ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/29/23 Справа № 243/4551/20 Суддя у 1-й інстанції - Пронін С.Г. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

справа № 243/4551/20

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

заявник ОСОБА_1

заінтересована особа ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву Сильченка Олександра В`ячеславовича , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

УСТАНОВИВ:

06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив визнати судовий наказ про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 1/3 заробітку (доходу) боржника, щомісячно, виданий 27 травня 2021 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано судовий наказ від 27 травня 2020 року, виданий Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, у справі № 243/4551/20 (провадження 2-н/243/478/20) за заявою ОСОБА_2 таким, що не підлягає виконанню.

Постановою Донецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15 листопада 2021 року скасовано та у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

18 січня 2022 року представник ОСОБА_2 - адвокат Сільченко О.В. подав до апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, посилаючись на те, під час судових дебатів у судовому засіданні 12 січня 2022 року ним, як представником апелянта, було заявлено клопотання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги. Заявник в заяві про ухвалення додаткового рішення по справі посилається на те, що на підтвердження понесення ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу нею до матеріалів справи долучено примірник договору про надання правничої допомоги та засвідчена копія квитанції від 20 листопада 2021 року на суму 6 000 грн.

У зв`язку з наведеним просив суд стягнути з ОСОБА_1 понесені ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 6 000 грн.

Частиною четвертою статті 270 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про ухвалення додаткового рішення у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, що, у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Ознайомившись з доводами заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що вказану заяву слід залишити без розгляду, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі № 520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи заяву про ухвалення додаткового рішення по справі заявник посилається на те, що під час судових дебатів у судовому засіданні 12 січня 2022 року ним, як представником апелянта, було заявлено клопотання про розподіл судових витрат за наслідками розгляду апеляційної скарги.

Отже, станом на 12 січня 2022 року ОСОБА_2 не подала до апеляційного суду доказів понесення нею витрат на правову допомогу, оскільки в разі їх подання питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу було б вирішено постановою Донецького апеляційного суду від 12 січня 2022 року.

До заяви про ухвалення додаткового рішення по справі представником ОСОБА_2 - адвокат Сільченко О.В. не надано доказів надання заявнику правничої допомоги.

Також колегія суддів зауважує на тому, що заява про розподіл витрат на правову допомогу без надання доказів понесених витрат подана представником представником ОСОБА_2 - адвокатом Сільченком О.В. 18 січня 2022 року, тобто, зі спливом строків, передбачених положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України.

Крім того, представником ОСОБА_2 - адвокатом Сільченком О.В. не було подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів понесених витрат.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_2 - адвоката Сільченко О.В. про ухвалення додаткового рішення по справі про розподіл витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статями 133, 141, 268, 270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву Сильченка Олександра В`ячеславовича , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст ухвали складено 19 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: