Справа № 500/772/18
Провадження № 2/946/1500/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Смокіної Г.І.,

за участю секретаря судового засідання Кріпакової К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю та зміну порядку користування земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю та зміну порядку користування земельною ділянкою, мотивуючи тим, що є власником квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира раніше була складовою домоволодіння АДРЕСА_2 , а саме становила його 81/140 частку. На підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області по справі № 2-511/10 від 21.12.2010 квартиру було виділено в окремий об`єкт нерухомості. Іншими співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_2 є відповідачі. Домоволодіння розташоване на земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності та фактично використовується позивачем та відповідачами спільно. Вказана земельна ділянка була надана батьку позивача - ОСОБА_4 на підставі рішення Ізмаїльської міської ради №1292 від 19.10.1953, договору про побудову будинку і безстрокового користування земельною ділянкою від 29.10.1953 та акту відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 31.10.1953. На той час площа відведеної земельної ділянки складала 600 кв. м. Відповідачі після набуття права власності на частки у домоволодінні жодних прав на землю не оформляли. Фактично єдиним законним користувачем землі був батько позивача, а після його смерті - позивач як спадкоємець майна померлого. В свою чергу відповідачі без узгодження з позивачем тривалий час здійснювали на земельній ділянці незаконні прибудови та перешкоджали позивачу вільно користуватися його майном. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 № 2-511/10 встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 за варіантом № 1 у графічному зображенню в додатку № 2 висновку експерта від 17 вересня 2010 року, яким ухвалено в безпосереднє користування ОСОБА_2 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 198,63 кв.м. з виходом на АДРЕСА_2 ; в безпосереднє користування ОСОБА_3 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 168,55 кв. м з виходом на АДРЕСА_2 ; в безпосереднє користування ОСОБА_1 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 210,94 кв. м з виходом на АДРЕСА_2 ; в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити земельну ділянку площею 16,89 кв. м. Проте чіткі межі земельних ділянок в натурі не встановлено, що призводить до зловживань з боку відповідачів, які перешкоджають позивачу використовувати земельну ділянку під домоволодінням, обмежуючи йому доступ до його майна для проведення його обслуговування та ремонту, а також іншими способами перешкоджають позивачу у користуванні власністю, зокрема, встановленням паркану, який перешкоджає позивачу обслуговувати свою частину домоволодіння у вигляді квартири АДРЕСА_3 , а також обмежує вільний прохід позивача до іншого майна у складі вказаної квартири. Вважає, що між співвласниками має бути встановлений порядок користування земельною ділянкою пропорційно часткам кожного у нерухомому майні шляхом зміни існуючого порядку користування земельною ділянкою, встановленого рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010.

Процесуальні дії суду

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання (т. 1 а.с. 48).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.10.2018 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (т. 1 а.с. 110).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.03.2019 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено, зобов`язано відповідачів ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 , надати експерту ПП Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С безперешкодний доступ до об`єкту дослідження: земельної ділянки під домоволодінням за адресою АДРЕСА_2 для проведення земельно-технічної експертизи по цивільній справі №500/772/18 (т. 1 а.с. 138).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.05.2019 клопотання про скасування заходів забезпечення позову від 02.04.2019 залишено без розгляду (т.1 а.с. 176).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.12.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Ізмаїльську міську раду (т. 1 а.с. 202).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 03.02.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (т. 1 а.с. 207-а).

Ухвалою судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області Смокіної Г.І. від 18.03.2020 справу прийнято до свого провадження в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання (т. 1 а.с. 210).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2020 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 04.11.2020, в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 246).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2020 задоволено клопотання позивача викликано для допиту у судовому засіданні експертів (т. 2 а.с.12).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.11.2020 закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті (т. 2 а.с.13).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 23.12.2020 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 18.01.2021. в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 36).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28.01.2021 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 04.02.2021, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 68).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 01.09.2021 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 06.09.2021, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 125).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.09.2021 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 05.10.2021, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 140).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2021 за клопотанням експерта ПП «ОНДЦЕД ім. Скибінського С.С.» постановлено провести судове засідання, призначене на 05.11.2021, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 152).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2021 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 05.11.2021, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 155).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 31.01.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 04.03.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 181).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 13.06.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 23.06.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 188).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.07.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 27.07.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 194).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.08.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 07.10.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 207).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 21.10.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 217).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.10.2022 у клопотанні позивача про призначення повторної експертизи відмовлено (т. 2 а.с. 228).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27.10.2022 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 05.12.2022, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 231).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 04.01.2023 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 13.01.2023, в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 237).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08.02.2023 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 01.03.2023, в режимі відеоконференції (т. 3 а.с. 2).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26.04.2023 за клопотанням представника постановлено провести судове засідання, призначене на 26.04.2023, в режимі відеоконференції (т. 3 а.с. 14).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 07.08.2023 за клопотанням представника позивача постановлено провести судове засідання, призначене на 15.08.2023, в режимі відеоконференції (т. 3 а.с. 31).

Аргументи учасників справи

Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяви, пояснили, що визначений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 порядок користування земельною ділянкою порушує право позивача на отримання у користування земельної ділянки відповідно до його частки у праві власності на нерухоме майно. Існуючий порядок користування перешкоджає позивачу у користуванні належним йому нерухомим майном. Експертне дослідження проведено неправильно за відсутності правовстановлюючих документів на частину споруд відповідачів, без урахування наявності у відповідачів самочинного будівництва та за відсутності правовстановлюючих документів, які б підтверджували наявність у відповідачів будь-якого права на земельну ділянку, з урахуванням чого висновок № 166/2019 не може бути належним доказом у справі.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов від 16.04.2018 (т. 1 а.с. 52), та пояснив, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 між сторонами визначений порядок користування земельною ділянкою. Твердження позивача, що існуючий порядок користування земельною ділянкою, а також незаконні дії відповідачів по обмеженню позивачу доступу до майна, унеможливлюють позивачу безперешкодне використання та обслуговування належного йому на праві власності нерухомого майна є безпідставними та недоведеними. ОСОБА_2 є власницею 3/14 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 , який побудований у 1968 році, прибудови до 1989 року, є завершеним будівництвом та відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна не належить до самочинного будівництва. У технічному паспорті в генеральному плані (схема) на земельну ділянку, долученому позивачем до позовної заяви, відсутні відомості про самовільно збудовані будівлі або споруди. Будь-які інші дії відповідача ОСОБА_2 по обмеженню позивачу доступу до його майна з метою використання та обслуговування позивачем не доведені. Позивач фактично звернувся до суду із позовом з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, незважаючи на те, що існує рішення суду, яким вирішено питання, пов`язані з порядком користування земельною ділянкою за спірною адресою, яке набрало законної сили. Просив у задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача витрати на оплату правничої допомоги в сумі 5000 грн.

В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльської міської ради заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 між сторонами визначений порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою, підстави для зміни визначеного порядку відсутні.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно заяви від 03.12.2020 (т. 2 а.с. 29) просила справу розглядати у її відсутність, заперечувала проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що рішенням суду від 21.12.2010 встановлено порядок користування спірною земельною ділянкою, твердження позивача, що існуючий порядок порушує його права є безпідставними та недоведеними, докази здійснення нею будь-яких незаконних дій по обмеженню позивачу доступу до його майна не доведені. Позивач фактично звернувся до суду із позовом з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, незважаючи на те, що існує рішення суду, яким вирішено питання, пов`язані з порядком користування земельною ділянкою за спірною адресою, яке набрало законної сили. Відповідно до висновку № 166/2019 судового експерта Скибінської Т.М. від 05.12.2019 визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , між співвласниками відповідно до їх ідеальних часток, а саме: ОСОБА_1 81/140 частина, ОСОБА_3 28/140 частин, ОСОБА_5 3/14 частини, технічно не надається можливим. інші можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_4 , між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , окрім зазначеного в копії Схеми встановлення порядку користування, Додаток № 2 до судової будівельно-технічної експертизи № 10 та копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.12.2010 по справі № 2-511/10, відсутні. Просить відмовити у задоволенні позову.

Допитаний у судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_6 пояснив, що у розглядуваній справі як експерт висновок не складав, ним було складено висновок у цивільній справі № 2-511/10 між тими самими сторонами, по якому у 2010 році було ухвалене рішення. Одним із питань експертного дослідження було встановити варіанти розподілу земельної ділянки відповідно до порядку, що склався між співвласниками за спірною адресою. З огляду на поставлене питання і вимоги нормативно-технічних документів було запропоновано два варіанти встановлення порядку користування, які відповідали існуючому порядку.

Судовий експерт ОСОБА_7 у судовому засіданні та письмово (т. 2 а.с. 163, 198) пояснила, що нею було виконано висновок № 166/2019 від 05.12.2019 судово-земельної експертизи спірної земельної ділянки відповідно до заяви позивача. Експертиза виконувалась на підставі результатів візуального огляду та документів, які були надані ОСОБА_1 та які зазначені у вихідних даних висновку. У висновку відображено площі земельних ділянок, які знаходяться у фактичному користуванні співвласників відповідно до наданих замовником копій Планів встановлених меж земельної ділянки з каталогами координат, виконаних ПП «Геоінформсервіс» станом на 2019 рік. На усі будівлі, які знаходились у фактичному користуванні (належать) ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на момент огляду зареєстроване право власності відповідно до наданої замовником ОСОБА_1 копії Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 12.10.2009 та Технічного паспорту станом на 12.10.2009. У копії Витягу у графі «самовільно прибудовано» відомості відсутні. Відповідно до наданої ОСОБА_1 копії Схеми встановлення порядку користування, Додаток № 2 до судової будівельно-технічної експертизи, відстань від зовнішніх стін житлового будинку літ А, який належить ОСОБА_1 при запропонованому варіанті порядку користування земельною ділянкою до межі з суміжними землекористувачами відповідає вимогам ДБН та наявна технічна можливість для їх обслуговування.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 є власником 81/140 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.12.1978 (9/140), договору дарування від 26.02.1986, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2/556 (63/140), договору дарування від 03.07.1986, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 2/1937 (9/140) (т. 1 а.с. 29-33).

Згідно договору купівлі-продажу частини домоволодіння від 31.05.2002, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д., зареєстрованого в реєстрі за № 2529, ОСОБА_3 є власницею 29/140 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 17).

ОСОБА_2 є власницею 3/14 частин житлового будинку по АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 29.08.1972, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою за № 2-4520, що підтверджено рішеннями Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.12.2010 та 09.10.2013 (т. 1 а.с. 49, 54, 58).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 у справі № 2-511/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про розподіл земельної ділянки та виділ у самостійний об`єкт нерухомості встановлено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 за варіантом № 1 у графічному зображенню в додатку № 2 висновку експерта від 17 вересня 2010 року, яким ухвалено: в безпосереднє користування ОСОБА_2 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 198,63 кв.м. з виходом на АДРЕСА_2 ; в безпосереднє користування ОСОБА_3 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 168,55 кв. м з виходом на АДРЕСА_2 ; в безпосереднє користування ОСОБА_1 виділити цільну ізольовану земельну ділянку площею 210,94 кв. м з виходом на АДРЕСА_2 ; в спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити земельну ділянку площею 16,89 кв. м. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у користуванні приміщенням АДРЕСА_1 . Припинено спільну часткову власність ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на будівлю АДРЕСА_2 . Виділено в окремий об`єкт нерухомості у вигляді ізольованої квартири АДРЕСА_3 , яка складається з приміщень в житловому будинку літ. «А»: № 1 коридор 5,5 кв. м, № 2 кухня 8,1 кв. м, № 3 жила кімната 11,4 кв. м, № 4 жила кімната 15.5 кв. м із загальною площею 40.5 кв. м, вартістю 31705 грн, ганку 308 грн, літньої кухні літ. «Г» - 5212 грн, веранди літ. «г1» - 2059 грн, веранди літ. «г2» - 3496 грн, сараю літ. «Ж» - 842 грн, душа літ. «И» - 4362 грн, вбиральні літ. «е» - 604 грн, мощення № 2 1065 грн, паркану № 4 185 грн, паркану № 7 3462 грн, воріт № 9 2029 грн, водопроводу №11 920 грн, паркану № 12 2000 грн на загальну суму 56449 грн. У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про додаткове визнання права власності, а також покладення обов`язку на комунальне підприємство «Ізмаїльське МБТІ» зареєструвати в реєстрі прав власності на нерухоме майно в якості окремого об`єкту нерухомості належну йому квартиру відмовлено (т. 1 а.с. 8-9).

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.11.2011 роз`яснено, що рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 передбачає перешкоди з боку ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в безперешкодному доступі до приміщення АДРЕСА_1 , розташоване на виділеній цільній ізольованій земельній ділянці площею 198,63 кв. м. з виходом на АДРЕСА_2 . Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 не передбачено демонтаж чи переробка паркану, що відокремлює приміщення № 1 в будівлі літ. «А» за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 51).

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду від 09.10.2013 ухвалено усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні земельною ділянкою площею 198,63 кв. м та 3/14 частинами домоволодіння, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати частину паркану № 7 довжиною 100 см, яка перебуває між південно-східним кутом прибудови літери «а» домоволодіння АДРЕСА_2 та поворотною точкою 9 лінії виділу, якою розмежовується виділена у безпосереднє користування ОСОБА_2 частина земельної ділянки площею 198,63 кв. м, від частини земельної ділянки площею 210,94 кв. м, виділеної у безпосереднє користування ОСОБА_1 , для забезпечення ОСОБА_2 доступу до частини земельної ділянки площею 6,67 кв. м, згідно з додатками №№ 2, З висновку експерта по додатковій судовій № 51/35-2012 від 28.01.2013. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити ОСОБА_2 перешкоди в установці паркану висотою 160 см із азбестових листів на металевих стовпах по межі земельних ділянок на відстані 100 см від належній останній прибудови літери «а» домоволодіння АДРЕСА_5 , згідно встановленого рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 порядку користування земельною ділянкою за варіантом №1 у графічному зображенні в додатку № 2 висновку судової будівельно-технічної експертизи за № 33/10 від 17.09.2010, та додатків №№ 2, 3 висновку експерта по додатковій судовій будівельно-технічній експертизі за № 51/35- 2012 від 28.01.2013 (т. 1 а.с. 58-61).

Відповідно до висновку судового експерта ПП «ОДЕСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЦЬКИЙ ЦЕНТР ЕКСПЕРТНИХ ДОСЛІДЖЕНЬ ім. СКИБІНСЬКОГО С.С.» Скибінської Т.М. від 05.12.2019 № 16/2019, виходячи з проведеного обстеження домоволодіння і земельної ділянки, розташованих по АДРЕСА_2 , враховуючи місце розташування житлових будинків літ. «А» і літ. «Б» та господарських будівель і споруд на земельній ділянці (щільна забудова), враховуючи той факт, що на всі будівлі, які відображені в копії Генерального плану (схеми) від 25.09.2012, зареєстровано право власності та розрахунки, виконані в програмному комплексі AutoCAD, експерт прийшов висновку про те, що визначити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_2 , між співвласниками відповідно до їх ідеальних часток, а саме: ОСОБА_1 81/140 частина, ОСОБА_3 28/140 частин, ОСОБА_5 3/14 частини, технічно не надається можливим. Виходячи з проведеного візуального огляду, враховуючи надані замовником документи, експертом було встановлено, що інші можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_4 , між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , окрім зазначеного в копії Схеми встановлення порядку користування, Додаток № 2 до судової будівельно-технічної експертизи № 10 та копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.12.2010 по справі № 2-511/10, відсутні (т. 2 а.с. 49-66).

Розпорядженням Ізмаїльського міського голови від 19.02.2016 № 57р «Про перейменування вулиць, провулків та проспекту в м. Ізмаїл Одеської області» вулицю Червоноармійську перейменовано у вулицю Кафедральну.

Позиція суду

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; обов`язковість судового рішення, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, представника ІІІ особи, експертів, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушень не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Частиною першою статті 88 ЗК України встановлено, що володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Відповідно до частини першої статті 318 ЦК України, кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Зазначені положення щодо користування власністю повинні застосовуватись до права користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право користування земельною ділянкою визначається відповідно до часток кожного з власників нерухомого майна, розташованого на цій земельній ділянці, якщо інше не було встановлено домовленістю між ними. Однак у будь-якому випадку наявне в однієї особи право не може порушувати права іншої особи (частина п?ята статті 319 ЦК України).

