Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.09.2023 Справа №607/13059/23

Провадження №2/607/2711/2023

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.

за участі секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.

представника позивача адвоката Кушнірчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кушнірчук Віталій Михайлович до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення невиплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

17.07.2023 позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кушнірчук В.М. звернулась в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» (далі ТОВ «БМБУД») про стягнення невиплаченої заробітної плати.

Позов мотивовано тим, що відповідно до наказу № 141 К від 25.10.2022 позивача було звільнено з ТОВ «БМБУД» за угодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України. Пунктом 2 вказаного наказу встановлено виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 16 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки. Разом з тим, відповідачем 25.10.2022 при звільненні не було повідомлено позивача письмово про всі належні їй виплати при звільненні, а також не було здійснено виплату заробітної плати на день звільнення, заборгованості по заробітній платі за попередні періоди, та компенсації за невикористані нею дні щорічної основної відпустки. Позивач вказує, що неодноразово зверталась телефоном до керівництва ТОВ «БМБУД» із проханнями погасити наявну заборгованість, однак, такі звернення результату не принесли, заборгованість відповідача перед нею погашена не була.

Крім того, оскільки в порушення ч. 1 ст. 116 К3пП України заборгованість по заробітній платі та компенсації невикористаних днів відпустки їй не виплачена з вини відповідача, при цьому спір щодо розміру невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки відсутній, на думку позивача відповідач також повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки виплати, але не більш як за шість місяців.

На підставі вищевикладеного позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з ТОВ «БМБУД», на її користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 28 651,46 грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 50 267,10 грн, а також судові витрати.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.07.2023 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

11.08.2023 судом зареєстровано відзив на позов поданий представником відповідача ТОВ «БМБУД», з якого вбачається, що відповідач вимоги позивача викладені у позовні заяві не визнає частково. Так, представник відповідача вказує, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України з 24.02.2022 через військову агресію російської федерації, листом від 28.02.2022 Торгово промислова палата України підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), внаслідок настання якої стало неможливим виконання ним зобов`язань щодо виплати заробітної плати. Також звертає увагу, що за зверненням позивача ОСОБА_1 , відповідно до Наказу № 164K від 05.08.2021, було надано відпустку з 09.08.2021 по 22.08.2021, відповідно до Наказу №71/22K від 28.02.2022, було надано відпустку без збереження заробітної плати з 03.03.2022 по 31.08.2022, а також відповідно до Наказу №3/60-63 від 31.03.2022, було надано відпустку без збереження заробітної плати з 01.04.2022 по 30.06.2022. Зазначає, що заборгованість у відповідача перед позивачем згідно розрахункового листка за вересень, жовтень 2022 року становить 28 651,46 грн. З огляду на викладене, просить у задоволенні позову про стягнення коштів на суму понад 28 651,39 грн. відмовити.

14.08.2023 судом зареєстровано відповідь на відзив подану представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Кушнірчук В.М. згідно якої позивач вважає доводи відповідача неналежними, оскільки аналіз судової практики та зміст ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дає підстави для висновку, що роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Проте, відповідач не надає пояснень як саме введений воєнний стан перешкоджає відповідачу здійснити розрахунок із позивачем з урахуванням того, що відповідач як юридична особа, зареєстрований та здійснює свою господарську діяльність не в зоні бойових дій чи на прифронтовій території. На звернення позивача відповідач не повідомляв його про настання форс-мажорних обставин, які перешкоджають здійсненню виплати заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні відпустки. Тому вважає, що відповідач безпідставно вказує на наявність форс-мажорних обставин, а тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Кушнірчук В.М. позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «БМБУД» в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом надіслання судової повістки про виклик до суду на його поштову адресу. Про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до наступного висновку:

Так, судом встановлено, що наказом ТОВ «БМБУД» № 14К «Про прийняття на роботу» від 25.01.2021, ОСОБА_1 прийнято на посаду прес секретаря із 26.01.2021 з посадовим окладом згідно штатного розпису на підставі особистої заяви від 25.01.2021.

25.10.2022 наказом ТОВ «БМБУД» № 141К «Про звільнення з роботи ОСОБА_2 », ОСОБА_1 звільнено з посади прес секретаря 25.10.2022 за угодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП. У п. 2 вказаного наказу зазначено: «Виплатити ОСОБА_1 компенсацію за 16 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки.

Вказані обставини щодо трудової діяльності ОСОБА_1 у ТОВ «БМБУД» також підтверджуються записами у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 заповненої 01.06.2017.

Як вбачається з розрахункових листків за вересень 2022 року та жовтень 2022 року виданих ТОВ «БМБУД», заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 , з утриманням відповідних податків та зборів становить 28 651,46 грн. Заробітна плата за вересень 2022 року 7003,50 грн, борг за підприємством на початок місяця 13 799,45 грн, борг за підприємством на кінець місяця 20 802,95 грн. Заробітна плата за жовтень 2022 року 8 414,91 грн, борг за підприємством на початок місяця 20 802,95 грн, борг за підприємством на кінець місяця 28 651,46 грн.

Згідно довідки ТОВ «БМБУД», середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за вересень, жовтень 2022 року становить 8 700 грн, середньоденна (по робочих днях) 386,67 грн.

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 43 Конституції України встановлено: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (частина перша статті 94 КЗпП України).

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що до структури заробітної плати входить: Основна заробітна плата (винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.); Додаткова заробітна плата (винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.); Інші заохочувальні та компенсаційні виплати (до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми).

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 116 цього Кодексу при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Так, судом встановлено, що заборгованість відповідача ТОВ «БМБУД» перед позивачем ОСОБА_1 по заробітній платі становить 28 651,46 грн, яку відповідач в порушення ст. 116 КЗпП України, не виплатив позивачу, як у день її звільнення 25.10.2022, так і по даний час.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунковими листками за вересень 2022 року та жовтень 2022 року виданими ТОВ «БМБУД» та не заперечується сторонами у справі.

Таким чином, оскільки відповідачем в порушення ст. 116 КЗпП України не виплачено позивачу заробітну плату при звільненні, яка згідно розрахункових листів за вересень 2022 року та жовтень 2022 року виданих ТОВ «БМБУД» з утриманням відповідних податків та зборів становить 28 651,46 грн, суд вважає, що така підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Окрім цього, відповідно до статті 117 КЗпП, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування у разі, якщо спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору, але не більш як за період, встановлений частиною першою цієї статті.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Частина перша статті 117 КЗпП України стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору умисно або з необережності не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником.

Період затримки розрахунку при звільненні це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

З аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем і колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами, встановленими Цивільним кодексом України, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 травня 2020 року у справі № 810/451/17.

За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні є компенсаційною виплатою за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП України середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.

Згідно із п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 розділу ІІ Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 №100 (далі Порядок), у всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

За змістом абзаців 1, 2 пункту 3 розділу ІІІ Порядку, при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку. Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.

Згідно з пунктом 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка відповідно до пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період.

Середньоденний заробіток позивача згідно довідки ТОВ «БМБУД» складає 386,67 грн, зазначений розмір середньоденної зарплати сторонами не оспорюється.

Як встановлено судом, остаточний розрахунок при звільненні з позивачем проведений не був, що не заперечується представником відповідача, у зв`язку з чим, затримка розрахунку при звільненні за період 26.10.2022 по 25.04.2023, в межах якого позивач просить стягнути компенсацію, становить 130 робочих днів.

Згідно розрахунку, який зазначений представником позивача, середній заробіток за час затримки розрахунку по заробітній платі, становить 50 267,10 грн. (386,67 грн * 130 = 50 267,10 грн.).

Вказаний розрахунок середнього заробітку за час затримки виплати по заробітної плати суд вважає належним, оскільки такий відповідає Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 та не спростований відповідачем.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ТзОВ «БМ БУД» на користь позивача, середнього заробітку за весь час затримки виплати заробітної плати у сумі 50 267,10 грн.

Сума середнього заробітку визначена без утримання податків та інших обов`язкових платежів. Відрахування повинні бути проведені працедавцем при виконанні судового рішення (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 у справі № 752/23602/20).

Щодо доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, про те, що введення з 24.02.2022 воєнного стану у зв`язку з збройною агресією проти України, який триває й до цього часу, є форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили), внаслідок настання якої стало неможливим виконання ним зобов`язань щодо виплати заробітної плати, то суд такі до уваги не бере, з огляду на наступне.

Нормами трудового законодавства не передбачено підстав для звільнення роботодавця від виплати працівникові заробітної плати у випадку наявності обставин непереборної сили.

Згідно із частиною першою статті 9 ЦК України, положення ЦК України застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавствами. Таким чином, положення ЦК України мають застосовуватися субсидіарно для врегулювання трудових відносин (пункт 75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц).

Частиною першою статті 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Виплата заробітної плати працівнику - це обов`язок роботодавця. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець повинен заплатити працівникові за працю, яку виконано чи має бути виконано. Обов`язок роботодавця виплатити працівнику заробітну плату не є відповідальністю у розумінні статті 617 ЦК України, від якої може бути звільнений роботодавець унаслідок випадку або непереборної сили.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 905/857/19.

Відповідно до частини третьої статті 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати.

У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Відповідно до статті 117 КЗпП України підставою відповідальності власника за затримку розрахунку при звільненні є склад правопорушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні та вина власника.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 у справі № 610/2068/19.

Згідно із частиною першою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч. 1).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

У постанові від 26.10.2022 у справі № 905/857/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо. Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Разом з тим, відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження того, що невиплата належних позивачу, як звільненому працівникові, сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП, сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили.

При цьому, відповідачем жодним чином не обґрунтовано, яким чином введений в країні воєнний стан унеможливив виконання ним зобов`язань щодо виплати заробітної плати та компенсації за дні невикористаної відпустки, належних звільненому працівнику.

Крім того, суд враховує, що ТОВ «БМБУД» здійснює свою господарську діяльність не в зоні ведення бойових дій, та відповідачем не надано доказів того, що внаслідок введення в країні воєнного стану йому було завдано збитків, в тому числі не надано сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видається Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

З огляду на викладене суд відхиляє, як необґрунтовані посилання представника відповідача на форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), а саме введення в Україні воєнного стану у зв`язку з збройною агресією проти України, як на підставу неможливості виконання ТОВ «БМБУД» зобов`язань щодо виплати заробітної плати позивачу.

Таким чином, суд розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту а тому позов підлягає задоволенню, шляхом стягнення із ТОВ «БМБУД» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 28651, 46 грн без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів та середнього заробітку за час виплати заробітної плати в сумі 50267,10 грн, з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Згідно пункту 2 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

У відповідності до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Також, відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн за вимогу про стягнення середнього розрахунку за час затримки виплати заробітної плати.

Керуючись ст.ст. 509, 526, 629, 1046, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 81, 259, 263, 265, 268, 273, 280, 281, 282, 288, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кушнірчук Віталій Михайлович до Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» про стягнення невиплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь ОСОБА_1 заборгованість із невиплаченої заробітної плати та компенсації за невикористані дні відпустки в сумі 28651 (двадцять вісім тисяч шістсот п`ятдесят одну) гривню 46 ( сорок шість) копійок без утримання із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час виплати заробітної плати в сумі 50267 (п`ятдесят тисяч двісті шістдесят сім) гривень 10 (десять) копійок з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та зборів.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Допустити до негайного виконання рішення суду у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «БМБУД» на користь ОСОБА_1 заробітної плати в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 25.09.2023.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМБУД», адреса місця знаходження: вул. Плебанівка, 712/9, с. Настасів Тернопільського району Тернопільської області, 47734.

Головуючий суддяН. Р. Кунець