РІШЕННЯ

Іменем України

11 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді Дмитрієвої М.М., за участю секретаря Меркулової А.В.,

справа № 333/2209/22

провадження № 2/333/389/23

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду

м. Запоріжжя, у порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду,-

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі за текстом Позивач) до ОСОБА_2 (далі за текстом Відповідач) про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду, яка в процесі розгляду була уточнена, та мотивована наступним.

Рішенням апеляційного суду Запорізькій області від 25 жовтня 2007 року стягнуто з Відповідача на користь Позивача грошову компенсацію в розмірі 60 000 грн., судовий збір - 453,15 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи 30 грн., а також витрати, пов`язані з проведенням експертизи документів - 429,67 грн. Загальна сума призначена до стягнення склала - 60912,81 грн. Як зазначає Позивач, з 25.10.2007 року у Відповідача перед ним виникло грошове зобов`язання на суму 60 912,81 грн.

Окрім того, постановою Запорізького апеляційного суду від 04.09.2019 року по справі №333/2654/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь Позивача грошову компенсацію в розмірі 53035,94 грн., суму відсотків за затримку виконання грошового зобов`язання у розмірі 5482,15 грн., а також компенсацію судових витрат зі сплати судового збору у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції у загальному розмірі 1932,87 грн.

Також, рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь Позивача грошову компенсацію в розмірі 19324,34 грн. та суму відсотків за затримку виконання грошового зобов`язання у розмірі 5104,14 грн., а також компенсацію судових витрат зі сплатою судового збору у розмірі 768,40 грн.

Позивач посилається на те, що Відповідачем за вказаними судовими рішеннями заборгованість не погашена, через що Позивач просить суд, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, стягнути з Відповідача за період з 01.05.2019 року по 01.07.2022 року суму інфляційних витрат у розмірі 45346,52 грн. та 3% річних у розмірі 11433,97 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 174 ЦПК України заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Інших заяв по суті від сторін не надходило.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 05.07.2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження.

Позиція сторін по справі, заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач у судове засідання надав заяву про здійснення розгляду справи у його відсутності, вимоги позову підтримує заяву в повному обсязі.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У письмових запереченнях сторона відповідача заперечувала у задоволенні позову з підстав недоведеності розрахунків.

Оскільки учасники справи, повідомлені своєчасно та належним чином, у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесеного до Реєстру.

Встановлено, що рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 25 жовтня 2007 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у розмірі 60000 грн., судовий збір - 453 грн. 14 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення - 30 грн., витрати пов`язані з проведенням експертизи - 429 грн. 77 коп., а усього в сумі 60912 грн. 81 коп.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 04.09.2019 року по справі №333/2654/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму компенсації з урахуванням інфляції за прострочення виконання грошового зобов`язання в розмірі 53035,94 грн. та суму відсотків за затримку виконання грошового зобов`язання в розмірі 5482,15 грн.

Додатковою постановою Запорізького апеляційного суду від 27.09.2019 року по справі №333/2654/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію судових витрат зі сплати судового збору у судах першої, апеляційної і касаційної інстанції у загальному розмірі 1932,87 грн.

12.03.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя винесено рішення по справі №333/4959/19 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 19324 грн. 34 коп. індексу інфляції, 5104 грн. 14 коп. - 3% річних та 768 грн. 40 коп. судового збору.

Згідно відомостей листа Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.07.2022 року №14161/10-18.3-34 вбачається, що у провадженні відділу перебуває зведене виконавче провадження 60836117 з примусового виконання:

- ВП 52384530 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1737/2006, виданого 20.04.2012 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 60912,81 гри. (відкрито 29.09.2016 року);

- ВП № 60144748 з примусового виконання виконавчого листа № 333/2654/16-ц, виданого 23.09.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 58518,09 грн. (відкрито 27.09.2019 року);

- ВП № 60719200 з примусового виконання виконавчого листа №333/2654/16-ц, виданого 23.10.2019 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користі ОСОБА_1 суми у розмірі 1932,87 грн. (відкрито 26.11.2019 року);

- ВП № 68617611 з примусового виконання виконавчого листа № 333/4959/19 виданого 11.08.2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми у розмірі 25196,88 грн. (відкрито 21.02.2022 року);

23.05.2017 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до УПФУ для стягнення боргу з пенсії боржника у розмірі 20%.

У виконавчому провадженні №52384530 боржником частково погашено борг, розмір непогашеної заборгованості становить 44 348,35 грн.

За виконавчими провадженнями № 60144748, №60719200 та № 68617611 стягнення не проводилось.

З листа Комунарського ВДВС у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.07.2023 року №26198 вбачається, що по зведеному виконавчому провадженню з 24.02.2018 року стягнуто 18471,80 грн., з них 16564,46 грн. на користь Позивача.

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих у зв`язку із невиконання грошового зобов`язання, котрі виникли на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

При цьому підстави для виникнення зобов`язань визначені у ст. 11 ЦК України та є наступними: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Стаття 625 ЦК України у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Аналогічні висновки підтверджені Верховним Судом у постановах від 24 січня 2019 року по справі № 758/5545/16-ц, від 23 січня 2019 року по справі № 320/7215/16-ц, від 15 січня 2019 року по справі № 910/17566/17та інших.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України даний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду та інші аналогічні висновки Верховного Суду враховується судом при виборі та застосуванні норми права до даних спірних правовідносин та повністю спростовують доводи представника відповідача що до правовідносин, котрі виникають з приводу виконання судових рішень не застосовуються положення ст. 625 ЦК України.

Оскільки відсутній спеціальний закон, який встановлює цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, а тому до правовідносин, що виникають з приводу невиконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду про поділ майна, застосовуються положення ст. 625 ЦК України, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.

Враховуючи, що відповідач має невиконані грошові зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідними чинними судовими рішеннями та інформацією Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 13.07.2022 року №14161/10-18.3-34, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України.

Судом встановлено, що сума інфляційних витрат за період з 01.05.2019 року по 01.07.2022 року, які ОСОБА_2 зобов`язана сплатити ОСОБА_1 за невиконання грошового зобов`язання становить 45346,52 грн., що підтверджено розрахунком, який надано Позивачем, та жодними доказами не спростована відповідачем.

Також за період з 01.05.2019 року по 01.07.2022 року відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, що становить 11433,97 грн., котра жодними доказами не спростована відповідачем.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що позивач належними, допустимими, достовірними доказами довів обставини на котрі посилався, як на підставу своїх вимог, тому суд прийшов до висновку, що позов слід задовольнити.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).

Розподіл судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 992,40,00 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 265 ЦПК України, на підставі ст.625 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних за несвоєчасне виконання рішення суду - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми інфляційних втрат у розмірі 45346,52 грн. (сорок п`ять тисяч триста сорок шість грн. 52 коп.) та 3% річних у розмірі 11433,97 грн. (одинадцять тисяч чотириста тридцять три грн. 97 коп.) за несвоєчасне виконання рішень суду.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками

Повний текст рішення суду складено 15 вересня 2023 року.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва