заявниця, через свого представника, мала можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження № 62551309, де з`ясувала, що певний час це виконавче провадження було частиною зведеного виконавчого провадження № 62557825, до складу якого увійшло також і виконавче провадження № 62551465. В матеріалах провадження є постанова ВП № 62551465 від 13.07.20 про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження. Також з`ясовано, що виконавче провадження № 62551465 було відкрите на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. № 8219, виданого ще 22.12.2009. Предметом виконання було звернення стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить заявниці на праві приватної власності, тобто саме та квартира, яка є предметом іпотеки і забезпечує кредитний договір № 201/128/2007 від 04.10.2007. Не зважаючи на те, що вказані виконавчі провадження існували спільно та навіть виконувалися певні виконавчі дії, проте 23.07.20 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження у зв`язку з тим, що об`єднання виконавчих проваджень у зведене неможливе, оскільки у виконавчому написі визначено, у який спосіб необхідно задовольнити вимоги стягувача, а саме звернути стягнення на квартиру, а у виконавчому листі суду - стягнення суми заборгованості. Окрім того, виконавчий напис передував судовому рішенню на два роки, стягувачем зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», тобто юридична особа, яка не є стороною, а отже і стягувачем за кредитним договором, а сума заборгованості складає 583220,48 грн. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не є стороною кредитних правовідносин, що склалися між заявницею та ПАТ «ОТП БАНК». Отже, для отримання 22.12.2009 виконавчого напису на свою користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» мав бути саме стягувачем, тобто повинен був мати право вимоги за кредитним та іпотечним договорами, а також мати у наявності самі договори та суміжну документацію. Задоволення інтересів кредитора відбулося 22.12.2009 шляхом виконавчого напису приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. № 8219, тоді рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя № 2-258/2011 від 20.01.2011, це не лише подвійне стягнення одного і того самого боргу, але й на час звернення до суду у 2011 році ПАТ «ОТП БАНК» взагалі не було належним позивачем у справі. Такими обставинами зокрема є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи. Хронологія подій вказує на те, що на час прийняття рішення у справі № 2- 258/2011, виконавчий напис приватного нотаріуса ЗМНО Вартанова О.С. № 8219 від 22.12.09 вже існував. Наявність на час розгляду справи виконавчого напису приватного нотаріуса ЗМНО Вартанової О.С. № 8219 від 22.12.2009 є істотною обставиною, яка є важливою для правильного вирішення справи по суті, оскільки сам факт існування такого напису позбавляє ПАТ «ОТП БАНК» можливості звернення до суду, оскільки останній не є належним позивачем, адже його права не порушуються та не оспорюються, а тому не потребують судового захисту в розумінні вимог ст. 4 ЦПК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2011 року по цивільній справі № 2-258/11 за нововиявленими обставинами, рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2011 року по цивільній справі № 2-258/11 залишено в силі.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість висновків суду, порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду процесуального питання.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те що, судом першої інстанції необґрунтовано відмову у задоволені заяви. При цьому доводи заявника і надані докази вказують на наявність нововиявлених обставин у справі, які є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положенням ч. 1 п. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявниця, як на підставу для перегляду судового рішення, не є нововиявленими обставинами з огляду на те, що неподання стороною доказу, про який їй було не відомо та який підтверджує відповідні обставини не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

З вказаними висновками суду першої інстанції, погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції виходячи з наступного.

Так, ст. 423 ч.1 ЦПК України вказує, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

За ч. 2 ст. 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Як роз`яснено в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з ново виявленими обставинами" необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Системний аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що необхідними ознаками існування нововиявлених обставин, як підстави для перегляду рішення суду, є одночасна наявність трьох умов: 1) їх існування на час розгляду справи; 2) ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; 3) істотність даних обставин для розгляду справи, тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте.

Таким чином і з огляду на вищевикладене не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами, оскільки до нововиявлених обставин можуть бути віднесені матеріально-правові факти, що були наявні на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомими заявнику, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін або які мають значення для правильного вирішення спору.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - остаточності рішень суду. Цей принцип визначає, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, а не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду (рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", п. 40).

Так, в заяві про перегляд рішення з нововиявленими обставинами заявником зазначено зокрема про наявність виконавчого провадження з виконання виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки і забезпечує кредитний договір № 201/128/2007 від 04.10.2007, про якій заявниці не було відомо, і вчинення якого за часом передувало зверненню ПАТ «ОТП Банк» до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Крім того, новоявленими обставинами на думку заявниці є також зазначення різних стягувачів у виконавчих провадженнях з виконання рішення суду і виконавчого напису нотаріуса.

Щодо зазначення різних стягувачів у виконавчих провадженнях з виконання рішення суду і виконавчого напису нотаріуса, то як вірно вказав суд першої інстанції ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 12.03.2012 року замінено сторону виконавчого провадження № 17843123 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. № 8219 від 22.12.2009 року про звернення стягнення на квартиру загальною площею 55,28 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , за рахунок коштів, отриманих від реалізації зазначеної вище квартири, задовольнити вимоги ПАТ «ОТП Банк» у розмірі 583 220,48 грн., а саме стягувача Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна». Тому, на момент подання позовної заяви, 01.06.2010 року, про стягнення заборгованості за кредитним договором, та на момент ухвалення рішення 20.01.2011 року по цивільній справі № 2-258/11 про стягнення заборгованості стягувачем був ПАТ «ОТП Банк».

Виконавчий напис приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вартанової О.С. № 8219 від 22.12.2009 року про звернення стягнення на квартиру загальною площею 55,28 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності гр. ОСОБА_1 , був вчинений на момент звернення ПАТ «ОТП Банк» до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, тобто вказана обставина існувала на час розгляду справи. Про існування вказаної обставини заявнику могло бути відомо, враховуючи факт невиконання умов кредитного договору і можливості задоволення вимог кредитодавця за рахунок іпотечного майна згідно умов іпотечного договору, таким чином вказана інформація могла бути витребувана і на час розгляду справи в суді, тому не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 423 ЦПК України.

Крім того, наявність виконавчого напису нотаріуса щодо звернення стягнення на квартиру в рахунок заборгованості за кредитним договором і дослідження таких обставин під час судового розгляду, не могло істотно вплинути на розгляд справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки право вчинення нотаріально напису та звернення до суду з позовом є способами захисту порушеного права кредитора, яке не може бути обмежене, враховуючи, той факт, що вимоги кредитора не були задоволені, і відповідно відсутні підстави стверджувати про подвійне стягнення боргу з боржника.

Отже, заявником не наведено нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати чи змінити судове рішення, а доводи заявниці, на які вона посилається, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст. 423 ЦПК України.

Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які є підставою для зміни чи скасування ухвали суду, апеляційним судом не встановлено.

Доводи, апеляційної скарги не містять підстав для скасування ухвали суду, оскільки не спростовують висновків суду.

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з дотриманням вимог ЦПК України, і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 вересня 2022 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 29 вересня 2023 року.

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков