справа № 755/521/23
провадження № 22-ц/824/9291/2023
головуючий у суді І інстанції Марфіна Н.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Лащевської Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року у справі за позовом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» до ОСОБА_1 , третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Ультра Альянс» про відшкодування матеріальної шкоди організації, завданої працівником під час виконання своїх трудових обов`язків,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року Комунальна організація виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона», звертаючись з позовом до суду, просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 322 713,89 грн матеріальної шкоди у зв`язку з порушенням посадових обов`язків та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 843 грн.

Обґрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилався на те, що відповідач перебуває у трудових відносинах з Комунальною організацією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» з 21 жовтня 2021 року на посаді охоронника. 16 лютого 2022 року відповідач був переведений на посаду водія спецтранспорту реагування 2-го відділу оперативного реагування, а 1 серпня 2022 року переведений на посаду охоронника 2-го відділу оперативного реагування. 17 квітня 2022 року близько 07 год. 00 хв. в місті Києві по вул. Академіка Заболотного, 124/2 трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю водія спецтранспорту КО «Муніципальна охорона» ОСОБА_1 , який, перебуваючи за кермом службового автомобіля «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер НОМЕР_2 , грубо порушив ПДР України, а саме, виїхав на регульоване перехрестя на червоний сигнал світлофора, чим скоїв зіткнення з автомобілем «Хюндай», д.н.з. НОМЕР_3 , який рухався на зелений сигнал світлофора. При ДТП обидва автомобілі зазнали матеріальних збитків.

Постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та накладено адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП. 8 липня 2022 року комісія про проведення внутрішньої перевірки щодо факту пошкодження транспортного засобу дійшла висновку, що порушення водієм спецтранспорту вимог посадових інструкцій, а саме ч. 3 п. 5 «Знати та неухильно дотримуватись ПДР України, техніки безпеки під час керування транспортним засобом, ч. 5 п. 6 «Забороняється порушувати ПДР України, призвело до пошкодження спеціалізованого автомобіля КО «Муніципальна охорона», а саме транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 . В діях ОСОБА_1 , який на той момент перебував на посаді водія спецтранспорту вбачаються ознаки дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим за рішенням комісії він підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності за порушення вимог посадової інструкції. Наказом від 15 липня 2022 року №8-д відповідачу оголошено догану, а 1 серпня 2022 року переведено на посаду охоронника 2-го відділу оперативного реагування департаменту фізичної та технічної об`єктів КО «Муніципальна охорона». Позивач вказував, що службовий автомобіль «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , бортовий номер НОМЕР_2 , відповідно до вимог чинного законодавства, на момент вчинення ДТП був застрахований. Страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «Ultra Аlliance». 8 червня 2022 року за №01.06/000694/2 надійшов лист т.в.о. голови правління страхової компанії, зі змісту якого вбачається, що в рамках розгляду страхової справи №01.06/000694, відповідно до договору комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу та від нещасного випадку на транспорті №01.06/01.12-000206/02 від 31 серпня 2021 року відповідно до п. 19.1.14 до страхових випадків не відноситься та виплата страхового відшкодування при настанні подій, що безпосередньо або побічно спричинені внаслідок грубих порушень ПДР України, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, що забороняє рух. Позивач вказував, що відповідно до висновку експерта від 2 грудня 2022 року №450, вартість відновлювального ремонту автомобіля номерний знак НОМЕР_1 , складає 316 713,65 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача посилаючись на ст. 130, ч. 1 ст. 135, КЗпПУ, оскільки відповідач групо порушив посадову інструкцію та має нести повну матеріальну відповідальність за завдані збитки.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року позовні вимоги Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди організації, завданої працівником під час виконання своїх трудових обов`язків задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» матеріальну шкоду організації завданої працівником під час виконання своїх трудових обов`язків у розмірі 9933 грн 84 копійки.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» судовий збір в розмірі 149,09 грн.

Не погоджуючись із указаним рішенням представник Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» - Шкурко В.К. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не дав належної оцінки доводам сторони позивача, а зробивши висновок про те, що відповідач має нести відповідальність в розмірі його середньомісячного заробітку, який за відсутності документів, що підтверджують середньомісячний заробіток відповідача, розрахував на власний розсуд, не зазначив, з чого він виходив та якими доказами підтверджено саме такий розмір середньомісячного заробітку, не витребував у жодної зі сторін документи на підтвердження дійсного розміру середнього заробітку відповідача.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник позивача Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» - адвокат Лушкін М.Ю. просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів відповідно до вимог частини 2 статті 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В силу частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача матеріальну шкоду у розмірі 9 933,84 грн, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки посада водія не відноситься до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено договір про повну матеріальну відповідальність, свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди відповідач визнав, тому суд дійшов висновку про накладення на відповідача обмеженої матеріальної відповідальності у розмірі його середньомісячного доходу.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції в повному обсязі з урахуванням наступного.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ОСОБА_1 прийнято на посаду охоронника з 22 жовтня 2021 року з годинною тарифною ставкою 51,54 грн згідно штатного розпису, з випробувальним терміном один місяць, що підтверджується витягом з наказу №233-к від 21 жовтня 2021 року, виданого Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» (а.с. 8)

21 жовтня 2021 року з метою забезпечення неушкодженості та належного зберігання матеріальних цінностей, між позивачем та працівником підприємства ОСОБА_1 , що займає посаду охоронника, укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до умов якого працівник зобов`язується, зокрема, дбайливо відноситись до переданих йому для збереження, використання у роботі або для інших цілей матеріальних цінностей підприємства, вживати заходів щодо запобігання збитку.

У відповідності до п. 3 договору, у випадку спричинення з вини працівника майнової шкоди підприємству, шляхом пошкодження або втрати ввірених йому товарно - матеріальних цінностей відшкодування збитку проводиться відповідно до вимог чинного законодавства України, за цінами, що діють на момент такого відшкодування збитку працівником.

Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» №191-к від 15 лютого 2022 року ОСОБА_1 переведено з 16 лютого 2022 року з посади охоронника на посаду водія спецтранспорту реагування з годинною тарифною ставкою 59,13 грн згідно штатного розпису. (а.с. 9)

Згідно з Розділом 6 «Відповідальність» посадової інструкції водія спецтранспорту реагування відділу оперативного реагування Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона», водій спецтранспорту ВОпР несе відповідальність, зокрема, за: порушення Правил Дорожнього Руху України, внутрішнього трудового розпорядку, охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та протипожежної безпеки; за завдання матеріальної шкоди - в межах, визначених чинним кримінальним, цивільним законодавством та законодавством про працю України.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності КП «Муніципальна охорона». (а.с. 63)

Як вбачається з матеріалів справи, 17 квітня 2022 року сталась ДТП за участю транспортного засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 та «Хюндай» д.н.з. НОМЕР_3 , постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 24 травня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні вищезазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. (а.с. 28-29)

Як зазначено у мотивувальній частині постанови: « ОСОБА_1 о 06 год. 35 хв. 17 квітня 2022 року, керуючи автомобілем «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 , у м. Києві по вул. Заболотного, здійснив проїзд регульованого перехрестя на заборонений червоний сигнал світлофору, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Hyundai», д.н.з. НОМЕР_3 , що призвело до механічних пошкоджень вищевказаних транспортних засобів. Вказаними діями ОСОБА_1 порушив п. 8.7.3 «Е» ПДР України, тобто вчинив адміністративний проступок передбачений ст.124 КУпАП».

8 липня 2022 року членами комісії КО «Муніципальна охорона» проведення внутрішню перевірку, якою встановлено порушення водієм спецтранспорту реагування 2-го відділу оперативного реагування ОСОБА_1 вимог посадової інструкції, що призвело до пошкодження автомобіля КО «Муніципальна охорона» «Рено» д.н.з. НОМЕР_1 , за бортовим номером 011; у зв`язку з наявністю в діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, його притягнуто до дисциплінарного проступку (а.с. 13-15).

На час вчинення ДТП, транспортний засіб «Renault», д.н.з. НОМЕР_1 був застрахований у ПрАТ «СК «Ультра Альянс» на підставі договору комплексного страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності власників наземного транспорту та від нещасного випадку на транспорті №01.06/01.12-000206/02/33 від 30 серпня 2021 року.

8 червня 2022 року (вих №01.06/000694/2) ПрАТ «СК «Ультра Альянс» повідомило КП «Муніципальна охорона» про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки у відповідності до п. 19.1.14 договору страхування, до страхових випадків не відноситься та виплата страхового відшкодування при настанні подій, що безпосередньо або побічно спричинені внаслідок грубих порушень ПДР України, а саме проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, що забороняє рух (а.с. 29).

22 листопада 2022 року між ФОП ОСОБА_2 та КП «Муніципальна охорона» укладено договір №78 про надання послуг з проведення автотоварознавчої експертизи, предметом якого є проведення експертизи з визначення завданого матеріального збитку автомобілю «Рено» д.н.з. НОМЕР_4 ., вартість проведення експертизи становить 6 000 грн (а.с. 37-41).

Згідно висновку експерта №450 від 2 грудня 2022 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, визначено, що матеріальний збиток транспортному засобу «Рено» д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок вчинення ДТП що мала місце 17 квітня 2022 року становить 237 692,54 грн, а розмір відновлювального ремонту становить 316 713,89 грн (а.с. 42-59).

Згідно із частиною першою статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини).

Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1 статті 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадку, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмовий договір про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Під прямою дійсною шкодою необхідно розуміти, зокрема втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов`язків, грошові виплати.

Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, вирішуючи спори щодо відшкодування працівником майнової шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд повинен установити такі факти: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов`язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника.

Відсутність підстав чи однієї з умов матеріальної відповідальності звільняє працівника від обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі. При відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладена лише обмежена матеріальна відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Обов`язок доведення наявності умов для покладення матеріальної відповідальності на працівника лежить на роботодавцеві (стаття 138 КЗпП України).

У Переліку, затвердженому Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці та соціальним питанням від 28 грудня 1977 року № 447/24, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, зазначені посади і роботи, що виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску) перевезення або застосування в процесі виробництва.

Договори про повну матеріальну відповідальність з працівниками, чиї посади (виконувана робота) в Переліку № 447/24 не зазначені, або якщо у змісті трудової функції працівника відсутні перелічені обов`язки, юридичної сили не мають і не можуть бути підставою для покладання матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної з вини робітника шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 303/3693/15-ц (провадження № 61-5969св18), від 29 жовтня 2020 року у справі № 264/2076/17 (провадження № 61-1146св19) та від 28 липня 2021 року у справі №524/2050/19 (провадження № 61-17725св20).

Пленум Верховного Суду України в пункті 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 року № 14 роз`яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (пункт 1 статті 134 КЗпП України), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі статтею 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.

Відповідно до положень статті 133 КЗпП України у відповідності з законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть працівники - за зіпсуття або знищення через недбалість матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. В такому ж розмірі працівники несуть матеріальну відповідальність за зіпсуття або знищення через недбалість інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.

Посада водія автотранспортних засобів не входить до Переліку № 447/24 і такі трудові функції не передбачають таких дій як забезпечення збереження цінностей, які були передані працівнику для збереження, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування в процесі виробництва. Не передбачають вони і дій, пов`язаних зі збереженням транспортного засобу, який використовує водій під час перевезення вантажу.

Крім того, суд першої інстанції правильно встановлено, що договір від 21 жовтня 2021 року про повну індивідуальну матеріальну відповідальність не породжує правових наслідків, оскільки його укладено між позивачем та відповідачем, який перебував на посаді охоронника, а також те, що посада водія не входить до переліку посад, з якими можна укладати такий договір.

Згідно ст. 132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що шкода, завдана ОСОБА_1 , пов`язана з виконанням ним трудових обов`язків, дійшов правильного висновку, що за шкоду, заподіяну підприємству, ОСОБА_1 несе відповідальність відповідно до положення статті 132 КЗпП України, а саме в розмірі прямої дійсно шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Так, матеріалами справи встановлено, що звертаючись до суду з даним позовом Комунальною організацією виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» не було надано жодних доказів на підтвердження середньомісячного заробітку ОСОБА_1 , не було надано таких доказів і в суді апеляційної інстанції.

В зв`язку з цим, суд першої інстанції вважав за можливе визначити середньомісячний заробіток відповідача у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, за наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, якщо в розрахунковому періоді у працівника не було заробітної плати, розрахунки проводяться з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Якщо розрахунок середньої заробітної плати обчислюється виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, то її нарахування здійснюється шляхом множення посадового окладу чи мінімальної заробітної плати на кількість місяців розрахункового періоду.

Згідно п. 5 Постанови, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Відповідно до п. 8 Постанови, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

При обчисленні середньої заробітної плати за два місяці, виходячи з посадового окладу чи мінімальної заробітної плати, середньоденна заробітна плата визначається шляхом ділення суми, розрахованої відповідно до абзацу п`ятого пункту 4 цього Порядку, на число робочих днів за останні два календарні місяці, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, згідно з графіком підприємства, установи, організації.

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства.

Так, Наказом Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона» №191-к від 15 лютого 2022 року про переведення, ОСОБА_1 переведено з 16 лютого 2022 року з посади охоронника на посаду водія спецтранспорту реагування з годинною тарифною ставкою 59,13 грн.

Дорожньо - транспортна пригода за участю відповідача сталась 17 квітня 2022 року, отже суд першої інстанції правильно вважав, що розрахунок середньомісячної заробітної плати має бути проведено за останні два місяці, що передували події з урахуванням тарифної ставки, встановленої договором, виходячи з норми тривалості робочого тижня працівників, який не може перевищувати 40 годин на тиждень.

За загальним правилом, для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями. При п`ятиденному робочому тижні тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації з додержанням установленої тривалості робочого тижня (статті 50 і 51).

Судом встановлено, що виходячи з норми встановленого робочого тижня, середньоденна норма тривалості робочого дня становить 8 годин, таким чином, середньоденна заробітна плата відповідача становить 473,04 грн, оскільки, у лютому 2022 року було встановлено 20 робочих днів, а в березні 2022 року 22 дня, середньомісячна заробітна плата відповідача за лютий 2022 рік, згідно тарифної ставки становить 9460,80 грн, а за березень 2020 рік - 10406,88 грн, а всього за два місяці 19 867,68 грн.

Таким чином, судом було правильно встановлено, що середньомісячна заробітна плата відповідача становить 9 933,84 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за порушення посадових обов`язків, що призвело до завдання матеріальних збитків підприємству.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не погоджуючись із такою середньомісячною заробітною платою відповідача не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційної інстанції докази у спростування цієї суми.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, у якому повно та всебічно встановлено обставини, що мають значення для цієї справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 367-368, 374-375, 381-384,389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунальної організації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Муніципальна охорона»залишити без задоволення.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба