Провадження № 2-о/643/43/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі : головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Крячка Олега Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Третя Харківська міська державна нотаріальна контора , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 - адвокат Крячко О. В. звернувся до Московського районного суду м.Харкова з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме:

- що бабуся заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- що батько Заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, яке складалось з відповідної частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його дідуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- що батько Заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, яке складалось з відповідної частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вимоги обґрунтовані тим, що встановлення даних фактів необхідні з метою захисту прав ОСОБА_1 для подальшого врегулювання спадкових справ.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Крячко О. В. не з`явились , представник заявника надав до суду клопотання про слухання справи у відсутності заявника та його представника, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи -Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про слухання справи у відсутність представника нотаріальної контори .

Заінтересовані особи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились , надали до суду клопотання про слухання справи у їх відсутність , вимоги заявника ОСОБА_1 підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи - Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлений про час та місце слухання справи належним чином.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи вразі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 27.03.1991 р, актовий запис № 236.

Його батько ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 16.01.2018 р, актовий запис № 908.

Заявник ОСОБА_1 оформлює спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 , для чого звернувся із відповідною заявою до Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори.

Спадкова справа була відкрита нотаріусом 3-ї ХДНК 17.05.2018 р під номером 62431613.

На момент смерті ОСОБА_6 був одружений на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_3 від 25.07.1981 р. актовий запис № 438, яка є матір`ю заявника.

Також на момент смерті ОСОБА_6 мав доньку- ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_4 від 01.02.1984 р. актовий запис № 1139, яка є сестрою заявника.

В ході збору необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів була отримана довідка КП «ХМБТІ» від 23.10.2020 року, згідно до якої співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що є спадковим майном, на даний час зареєстровані наступні особи:

- ОСОБА_5 частка 1/9 відповідно до рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 04.10.1979 року;

- ОСОБА_4 частка 2/9 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 09.08.1984 року 3-ою ХДНК, р.№ 2-1860;

- ОСОБА_8 частка відповідно до свідоцтва про право на спадщину, виданого 14.08.1992 р 3-ою ХДНК, р.№ 2-3877,

а також не зареєстровано згідно рішенню Московського районного народного суду м. Харкова від 04.10.1979 року за ОСОБА_9 2/12 частки.

ОСОБА_8 був сусідом, не перебував у родинних стосунках із родиною заявника, а тому його частка у праві власності використовується його спадкоємцями і не стосується заявника та його родичів.

ОСОБА_4 була матір`ю ОСОБА_6 згідно до повторного свідоцтва про народження НОМЕР_5 від 27.03.2009 р, актовий запис № 195, та відповідно бабусею заявника ОСОБА_1 . Відомості про дату та місце її народження відсутні, однак із документів слідує, що на момент смерті їй було 76 років, тобто орієнтовний рік народження 1916.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Черняховськ Калінінградської області РФ, про що видано свідоцтво про смерть НОМЕР_6 від 22.10.1992 р, актовий запис № 348.

ОСОБА_4 була донькою ОСОБА_5 , що підтверджується змістом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.08.1984 року 3-ою ХДНК, р.№ 2-1860. Відповідно до цього ОСОБА_5 є прадідом заявника ОСОБА_1 .

Зявнику відомо , що ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Вовчанськ. Помер він ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 . Дата смерті зазначена в свідоцтві про право на спадщину за заповітом, виданого 09.08.1984 року.

Свідоцтва про народження ОСОБА_4 та про смерть ОСОБА_5 у заявника відсутні.

Розглянувши наявні документи, нотаріус постановою від 04.12.2020 року відмовив заявнику ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що відсутні докази прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка досі значиться власницею спадкового майна.

При цьому нотаріус відзначив, що заявник ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_6 в силу ч.3 ст.1268 ЦК, тобто в силу факту проживання з ним на час відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.08.1984 року, ОСОБА_5 належала на момент смерті частина домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Правовстановлюючим документом на 2/6 частин домоволодіння для нього було рішення Московського районного народного суду м. Харкова від 04.10.1979 року, зареєстроване в ХМБТІ 14.06.1984 р. за № 3139.

На момент смерті ОСОБА_5 діяли положення Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року.

Після смерті ОСОБА_5 його спадкоємцем за заповітом була його донька ОСОБА_4 , яка і отримала свідоцтво на 2/9 частини будинку. На 1/9 частину будинку вона свої права не оформила, хоча мала на неї право як єдиний спадкоємець першої черги за законом в силу ст.537 ЦК УРСР 1963 р, згідно до якої частина майна, що залишилась незаповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529533 цього Кодексу. До числа цих спадкоємців входять і ті спадкоємці за законом, яким інша частина майна була залишена за заповітом, якщо в заповіті не передбачено інше.

Також на момент смерті ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 в будинку був прописаний та проживав його онук ОСОБА_6 , батько заявника, що підтверджується відомостями домової книги, за якою він прописаний в будинку з 30.07.1979 року.

ОСОБА_6 був прописаний і проживав в даному будинку до моменту своєї смерті в 2018 році, тобто він проживав в цьому будинку і на момент смерті своєї матері ОСОБА_4 в 1992 році.

Усі ці роки з 1979 по 2018 ОСОБА_6 утримував, оплачував, ремонтував відповідну частину даного житлового будинку, яка належала його діду ОСОБА_5 (1/9) та його матері ОСОБА_4 (2/9), постійно користувався нею для власного проживання, одружився та вселив в будинок свою дружину, у них народились діти, які жили в цьому будинку з моменту народження. Тобто ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Інші особи не приймали спадщину після смерті вказаних осіб.

В силу положень ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як видно з наявних даних , ОСОБА_6 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилось після смерті його дідуся ОСОБА_5 та його матері ОСОБА_4 , тобто прийняв спадщину, яка складається загалом з 3/9 частин житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

За змістом ч. 2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов?язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст.549 Цивільного кодексу УРСР вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

В цьому випадку підтверджуючим фактом вступу ОСОБА_6 в управління та володіння спадковим майном після смерті його дідуся ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та його матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 є те ,що ОСОБА_6 був прописаний і проживав в даному будинку до моменту своєї смерті в 2018 році, тобто він проживав в цьому будинку і на момент смерті своєї матері ОСОБА_4 в 1992 році.

Усі ці роки з 1979 по 2018 ОСОБА_6 утримував, оплачував, ремонтував відповідну частину даного житлового будинку, яка належала його діду ОСОБА_5 (1/9) та його матері ОСОБА_4 (2/9), постійно користувався нею для власного проживання, що підтверджується копіями квитанцій про оплату ОСОБА_6 за будинок АДРЕСА_1 -земельного податку , платежів по державному обов`язковому страхуванню, абонплати за радіо, електроенергію, обслуговування газового господарства, що знаходяться в матеріалах справи , крім того ОСОБА_6 одружився та вселив в будинок свою дружину, у них народились діти, які жили в цьому будинку з моменту народження.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Фак того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується змістом свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 09.08.1984 року 3-ою ХДНК, р.№ 2-1860. Відповідно до цього ОСОБА_5 є прадідом заявника ОСОБА_1 , що підтверджується відповідями архівних установ та органів ДРАЦС , що знаходяться в матеріалах справи .

Таким чином, аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги те, що з метою встановлення такого факту є врегулювання заявником юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту родинних відносин та прийняття ОСОБА_6 спадщини після смерті дідуся ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Керуючись ст.ст.548,549ЦК УРСР,ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315, 319, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву адвоката Крячка Олега Володимировича , який діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи : Третя Харківська міська державна нотаріальна контора , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Харківська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановлення факт , що мають юридичне значення, а саме, що бабуся заявника ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

Встановлення факт вступу батьком заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в управління та володіння спадковим майном, яке складалось з відповідної частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , що залишилось після смерті його дідуся ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Встановлення факт вступу батьком заявника ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в управління та володіння спадковим майном, яке складалось з відповідної частини житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ,що залишилось після смерті його матері ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Майстренко О.М.