Справа № 591/2131/22
Провадження № 2/591/1653/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі

головуючого судді - Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання Чмуневич М.О.

представника позивачки ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на частину квартири,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_4 та обґрунтовує його тим, що її батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при житті на праві спільної власності належала квартира АДРЕСА_1 , які проживали та були зареєстровані разом з нею в вищезазначеній квартирі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_5 .

Спадковим майном є частка вищезазначеної квартири, яка належала померлому батьку.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5 в рівних частках (по 1/4) є позивачка (донька померлого) по справі та її мати ОСОБА_6 (дружина померлого), які на момент відкриття спадщини проживали разом зі спадкодавцем і прийняли спадщину. Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

З метою реалізації свого спадкового права ОСОБА_6 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на частину вищезазначеної квартири.

14 серпня 2015 року за реєстровим № 4584 на ім`я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивачки - ОСОБА_6 . Спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 є відповідач (син померлої) по справі та спадкоємцем за законом (обов`язкова доля) є позивачка по справі (донька померлої). Інших спадкоємців за законом та за заповітом немає.

13 листопада 2021 року приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Каблучко О.М. заведено спадкову справу.

10 травня 2022 року з метою реалізації свого спадкового права після смерті батька, позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на 1/4 частину вищезазначеної квартири та цим нотаріусом 10 травня 2022 року винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки 14 серпня 2015 року за реєстровим № 4584 на ім`я ОСОБА_6 вже було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеної квартири.

Про інших спадкоємців, які б своєчасно прийняли спадщину ОСОБА_6 ,. заявлено не було та в довідці, виданою головою квартального комітету № 9 Зарічного району м.Суми від 11 серпня 2015 року також не зазначено про інших осіб, які були зареєстровані з померлим ОСОБА_5 на день його смерті. Перевірити іншим чином коло спадкоємців у нотаріуса не було можливості.

Внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищезазначеної квартири, видане 14 серпня 2015 року за реєстровим № 4584 неможливо, оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Звертаючись до суду з цим позовом, посилається на те, що вона є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_5 , постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого законом не відмовилася від спадщини, а тому є і такою, що прийняла спадщину після смерті батька.

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 14.03-08/215829 від 21 лютого 2022 року виданої відділом реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради та згідно реєстраційного запису у паспорті позивачка з 12 січня 2007 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

При видачі приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. свідоцтва про право на спадщину за законом не було враховано право позивачки як спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, що є самостійною підставою для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане на ім`я ОСОБА_6 з підстав порушення у зв`язку з його видачею спадкових прав позивачки.

Посилаючись на вказані обставини, просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. 14 серпня 2015 року, яке зареєстроване в реєстрі за №4584 на ім`я ОСОБА_6 про спадкування нею 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 ; визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на 1/4 частину вказаної квартири.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 15 червня 2022 року відкрите загальне позовне провадження у справі за вказаним позовом з призначенням підготовчого засідання на 14 вересня 2022 року о 13 год. 00 хв.

14 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 07 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача, відсутністю відомостей про його належне сповіщення.

07 листопада 2022 року у зв`язку з відсутністю електроенергії та можливості провести технічну фіксацію судового засідання, розгляд справи відкладено до 09 січня 2023 року 10 год. 00 хв.

09 січня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 22 лютого 2023 року у зв`язку з клопотанням відповідача надати час для отримання правової допомоги.

22 лютого 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 29 березня 2023 року у зв`язку з витребуванням копії спадкової справи.

03 березня 2023 року від представника ОСОБА_4 адвоката Брайко Ю.В. надійшов відзив на позов, в якому просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що батько позивачки ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , мати ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину 14 серпня 2015 року, позивачка звернулась до суду 09 червня 2022 року, тобто майже через 7 років, отже з пропуском строку позовної давності (а.с. 111-112).

27 березня 2023 року від представника позивачки ОСОБА_3 адвоката Сенченка А.В. надійшли пояснення на відзив, в яких зазначає, що на підтвердження заяви ОСОБА_6 приватному нотаріусу СМНО ОСОБА_7 була надана довідка № 9 від 11 серпня 2015 року, видана головою квартального комітету № 9 Зарічного району м. Суми.

В цій довідці було зазначено що « ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в тім, що вона до дня смерті чоловіка ОСОБА_5 , котрий помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживала разом з ним і знаходилася на його утриманні. Свідоцтво про смерть Серія НОМЕР_1 видане 19.07.2007 року. Довідка видана за місцем вимоги».

Вищезазначена довідка є фальшивою та недостовірною, виготовлена особою, яка не наділена повноваженнями видавати довідки про склад сім`ї в квартирах багатоквартирних будинків при відсутності будинкової книги.

10 травня 2022 року позивач звернулась до приватного нотаріуса СМНО Нагорної Н.В. з відповідною заявою для прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , але отримала відмову в зв`язку з видачею 14 серпня 2015 року ОСОБА_6 свідоцтва про право власності на 1/2 частку квартири, належну померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 .

Зазначені обставини дають підстави вважати, що позивачка довідалася про порушення її спадкових прав 10 травня 2022 року.

Причиною порушення спадкових прав позивача стала недобросовісна, несправедлива та протиправна поведінка матері позивачки ОСОБА_6 та приватного нотаріуса Нагорної Н.В., оскільки вчинила нотаріальну дію за недопустимим документом невстановленого зразка без інформації про осіб, які проживають в квартирі, що є спадщиною.

Крім того вважає за необхідне зазначити такі обставини, які мають істотне значення для вирішення справи:

1) учасниками спадкових правовідносин після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є позивач ОСОБА_3 та її покійна мати ОСОБА_6 , які на той час були спадкоємцями першої черги;

2) позивач ОСОБА_3 та померла ОСОБА_6 прийняли спадщину (по 1/4 частки квартири) після смерті ОСОБА_5 та вступили у володіння майном, оскільки проживали разом і були спадкоємцями першої черги;

3) відповідач не є учасником спадкових правовідносин щодо прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 ;

4) відповідач ніколи не був власником (співвласником) спадкової квартири;

5) видача 14 серпня 2015 року ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом, в якому помилково зазначена лише частина успадкованої частки, не порушує його (відповідача) прав та інтересів;

6) задоволення позовних вимог не позбавить відповідача права спадкування за заповітом;

7) відмова в задоволенні позовних вимог, як просить представник відповідача, призведе до позбавлення позивачки права триваючого, мирного та відкритого володіння спадковим майном (1/4 частки квартири) після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с. 118-120).

29 березня 2023 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 03 травня 2023 року у зв`язку з необхідністю забезпечити явку свідків.

19 квітня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Брайко Ю.В. надійшли письмові пояснення, в яких вказує на те, що доводи представника позивачки на те, що позивачка дізналася про оформлення спадщини лише після смерті матері, не відповідає дійсності. Оскільки, після смерті батька позивачка переїхала жити до матері з цивільним чоловіком, та неодноразово підіймалось питання щодо того, щоб мати переписала на неї всю квартиру. Але, мати не хотіла цього, оскільки з донькою були дуже напружені стосунки та сварки. Написання заповіту виключно на сина, підтверджує факт того, що мати не хотіла, щоб донці щось залишилось.

Представник позивача посилається на те, що на момент смерті батька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним були прописані його дружина ОСОБА_6 та його донька (Позивачка) - ОСОБА_3 . Але, вважають що довідка №9 від 11 серпня 2015 року видана головою квартального комітету №9 Зарічного району м. Суми є фальшивою та недостовірною, виготовлена особою, яка не наділена повноважень видавати довідки про склад сім ї при відсутності будинкових книг.

Таке твердження є хибним, оскільки позивач не ставить питання визнання вказаної довідки не дійсною, та не надає суду доказів в підтвердження вищезазначеної інформації.

Окрім цього, з довідки випливає, що на момент смерті чоловіка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 з ним проживала його дружина ОСОБА_6 і перебувала на його утриманні.

Голова комітету не зазначила в довідці дочку ОСОБА_3 , оскільки вона фактично не проживала разом з батьком до смерті, або на момент смерті за адресою: АДРЕСА_3 , хоча і була там прописана.

Зазначає, що цивільним кодексом на дату смерті спадкодавця була визначена чітка вимога, що спадкоємець має постійно проживати разом із спадкодавцем на відкриття спадщини. А оскільки позивачка, хоч і була прописана, але фактично проживала в іншому місці, а саме з цивільним чоловіком в місті Краматорськ, як до смерті батька так і на дату відкриття спадщини, саме тому голова комітету її не вказала в довідці, оскільки вона фактично не проживала в квартирі. Тому позивачка мала звернутись до нотаріуса протягом 6 місяців з відповідною заявою, чого зроблено не було.

Просить суд застосувати строки позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 132-133).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2023 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу для розгляду по суті на 04 липня 2023 року.

04 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 12 липня 2023 року у зв`язку з клопотанням представника позивача про відкладення.

12 липня 2023 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 07 вересня 2023 року 09 год. 00 хв. у зв`язку з закінченням відведеного процесуального часу.

В зазначеному судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав в повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечувала з підстав, що зазначені у відзиві та письмових поясненнях.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи сповіщені судом належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 та її батьками вказані батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_6 (а.с. 7).

04 вересня 1981 року ОСОБА_9 уклала шлюб з ОСОБА_10 , внаслідок чого змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с. 7).

Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи № 14.03-08/215829 від 21 лютого 2022 року виданої відділом реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради ОСОБА_3 з 12 січня 2007 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05 квітня 1995 року, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 75-76).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_5 (а.с.71 зворотній бік).

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. заведено спадкову справу №22/2015 (а.с. 70-106).

З копії цієї спадкової справи вбачається, що нотаріусу було надано довідку голови квартального комітету Бесараб №9 від 11 серпня 2015 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в якій міститься інформація про те, що вона дійсно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 та до дня смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з ним і знаходилася на його утриманні (а.с. 72).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 14 серпня 2015 за р. № 4584 приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Н.В. посвідчено, що спадкоємцем, зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Спадщина складається з 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 62,7 м2, житловою площею 43,1 м2, яка складається з п`яти житлових кімнат, що належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Радгосп 4 «Сумський» с. Червоне Сумського району від 05 квітня 1995 року, зареєстроване в Сумському ООБТІ від 05 квітня 1995 року у реєстрову книгу за р. № 1391 (а.с.82).

З копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 21 лютого 2022 року вбачається, що1/2 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 , підстава для державної реєстрації: свідоцтво про право на спадщину, серія та номер: 4584, виданий:14 серпня 2015 року, видавник: приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Н.В.(а.с.9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва по смерть(а.с.10).

За життя 08 листопада 2013 року ОСОБА_6 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті все своє майно заповідала відповідачу ОСОБА_4 (а.с. 100-зворотній бік).

Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу від 10 травня 2022 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

У постанові зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Суми Сумської області помер батько позивачки ОСОБА_5 , постійним місцем проживання якого було: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою, виданою головою квартального комітету № 9 Зарічного району міста Суми від 11 серпня 2015 року.

Після його смерті залишилось спадкове майно, спадкоємицею якого за законом є його дружина - ОСОБА_6 , яка прийняла спадщину шляхом сумісного проживання з померлим, про що свідчить довідка, видана головою квартального комітету № 9 Зарічного району міста Суми від 11 серпня 2015 року.

14 серпня 2015 року за р. № 4584 на ім`я ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку зазначеної квартири.

Про інших спадкоємців, які б своєчасно прийняли спадщину спадкоємицею - ОСОБА_6 заявлено не було, та в довідці, виданою головою квартального комітету № 9 Зарічного району міста Суми від 11 серпня 2015 рок, також не зазначено про інших осіб, які були зареєстровані з померлим ОСОБА_5 на день його смерті. Перевірити іншим чином коло спадкоємців у нотаріуса не було можливості.

На сьогоднішній день внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 14 серпня 2015 року за р. № 4584 неможливо, оскільки ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищезазначене видати позивачці свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спадкового майна не вбачається можливим (а.с. 11).

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що сторони їй доводяться двоюрідними сестрою та двоюрідним братом, ОСОБА_6 - тітка, вона є рідною сестрою її батька. Сторін знає з дитинства, вони з її батьками спілкувалися. Позивачка проживала в АДРЕСА_2 , з нею жили мати та батько. Жила там, поки не вийшла заміж, вона двічі виходила заміж. У 2006 році позивачка виїжджала до м. Краматорськ до чоловіка, з яким проживала у незареєстрованому шлюбі. Позивачка виписувалася з вказаної адреси, була прописана в м. Краматорськ. Свідок пояснила, що потім позивачка повернулася з м. Краматорськ перед Новим 2007 роком, і батьки її хотіли знову прописати. Надія приїхала з співмешканцем, він не жив постійно: то приїжджав, то виїжджав. На початку 2007 року вони її зареєстрували за вказаною вище адресою. Потім батько позивачки став хворіти, вона ходила до нього в лікарню. Позивачка увесь час проживала з батьками однією родиною. Надія не відходила від батька, доглядала за ним. У нього було онкологічне захворювання, лікарі кололи знеболювальне. ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 помер. Хоронили його в с. Руднівка, вона була на похороні. Мати весь час проживала з позивачкою. Відносини між матір`ю та позивачкою та братом були дружніми.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою позивачки, мешкає за адресою: АДРЕСА_4 , кв. з 2011 року офіційно, а з 2006 року ночувала. На той момент по сусідству з ними проживали баба ОСОБА_14 та дід ОСОБА_15 і ОСОБА_16 з ОСОБА_15 . У 2007 році помер дід ОСОБА_15 , і десь через рік помер співмешканець ОСОБА_17 . Залишилася баба ОСОБА_14 і ОСОБА_16 . ОСОБА_18 не стало восени 2021 року. ОСОБА_19 бачила разів десять за всі ці роки, він відвідував їх, і жінка інколи. З 2006 року ходила не дуже часто за вказаною адресою. Раз на місяць, тоді зустрічалася з майбутнім чоловіком, з сусідами лише здоровалася тоді. Познайомилися вже у 2011 році, як на городі були. У 2006 році вона розпитала у свого чоловіка більш детально про сусідів. Про проживання ОСОБА_17 у м. Краматорськ їй нічого не відомо. Їй не відомо про те, що хворів батько ОСОБА_17 і проте чи потребував він допомоги. Спірний будинок поділений на 4 частини. Їхні 2 квартири поруч знаходилися, у них спільний двір.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснила, що вона є дружиною відповідача. Як вийшла заміж у 1983 році, прописалась за адресою: АДРЕСА_2 . Там було 3 кімнати, коли народилася дитина - прибудували ще 2 кімнати. З ними проживали свекри. Позивачка була заміжня і жила в АДРЕСА_5 зі свекрухою. Її чоловік з батьком прибудували кімнату по АДРЕСА_6 . Потім вона розійшлася з чоловіком і прийшла до матері. Вони прожили 10 років, свекри дали земельну ділянку, на якій родина свідка будували будинок по АДРЕСА_7 . Позивачка поїхала в м. Краматорськ, в якому році не пам`ятає. Свекруха говорила, що вона виписалася, і вона в м. Краматорськ. Вона приїжджала в гості сама, і з чоловіком. В 2007 році позивачка приїхала в м. Суми, батько захворів, за ним доглядала свекруха. Як ОСОБА_17 приїжджала в гості, то теж допомагала по догляду з батьком. ІНФОРМАЦІЯ_1 свекор помер. Похованням займалася вона та її чоловік, ОСОБА_17 не займалася цим. Приїхав чоловік позивачки і вони стали жити у матері після смерті батька. При ній сварок між матір`ю та ОСОБА_17 не було, але ОСОБА_6 чомусь не довіряла ОСОБА_17 . Щодо складання заповіту на сина їй нічого не було відомо.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщина і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ч.1ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частин першої і третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частин 1,6 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем проживання є житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає.

Документом, до якого вносяться відомості про місце проживання є, зокрема, паспорт громадянина України.

Реєстрація місяця проживання здійснюються шляхом внесення інформації до реєстру територіальної громади та до інших документів, визначених законом, відомостей про місце проживання/перебування фізичної особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування та подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Статтями 2,3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Як роз`яснення в пунктах 3.21, 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Аналіз вищевикладених норм права, дає підстави вважати, що місцем постійного проживання фізичної особи є зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_3 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_5 , постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, за адресою АДРЕСА_2 та мала там зареєстроване місце проживання з 12 січня 2007 року, що підтверджується як копією паспорту позивачки так і довідкою про реєстрацію місця проживання від 21 лютого 2022 року. Протягом строку, встановленого законом позивачка не відмовилася від спадщини, а тому є такою, що прийняла спадщину після смерті батька.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за законом 14 серпня 2015 року на ім`я ОСОБА_6 щодо спадкового майна частки спірної квартири після смерті ОСОБА_5 нотаріус керувався довідкою голови квартального комітету Бесараб №9 від 11 серпня 2015 року, яка містить інформацію стосовно матері позивачки ОСОБА_6 , яка до дня смерті чоловіка проживала за вказаною адресою. Проте така довідка не відображає в повній мірі обставини проживання на час смерті спадкодавця ОСОБА_5 інших осіб, які є його спадкоємцями, а саме позивачки, яка згідно встановлених під час судового розгляду обставин з 12 січня 2007 року мала зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_2 .

Обставини того, що на час смерті ОСОБА_5 позивачка мала постійне місце проживання саме за цією адресою, підтверджуються показаннями допитаних в судовому засіданні свідків, які вказували на те, що на момент смерті батька позивачка проживала з ним за однією адресою та здійснювала догляд за ним, що не спростовано належними та допустимими доказами.

За таких обставин, відсутні підстави для ствердження про встановлення факту того, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 його дочка ОСОБА_3 постійно з ним не проживала, оскільки вона була зареєстрована за місцем відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, з заявою про відмову від прийняття спадщини не зверталась, є такою, що прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а тому обов`язку звертатися з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не мала.

При видачі приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округуНагорною Н.В. свідоцтва про право на спадщину за законом, не було враховано право позивачки як спадкоємця, яка фактично прийняла спадщину.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на частину квартири підлягають задоволенню.

Заперечуючи проти позовних вимог, позивач у відзиві на позовну заяву посилається на пропуск позивачкою строку позовної давності

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відмовити в позові через пропуск строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог в позові належить відмовити за безпідставністю.

Отже, позовна давність застосовується до обґрунтованого позову.

Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18) зазначено, що можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Аналіз статті 261 ЦК України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Велика Палата Верховного Суду зазначала, що позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення відповідного права можна було отримати раніше.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (рішення ЄСПЛ від 22 жовтня 1996 року у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» («StubbingsandOthers v. theUnitedKingdom») § 51)), рішення ЄСПЛ від 29 січня 2013 року у справі «Золотас проти Греції» (Zolotas v. Greece) § 43)).

У рішенні від 22 липня 2014 року у справі «Grafescolo S.R.L. v. TheRepublicofMoldova» ЄСПЛ зауважив, що відмова національного суду обґрунтувати причину відхилення заперечення стосовно спливу позовної давності є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Встановлена законом позовна давність була важливим аргументом, вказаним компанією-заявником в ході судового розгляду. Якби він був прийнятий, то це, можливо, могло привести до відмови в позові. Проте суд не навів ніяких обґрунтованих причин для невзяття до уваги цього важливого аргументу (§ 22, 23).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20, початок перебігу позовної давності за позовами про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину пов`язується з тим моментом, коли спадкоємець дізнався або за усіма об`єктивними обставинами повинен був дізнатися про порушення свого права. У визначенні початкового моменту позовної давності суд повинен виходити з таких критеріїв оцінки поведінки позивача, як добросовісність, розумність та справедливість, закріплених у статті 3 ЦК України, що відповідним чином висуває до кожного учасника цивільних відносин вимоги до обрання поведінки, яка має відповідати поведінці умовного доброго господаря та дбайливого власника. Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20). Добрий господар повинен піклуватися про своє майно, вживати дії з його збереження та своєчасного захисту його і прав на нього протягом розумного строку. Особа не може вважатися дбайливим власником, якщо тривалий період не цікавиться своїм майном, не вживає заходів, які б вчинив добрий господар невідкладно, якщо не існує перешкод, що об`єктивно перешкоджали йому у вчиненні таких дій.

Під час судового розгляду встановлено, позивачка прийняла спадщину після смерті батька, фактично вступивши в управління майном, проте не оформила свідоцтва про право на спадщину. Видача свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_6 без врахування права позивачки на частку спадкового майна, позбавляє позивачку її право оформити належним чином свої права.

Під час судового розгляду не було встановлено обставин, які б вказували на те, що про своє порушене право на спадкування частки у майні після смерті батька позивачці було відомо до 10 травня 2022 року.

Оскільки про порушення свого права позивачці стало відомо 10 травня 2022 року при отриманні відмови приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Нагорної Н.В., враховуючи дату звернення до суду з вказаним позовом 09 червня 2022 року, відсутні підстави вважати, що позивачкою пропущено строку позовної давності.

На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1984 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 141, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та визнання права власності на частину квартири задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Нагорною Наталією Василівною 14 серпня 2015 року, яке зареєстроване в реєстрі за № 4584 на ім`я ОСОБА_6 про спадкування нею частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 на частину квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 1984 грн. 80 коп.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Третя особа: Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Нагорна Наталія Василівна, місцезнаходження: м. Суми, вул. Металургів, 5.

Повне судове рішення виготовлене 18 вересня 2023 року.

Суддя А.П.Сидоренко