Справа № 129/737/23
Провадження № 22-ц/801/1860/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ковчежнюк В. М.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Ковчежнюка В.М.,

у справі №129/737/23

за позовом ОСОБА_1 (позивач)

до ОСОБА_2 (відповідач)

про зменшення суми аліментів, часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та встановлення строку сплати заборгованості за аліментами,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в районний суд із позовом до ОСОБА_2 про зменшення суми аліментів, часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та встановлення строку сплати заборгованості за аліментами, обґрунтовуючи вимоги тим, що з моменту винесення судового наказу про стягнення з нього аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, в його житті відбулися зміни. Зокрема, на його утриманні перебуває мати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є особою з інвалідністю ІІ-ї групи довічно; 01.11.2022 р. у нього народилася третя дитина ОСОБА_6 і на даний час він перебуває у відпустці по догляду за нею. Крім того, з початком війни він як працівник ПП «Комсервіс-безпека» був переведений в режим очікування без збереження заробітної плати і отримував виключно державну соціальну допомогу як безробітний.

В існуючому виконавчому провадженні щодо сплати аліментів, виконавцем вжиті щодо нього як до боржника заходи у виді тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами та тимчасового обмеження у праві користування зброєю, що також перешкоджає йому влаштуватись на роботу та не дає можливостей для заробітку.

За вказаних підстав просив зменшити розмір стягуваних за судовим наказом аліментів на утримання малолітніх дітей з 1/3 частини заробітку (доходу) на кожну дитину, на тверду грошову суму 1 450 грн на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; звільнити частково його від сплати заборгованості з виплати аліментів на утримання малолітніх дітей, визначити остаточну заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей станом на дату подання позову в розмірі 48 411,21 грн та встановити строк сплати заборгованості 40 календарних місяців з щомісячною, починаючи з місяця набрання законної сили рішенням, виплатою заборгованості рівними пропорційними частинами по 1 210,28 грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року позов задоволено частково. Змінено розмір стягуваних з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів для утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за судовим наказом № 129/3099/18, виданим Гайсинським районним судом 26.12.2018 р.

Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти для утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття.

Припинено стягнення ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів для утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за судовим наказом № 129/3099/18, виданим Гайсинським районним судом 26.12.2018 р. в розмірі однієї третини заробітку (доходу) на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

16 серпня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та задовольнити його позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт вважає рішення Гайсинського районного суду від 02 серпня 2023 року постановленим з порушенням норм матеріального права, та без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що не заперечуючи свого обов`язку сплачувати аліменти на утримання дітей, він просить зменшити розмір стягуваних аліментів, так як після постановлення судом відповідного рішення погіршився його матеріальний стан.

Вважає, що великий розмір заборгованості по сплаті аліментів виник через нарахування їх не з реальної заробітної плати, а з середньої заробітної плати для даної місцевості, яка є більшою, ніж він отримував, коли працював, а це на його думку, є неприпустимим і погіршує його становище.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

Від відповідача відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 18 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 05 вересня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 176 ЦПК України ціна позову в даній справі визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спір у ній не належить до категорій, що не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження (частина 4 статті 274 ЦПК України), а тому колегією суддів вирішено, що справа з урахуванням її конкретних обставин може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом встановлено, що на підставі судового наказу Гайсинського районного суду № 129/3099/18 від 26.12.2018 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 щомісячно на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 стягуються аліменти в розмірі 1/3 заробітку (доходу) на кожну дитину, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0662498 та індивідуальної програми реабілітації інваліда, матір ОСОБА_1 ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІ групи довічно.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16.11.2022 позивач ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4 ..

Наказом № 93/к/тр від 25.11.2022, довідкою № 965 від 03.03.2023 та довідкою № 966 від 03.03.2023 підтверджено факт, що водій автотранспортних засобів групи мобільного реагування ПП «Комсервіс-безпека» ОСОБА_1 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26.11.2022 р. до 11.11.2025 р. та отримує державну соціальну допомогу в розмірі 860 грн щомісячно.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного державним виконавцем заборгованість станом на 01.09.2022 складає 94 961,34 грн.

Позиція апеляційного суду

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

Задовольняючи частково позов та змінюючи розмір стягуваних аліментів шляхом зменшення, суд першої інстанції виходив з доведеності доводів позивача про погіршення його матеріального становища.

Колегія суддів погоджують з такими висновками суду та виходить з наступного.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Звертаючись до суду з позовом позивач посилався на те, що у нього, після ухвалення рішення про стягнення аліментів на дітей, змінилися життєві обставини, адже він утримує нову сім`ю, до складу якої входить дружина та син із яким він перебуває у декретній відпустці до досягнення ним трирічного віку, а також мати пенсійного віку, щодо якої у нього також є обов`язок з утримання.

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити обставини, визначені ч. 1 ст. 192 СК України.

Місцевий суд, врахувавши зазначені вище норма матеріального права та оцінивши докази, що містяться у матеріалах справи дійшов правильного висновку про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, присуджених на утримання двох дітей з 1/3 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину.

Суд апеляційної інстанції відхиляє посилання позивача на неправомірність нарахування розміру аліментів з середньої заробітної плати для даної місцевості, а не з реальної заробітної плати, яку він отримував.

Так, частиною першою та третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Згідно з частинами першою, другою статті 195 ЦПК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що у випадку виникнення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), під час примусового виконання судового рішення державний виконавець обчислює розмір цієї заборгованості в порядку, передбаченому статті 195 СК України.

Зокрема, заборгованість визначається виходячи з заробітку (доходу) платника аліментів, при цьому розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а якщо платник аліментів не працював, то заборгованість визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, проведеного державним виконавцем, така нараховувалась починаючи з 22.11.2018 року по серпень 2022 року. При цьому початком застосування такої величини як середня заробітна плата працівника для даної місцевості, є березень 2022 року.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що з березня 2022 року він переведений як працівник ПП «Комсервіс-безпека» в режим очікування без збереження заробітної плати, а з листопада 2022 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

У постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 523/7815/18 зроблено висновок про те, що «відповідно до частини другої статті 195 СК України встановлено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Зазначена норма не ставить визначення заборгованості по аліментам платника аліментів, який не працює, в залежність від причин його не працевлаштування. Тобто ця норма застосовується, як за поважності причин, так і за відсутності останніх, в тому числі незалежно від перебування платника аліментів у декретній відпустці чи на лікарняному».

У силу положень частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, оскільки боржник ОСОБА_1 у період з березня 2022 року був переведений роботодавцем ПП «Комсервіс-безпека» в режим очікування без збереження заробітної плати, тому в цей період заборгованість за аліментами визначена державним виконавцем виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, що відповідає вимогам статті 195 СК України.

Вірним є також висновок суду про відмову в задоволенні вимог щодо звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Частиною другою статті 197 СК України визначено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення.

Окрім того, навіть за наявності зазначених в частині другій статті197 СК України обставин закон надає лише право (суд може), а не зобов`язує суд повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами. При вирішенні таких спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.

Звільнення від сплати заборгованості по аліментах на неповнолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках. Тобто, в розумінні цих положень закону, підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами можуть бути лише ті істотні обставини, які вплинули та пов`язані із самим фактом виникнення такої заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Матеріалами справи підтверджено, що з 22.11.2018 по лютий 2020 року, у вересні 2020 року, з грудня 2020 року по серпень 2022 року, з лютого 2022 по серпень 2022 року (за виключенням червня 2022) відповідач взагалі не сплачував аліментів, а в інші період сплачував їх у розмірі меншому, ніж належало.

Доказів, які б давали суду підстави для звільнення позивача від заборгованості по сплаті аліментів в розумінні статті 197 СК України, ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надано.

При зменшенні розміру аліментів судом уже враховані ті обставини, на які посилається позивач, але вони не є достатніми для задоволення вимоги про звільнення його від заборгованості по сплаті аліментів. Позивач не довів, що за період із 22.11.2018 року по серпень 2022 року заборгованість за аліментами виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або є інші обставини, які мають істотне значення та тягнуть звільнення позивача від сплати заборгованості за аліментами за цей період у розумінні положень частини другої статті197 СК України, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові в цій частині.

Отже колегія суддів дійшла до висновку, що розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року відповідає вимогам сімейного законодавства.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, Суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий: І. М. Стадник
Судді: Ю.Б. Войтко І.В. Міхасішин