Справа № 161/2811/22 Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М.
Провадження № 22-ц/802/500/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_4 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі ДКП «Луцьктепло») звернувся в лютому 2022 року в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, який обґрунтований тим, що рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 24 вересня 2013 року № 577-1 ДКП «Луцьктепло» визначено виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води у м. Луцьку. Відповідачі, які зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , є споживачами послуг по теплопостачанню (централізоване опалення та централізоване постачання гарячої води), що надаються ДКП «Луцьктепло» у вказану квартиру. Ним надаються житлово-комунальні послуги, а відповідачі користуються ними. Відповідачі зобов`язані оплачувати надані послуги у встановлені строки. Свого обов`язку по оплаті житлово-комунальних послуг відповідачі належним чином не виконували, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2022 року утворилась заборгованість по оплаті послуг по теплопостачанню в розмірі 69 124,14 грн. З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідачів в свою користь заборгованість по оплаті за надані послуги по теплопостачанню за період з жовтня 2017 року по вересень 2022 року у розмірі 65 177,77 грн., інфляційні нарахування у розмірі 3 576,14 грн, 3% річних у розмірі 1478,70 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року у цій справі позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ДКП «Луцьктепло» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 65 177,77 грн, 3% річних у розмірі 3 576,14 грн, інфляційні втрати у розмірі 1 478,70 грн. Стягнуто з відповідачів на користь позивача по 827 грн судового збору.

Відповідач ОСОБА_5 через свого представника ОСОБА_4 05 квітня 2023 року подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення. Вважає, що суд не врахував, що позивачем заявлено про уточнення позовних вимог поза межами процесуального строку, не надано обґрунтованих розрахунків суми інфляційних витрат та 3% річних, а суд не мав правових передумов для врахування наданих позивачем розрахунків. Зазначила, що вона не є власником та користувачем житлово-комунальних послуг за адресою квартири АДРЕСА_2 про АДРЕСА_3 . Плата за абонентське обслуговування не могла бути стягнута, оскільки в матеріалах справи відсутній договір про надання комунальних послуг та/або інший договір, на підставі якого справляється плата за абонентське обслуговування. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року у цій справі в частині вимог ДКП «Луцьктепло» до ОСОБА_1 , ухвалити нове рішення в цій частині та відмовити в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 . Стягнути з ДКП «Луцьктепло» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

Позивач ДКП «Луцьктепло» 27 квітня 2023 року подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що вважає рішення суду першої інстанції таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, з вимогами апеляційної скарги не погоджується. Зазначає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачами усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Жодних доказів надання послуги неналежної якості чи ненадання послуги позивачем відповідач не надає. Відповідач зареєстрована за вищевказаною адресою, а тому це доводить наявність в неї відповідного обов`язку оплачувати житлово-комунальні послуги. Наголошено на невиконанні відповідачем ОСОБА_1 свого обов`язку як споживача комунальних послуг щодо інформування управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власників житла (іншого об`єкта нерухомості майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ДКП «Луцьктепло», суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку зареєстрована у спірній квартирі, що підтверджує її проживаня у ній, вона є дієздатною та повнолітньою особою, а тому була зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги, які надавались позивачем, у зв`язку із чим позовні вимоги є обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, він відповідає встановленим обставинам справи і зроблений із додержанням вимог закону.

Судом установлено, що позивач надавав житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 .

Станом на 01 жовтня 2022 року, за квартирою значиться заборгованість за вищенаведені послуги у розмірі 65 177,77 грн, з яких: 53 772,38 грн заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2017 року по вересень 2022 року; 285,28 грн заборгованість за абонентське обслуговування опалення за період з лютого 2021 року по вересень 2022 року; 175,80 грн заборгованість за абонентське обслуговування гарячої води за період з лютого 2021 року по вересень 2022 року; 10 944,31 грн заборгованість за послуги з постачання гарячої води за період з серпня 2019 року по вересень 2022 року.

З перевірених судом відомостей УДМС України у Волинській області слідує, що відповідач ОСОБА_3 зареєстрована у спірній квартирі, починаючи з 01 липня 2003 року, відповідач ОСОБА_2 з 01 липня 2005 року, відповідач ОСОБА_1 з 06 квітня 1991 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказані послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до таких послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом першим частини першої статті 7 цього Закону передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо кореспондує передбачений пунктом п`ятим частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані і спожиті ними житлово-комунальні послуги.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (міни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

У свою чергу, відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. Такий висновок узгоджується з наведеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 751/3840/15-ц.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч.3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідачі, як споживачі, зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Індивідуальним споживачем, відповідно до п. 6 ч. 1 ст.1 цього закону, є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Під час існування спірних правовідносин (з жовтня 2017 року по травень 2022 року) пунктом 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 передбачалося, що споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Аргументи апеляційної скарги щодо її фактичного не проживання за місцем реєстрації на увагу не заслуговують, оскільки факт реєстрації місця проживання особи за відповідною адресою є свідченням реалізації відповідачем користування таким житловим приміщенням за згодою власника. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували ту обставину, що відповідач ОСОБА_1 задекларувала місце свого проживання за іншою адресою у визначеному законом порядку, що вона втратила право користування цим житловим приміщенням, що власник житла чи вона самостійно звертались до позивача, у порядку п. 11 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», із повідомленням про фактичне не проживання її у вищевказаному житлі тощо.

Надана відповідачем копія повідомлення Луцького РУП ГУНП у Волинській області № 39771 від 12 грудня 2022 року не є достатнім доказом для підтвердження факту тривалого постійного не проживання відповідача у житлі за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки такий документ носить виключно інформаційний характер та засвідчує факт перевірки органом поліції наданої відповідачем інформації, та не підтверджує будь-яких даних.

Відповідно до частин першої, другої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з пунктом сьомим Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом та укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору.

Відповідно до п. п. 18, 20, 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції, що була чинною станом на день виникнення спірних правовідносин з жовтня 2017 року та діяла до 20 серпня 2019 року), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання.

Кабінетом Міністрів України 21 серпня 2019 року затверджено постановою № 830 Правила надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до п. п. 33, 34, 37, 38, 39 цих Правил плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Споживач вносить щомісяця протягом року плату за абонентське обслуговування та плату за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату за спожиту послугу щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Окрім того, відповідно до п. п. 12, 33, 35, 37, 38, 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1182 від 11 грудня 2019 року, послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру затвердженого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата за послугу, витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), абонентське обслуговування і плата за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однією сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору.

Отже, з вищевказаних норм встановлено, що плата за послуги з теплопостачання, постачання гарячої води та абонентське обслуговування може бути стягнута до укладення індивідуального договору про надання таких послуг, а відсутність такого договору не звільняє споживача від обов`язку здійснювати щомісячні платежі за фактом отримання таких послуг, у зв`язку із чим обґрунтування апеляційної скарги в частині безпідставності нарахування заборгованості, у тому числі за абонентське обслуговування, підлягає відхиленню.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З матеріалів цієї справи убачається, що позивач щомісяця нараховував по квартирі АДРЕСА_4 , плату за надані послуги з теплопостачання та постачання гарячої води, однак кошти за вказані послуги не сплачувалися, внаслідок чого виникла заборгованість. На підтвердження розрахунку заборгованості за період з жовтня 2017 року по вересень 2022 року позивачем надано рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 731-1 (за період з 22 грудня 2017 року по 20 квітня 2018 року), № 197-1 (за період з 21 квітня 2018 року по 20 грудня 2018 року), № 777 - 1 (за період з 21 грудня 2018 року по 31 січня 2020 року), № 52-1 (за період з 01 лютого 2021 року по 3 вересня 2021 року), № 775-1 (за період з 01 жовтня 2021 року по 30 вересня 2022 року).

При цьому, заперечуючи щодо розрахованої суми заборгованості за надані послуги, відповідач не надала технічного паспорту квартири на підтвердження невідповідності площі квартири, вказаної у розрахунку. Колегія суддів зауважує, що при розрахунку вартості послуг з теплопостачання враховується опалювана площа (об`єм) квартири (будинку садибного типу) - загальна площа (об`єм) квартири, а також будинку садибного типу без урахування площі лоджій, балконів, терас (п. 2 Правил № 630 від 21 липня 2005 року). Хоч відповідач і вказує на те, що загальна площа квартири становить 69,0 кв.м., а не 62,7 кв.м., як про те вказано позивачем у розрахунку, останній розмір є меншим. Відповідачем не надано доказів на підтвердження того факту, що при здійсненні розрахунку позивачем узято до уваги неправильно визначену опалювальну площу квартири.

Окрім того, відповідач ОСОБА_1 не вказала, у чому саме полягає неправильність розрахунку за тарифами, на які посилається позивач ДКП «Луцьктепло», які конкретно тарифи відповідач вважає належними до застосування. Докази щодо звернення в установленому законодавством порядку з претензіями щодо надання неякісних житлово-комунальних послуг чи їх ненадання, чи надання цих послуг неналежним постачальником у матеріалах справи відсутні.

Апеляційна скарга містить заперечення в частині розрахунку суми інфляційних втрат та 3% річних, однак до суду першої інстанції альтернативних розрахунків чи заперечень ні відповідач ОСОБА_1 , а ні інші відповідачі не подавали. Вимоги апеляційної скарги в цій частині стосуються не лише відповідача ОСОБА_1 , а й інших відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які в свою чергу рішення суду першої інстанції не оскаржили, відзивів та будь-яких інших заяв щодо апеляційної скарги не подавали, а тому апеляційний суд позбавлений права вийти за межі заявлених вимог та вирішувати питання, які вплинуть на права та обов`язки інших осіб.

Щодо заперечень апеляційної скарги в частині неправильного врахування судом першої інстанції вимог заяви позивача про уточнення позовних вимог, оскільки вона подана із пропуском встановлено законом строку, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою суду від 16 листопада 2022 року у цій справі скасовано заочне рішення від 23 травня 2022 року та призначено справу до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. До початку розгляду справи по суті (першого судового засідання у цій справі) позивач подав 30 листопада 2022 року заяву про зменшення позовних вимог.

Зважаючи на те, що наслідком скасування заочного рішення є розгляд справи спочатку за загальними правилами змагального процесу, то позивач у встановленому законом порядку скористався належним йому правом на подання вищевказаної заяви, а суд правомірно прийняв таку заяву до розгляду, у зв`язку із чим колегія суддів відхиляє заперечення апеляційної скарги в цій частині.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 01 червня 2023 року.

Головуючий

Судді