КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року місто Київ

справа №372/1916/23

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Левенця Б.Б., Ратнікової В.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Висоцької Г.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 в якому просив:

змінити розмір аліментів, визначений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року у справі та стягувати з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 10000 грн. щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 квітня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування вимог, посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього та відповідача ОСОБА_3 народився син ОСОБА_4 .

Вказував, що рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року у справі №372/602/20 стягнуто з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Посилався на те, що 28 липня 2020 року Обухівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист у справі №372/602/20, а 17 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження №63053517.

Вказував, що згідно з розрахунком заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні №63053517 від 30 квітня 2021 року вбачається те, що у нього, як боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів, а переплата становить 8704,08 грн.

Зазначав, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) Міністерства оборони України від 16 березня 2022 року за №50, його, як солдата - старшого бойового медика стрілецької роти, на підставі Указу Президента України за №64/2022 від 24 лютого 2022 року, було зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 із призначенням відповідного посадового окладу.

Посилався на те, що згідно довідки про доходи №3 від 06 лютого 2023 року в/ч НОМЕР_1 , він, як головний сержант взводу стрілецької роти, за основним місцем працевлаштування в період з 16 березня 2022 року по 21 грудня 2022 року отримав дохід 439908,35 грн.

Вказував, що крім того у його загальний дохід щомісячно входила додаткова винагорода в розмірі 30000 грн.

Зазначав, що Наказом Міністерства оборони від 25 січня 2023 року за №44 було внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, а відтак з 01 лютого 2023 року, виплати напряму залежатимуть від районів перебування військовослужбовців, складності і специфіки бойових чи спеціальних завдань, які вони виконують та скасована додаткова щомісячна винагорода в розмірі 30000 грн.

Посилався на те, що в результаті зменшення грошового забезпечення військовослужбовців Збройних сил України, може бути істотно зменшено розмір стягнення у випадку можливого примусового виконання рішення суду.

Вказував, що відтак по мірі належного виконання покладених на нього службових обов`язків щодо захисту державності та суверенітету України, він завжди хоче бути впевненим в тому, що у випадку наявності чи відсутності зв`язку в останнього, його син - ОСОБА_5 завжди щомісячно зможе отримати стабільне забезпечення по виплаті аліментів.

Зазначав, що він завжди сплачував аліменти у розмірі більшому, ніж це визначено судовим рішенням і буде продовжувати це робити в майбутньому, однак, він бажає чітко визначити тверду грошову суму, менше якої його син не буде отримувати.

Посилався на те, що він створив нову сім`ю разом із ОСОБА_6 і на його утриманні також перебувають донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та пасинок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права та неправильне застосування норм процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

На обґрунтування вимог, посилався на те, що звертаючись до суду із даним позовом, позивач фактично просив суд збільшити розмір аліментів, (а відтак чітко його зафіксувати), які буде щомісячно отримувати його син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказував, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що зменшення доходу позивача відбулось на підставі Наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44.

Зазначав, що станом на дату винесення оскаржуваного рішення і станом на дату подання апеляційної скарги, виплата додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000 грн. військовослужбовцям Збройних сил України не відновлена і не відомо чи буде відновлена. Саме тому, розмір доходу, який позивач отримує як військовослужбовець Збройних сил України, на думку позивача, буде недостатнім для забезпечення достатнього утримання свого сина у випадку необхідності примусового виконання рішення суду з об`єктивних причин.

Посилався на те, що позивач звертаючись до суду із вказаним позовом, виходив виключно із найкращих інтересів своєї дитини - ОСОБА_4 .

Вказував, що відповідач ОСОБА_3 жодним чином не позбавлена права на звернення з аналогічним позовом в майбутньому, якщо будуть встановлені обставини, які можуть вплинути на повторну зміну розміру аліментів.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_3 на адресу Київського апеляційного суду не надходило.

У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволеню.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог та не встановлення умов, які могли б бути підставою для зміни способу стягнення аліментів.