При вирішенні спору, визначаючи варіанти користування земельною ділянкою, суд повинен виходити з розміру часток кожного зі співвласників на нерухоме майно, наявності порядку користування земельною ділянкою, погодженого власниками та визначеного на підставі відповідного договору, оформленого у встановленому законом порядку. Якщо суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. Якщо ж погодженого або встановленого порядку користування земельною ділянкою немає, то суд установлює порядок користування земельною ділянкою з дотриманням часток кожного співвласника у нерухомому майні та забезпеченням вільного користування кожним зі співвласників належним йому майном.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 15 травня 2017 року у справі № 6-841цс16 та від 01 листопада 2017 року у справі № 6-2454цс16.

Відповідно до роз`яснень, наданих судам у п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо до вирішення судом спору між співвласниками житлового будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався, або вона перебувала у користуванні співвласників, і ними не було досягнуто згоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) часток у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої.

Судом встановлено, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 у справі № 2-511/10 між сторонами визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_2 . Рішення сторонами не оскаржено та набрало законної сили.

У лютому 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні нерухомим майном (квартирою АДРЕСА_1 ) шляхом зміни порядку користування земельною ділянкою згідно рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 у справі № 2-511/10, посилаючись на те, що встановлений рішенням суду від 21.12.2010 порядок користування земельною ділянкою є незаконним, визначеним без дотримання часток кожного з співвласників у нерухомому майні та забезпечення вільного користування позивачем належним йому майном.

З огляду на підстави позову, позивач не погоджується із рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 21.12.2010 у справі № 2-511/10, яким визначено порядок користування спірною земельною ділянкою між сторонами, таким чином, пред`явивши позов про зміну порядку користування земельною ділянкою, позивач фактично ініціював перегляд судового рішення, яке набрало законної сили, що є порушенням принципу правової визначеності.

Крім того, з метою вирішення питання щодо можливості зміни визначеного порядку користування спірною земельною ділянкою позивач звернувся до ПП «Одеський науково-дослідницький центр експертних досліджень ім. Скибінського С.С.» із заявою від 18.11.2019 про проведення експертного дослідження земельної ділянки з виготовленням висновку судової земельно-технічної експертизи для подання до суду.

За висновком судової земельно-технічної експертизи № 166/2019 від 05.12.2019 судового експерта Скибінської Т.М. визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками відповідно до їх ідеальних часток, а саме: ОСОБА_1 81/140, ОСОБА_3 29/140, ОСОБА_5 3/14, технічно не надається можливим. Інші можливі варіанти встановлення порядку користування земельною ділянкою між співвласниками ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , окрім зазначеного в копії Схеми встановленого порядку користування, Додаток №2 до судової будівельно-технічної експертизи № 10 та копії рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 21.12.2010 по справі № 2-511/10, відсутні.

Попереджена про кримінальну відповідальність судовий експерт Скибінська Т.М. надала роз`яснення висновку у судовому засіданні та письмово, підстав вважати висновок неналежним доказом немає.

Створення будь-яких перешкод з боку відповідачів у користуванні позивачем належним йому будинком судом не встановлено та належними і допустимими доказами позивачем не доведено.

Враховуючи наявність між сторонами визначеного рішенням суду від 21.12.2010 порядку користування земельною ділянкою та відсутність підстав для його зміни, недоведеність створення відповідачами будь-яких перешкод у користуванні позивачем належним позивачу нерухомим майном, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні майном шляхом зміни порядку користування земельною ділянкою.

Судові витрати

Згідно ч. 1, 2, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Витрати на професійну правничу допомогу відповідача ОСОБА_2 підтверджено ордером серії ОД № 379599 від 16.03.2018 (т. 1 а.с. 65), договором № 11від 16.03.2018 (т. 1 а.с. 78), розрахунком витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5669,86 грн (т. 2 а.с. 170), актом прийому-передачі від 24.01.2022 (т. 2 а.с.171), квитанцією № 11 від 16.03.2018 (т. 1 а.с. 69).

За таких обставин, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в межах вимог в сумі 5000 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 206, 258, 263-265, 279 ЦПК України, cт. 88, 152 ЗК України, ст.. 318, 319 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльська міська рада, про усунення перешкод в користуванні власністю та зміну порядку користування земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Повний текст рішення складено у строк не більш як десять днів з дня розгляду закінчення справи.

Суддя: Г.І.Смокіна