Колегія суддів не погоджується з мотивами відмови у задоволені позову виходячи з наступного.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.8 Закону України від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України

Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Стаття 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частина 1статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з роз`ясненнями, які виклачені у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: зміни і сімейного, і матеріального стану. Однак зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для зміни розміру (способу) стягнення аліментів, посилався на те, що в нього змінився матеріальний стан (скасована додаткова щомісячна винагорода в розмірі 30000 грн.) у зв`язку із внесенням змін до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних сил України та деяким іншим особам, вказував, що він створив нову сім`ю і на його утриманні перебувають його донька та пасинок.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12 лютого 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

27 липня 2020 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що 17 вересня 2020 року державний виконавцем Пустомитівського районного відділу Державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Думальською М.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 63053517.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 30 квітня 2021 року, у позивача відсутня заборгованість зі сплати аліментів за період з 12 лютого 2020 року по 30 квітня 2021 року, переплата становить 8704, 08 грн.

Як вбачається з витягу з Наказу Міністерства оборони України від 16 березня 2022 року, позивач зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 за посадою солдата, старшого бойового медика стрілецької роти, ВОС-878978А та встановлено посадовий оклад за тарифним розрядом у розмірі 3000 грн. на місяць та розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби 65% посадового окладу, окладу за військовим званням і надбавки за вислугу років.

Згідно довідки про доходи №3 від 06 лютого 2023 року, дохід позивача за період з 16 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року склав 439908,35 грн.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до частини 3 вищезазначеної статті суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно з ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» визначено у 2021 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено у 2022 році розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 грн., з 1 липня - 2201 грн., з 1 грудня - 2272 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» визначено у 2023 році розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років: з 01 січня - 2272 грн.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).

Позивач вказує про зміну свого сімейного стану та про те, що на його утриманні перебувають донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та пасинок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на підтвердження чого ним було надано відомості з реєстру Львівської міської територіальної громади про кількість зареєстрованих осіб №114172 від 10 лютого 2023 року та довідку про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає вказані докази неналежними, оскільки доказом зміни сімейного стану є свідоцтво про шлюб та свідоцтво про народження дитини, копії яких позивачем не були долучені.

Посилання апелянта на те, що зменшення його доходу відбулось на підставі Наказу Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року №44 та станом на дату винесення оскаржуваного рішення і станом на дату подання апеляційної скарги, виплата додаткової щомісячної винагороди в розмірі 30000 грн. військовослужбовцям Збройних сил України не відновлена і не відомо чи буде відновлена, колегія суддів відхиляє виходячи з того, що як вбачається з матеріалів справи, позивач має постійний дохід, перебуваючи на військовій службі.

При цьому, як зазначено позивачем в позовній заяві, він завжди сплачував аліменти в розмірі більшому, ніж це визначено рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 липня 2020 року, не зважаючи на розмір свого офіційного доходу, і має намір продовжувати робити це в майбутньому, тому зазначені обставини у своїй сукупності не свідчать про погіршення майнового стану позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом, фактично просить змінити не розмір стягнення, а спосіб їх стягнення та стягувати з нього аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 10000 грн., щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в твердій грошовій сумі.

Зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Як вбачається з вищевказаних норм, винятково стягувачу аліментів надається право вибору способу їх стягнення. Це право стягувача є безумовним, суд не може за заявою платника аліментів змінювати спосіб їх стягнення. Його правові можливості обмежуються правом вимагати зменшення розміру аліментів у межах обраного одержувачем способу їх стягнення.

Отже, прерогатива обрання того чи іншого способу стягнення аліментів (у частці від доходу або в твердій грошовій суму), якщо останні вже визначені початково судовим рішенням, належить одержувачу аліментів, а не їх платнику.

А відтак, доводи апелянта про те, що звертаючись до суду із даним позовом, він фактично просив суд збільшити розмір аліментів, а відтак чітко його зафіксувати є неспроможними, оскільки останній не позбавлений права сплачувати аліменти в більшому розмірі ніж визначено рішенням суду.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 , однак з помилкових мотивів, отже судове рішення підлягає зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: