Номер провадження: 22-ц/813/5463/23
Справа № 521/4985/22
Головуючий у першій інстанції Леонова О.С.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.07.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Стахової Н.В.

за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3

на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2023 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей,

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей, просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , до досягнення ними повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 7000 (сім тисяч) грн щомісячно на кожну дитину, починаючи стягнення з дня подання позовної заяви до суду, також просить стягнути із відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 18200 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

Зазначила, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя має двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 ).

Крім того на забезпеченні позивачки знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_3 ).

Сімейне життя з відповідачем не склалося, тому на даний час вони спільно не проживають. Їй самій важко утримувати дітей, забезпечити їм необхідний рівень життя для їх нормального фізичного та духовного розвитку, оскільки жодних доходів не отримує, є багатодітною матір`ю, та має відповідне посвідчення, видане Департаментом праці та соціальної політики Одеської міської ради від 19.06.2019 р., строк дії якого встановлено до 13.06.2033 року.

Діти постійно проживають із матір`ю на орендованій квартирі. Донька ОСОБА_7 отримує дошкільні освітні послуги в Одеському приватному закладі «Центр розвитку дитини «Азбука», син ОСОБА_8 за станом здоров`я не може відвідувати дитячий садочок та потребує постійного нагляду батьків, лікарських обстежень та тривалого лікування, що теж в свою чергу не дозволяє матері дитини працювати. Має діагноз порушення мовного розвитку (дифузія розвитку) та реабілітації психофізичного розвитку.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість оскільки працює моряком (другий помічник капітана) та регулярно ходить в закордонні рейси, що підтверджується відповідними документами моряка. Має стабільний, хороший дохід, тож має можливість надавати допомогу в утриманні дітей. Тому вона змушена звернутися в суд з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2023 року ухвалено позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви 06.04.2022 року і до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень щомісячно, починаючи з дня подання заяви 06.04.2022 року і до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 18200 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Вирішуючи спір, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача та вважав за необхідне встановити розмір аліментів на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , до досягнення ними повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн на кожного з дітей та вважав, що вищевказана сума відповідає матеріальному стану та фінансовим можливостям відповідача, а також, є достатніми для задоволення належного рівня життя для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей.

Крім того, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 18 200 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 року у справі №521/4985/22 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дітей.

Ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково, а саме:

«Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2100 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 06.04.2022 і до досягнення нею повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2100 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 06.04.2022 і до досягнення ним повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що визначений судом розмір аліментів є несправедливим та таким, що не відповідає обставинам справи, принципам розумності, виваженості та справедливості.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" визначено, що у 2022 році встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні.

Тому, відповідач вважає, що необхідним розміром аліментів слід вважати 2100 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації, починаючи з 06.04.2022 і до досягнення дитиною повноліття на кожну дитину.

Скаржник вважає, що заявлена представником позивача сума в розмірі 18200 грн є надмірною та неспівмірною зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді підлягає зменшенню оскільки він явно завищений.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Пояснення учасників справи

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Осьмінін С.Д. у судовому засіданні надали пояснення, в яких зазначили, що суд першої інстанції правомірно вирішив цей спір, правильно застосувавши норми матеріального й процесуального права.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі із 13 червня 2017 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_4 , видане Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за актовим записом № 572.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_1 ) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 ).

Діти постійно проживають із матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно п.2.1. договору оренди від 25.01.2022 року, орендна плата становить 6000 грн щомісячно, в опалювальний сезон 7000 грн.

ОСОБА_7 отримує дошкільні освітні послуги в Одеському приватному закладі «Центр розвитку дитини «Азбука», що підтверджується Договором про надання освітніх послуг від 18.02.2022 року. Відповідно п.5.1.1 договору, вартість освітніх послуг складає 425 грн за один день. Тобто на місяць при 30 календарних днів 12750 грн; 31 календарних дня 13175 грн.

ОСОБА_8 за станом здоров`я не може відвідувати дитячий садочок та потребує постійного нагляду батьків, лікарських обстежень та тривалого лікування.

Відповідно до Виписки ЛКК № 8/43 від 22.02.2022, виданої Комунальним підприємством «Дитяча міська поліклініка № 3» Одеської міської ради, ОСОБА_5 має діагноз порушення мовного розвитку (дифузія розвитку) та реабілітації психофізичного розвитку.

Заочним рішенням Київського районного суду м.Одеси від 29 грудня 2009 року по справі №2-4235 вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 аліменти на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 26 травня 2009 року по 08 лютого 2025 року.

Відповідно до контракту особистого найму моряка від 22.05.2021 року ОСОБА_2 працює моряком закордонного плавання (другий помічник капітана, судно ОСОБА_11 ), строк дії контракту 19.12.2021 року. Інші докази про продовження дії контракту в матеріалах справи відсутні.

Як вбачається з платіжних відомостей за період з 27.06.2021 року по 24.11.2021року заробітна плата в середньому на місяць становить 4500 дол. США.

Відповідно до записів у паспорті моряка, відповідач перебував у рейсі з 08.12.2014 року по 18.07.2015 рік, з 21.07.2017 року по 30.01.2018 року. 26.07.2018 року по 19.11.2018 року, з 20.04.2019 року по 09.08.2019 року, з 27.06.2021 року по 27.11.2021 року. Інша інформація щодо перебування останнього у рейсах в наступні роки в матеріалах справи відсутня.

Відповідач у відзиві визнав, що у нього у власності перебуває скутер придбаний 10.09.2019 року та земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 , вартість 47 400 грн.

Відповідно до відповіді на запит суду Адміністрацією Держприкордон служби України повідомлено, що 04.04.2022 року відповідач виїхав за межі України.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене рішення відповідає в повній мірі.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789 ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 141 СК Українимати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (статі 180, 181 СК України).

Згідно із статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування . Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ч. 1 ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції встановив, що позивач та відповідач є особами працездатного віку, повинні приймати участь в утриманні дитини, а тому, виходив з того, що аліменти на утримання дитини за рішенням суду складають 5000 грн на кожну дитину.

Визначаючи розмір аліментів, місцевий суд врахував стан здоров`я відповідача, матеріальне становище платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що з урахуванням принципу рівної відповідальності обох батьків за утримання дитини, розміру аліментів, що має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини і обставин, які підлягають з`ясуванню при визначенні розміру аліментів, зокрема матеріального становища платника аліментів, суд зробив обґрунтований висновок про визначення розміру аліментів, що підлягає стягненню на користь позивачки на утримання дитини.

Відтак, доводи апеляційної скарги щодо розміру аліментів не спростовують встановлені у справі фактичні обставини.

Відповідачем не надано доказів відсутності у нього фінансової можливості нести відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дітей, саме на час ухвалення рішення суду.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем було подані докази відповідних витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме:

- витяг з угоди «На правову допомогу» від 22.02.2022 року, який містить найменування виду правової допомоги, час, витрачений адвокатом при наданні правової допомоги, погоджену сторонами вартість однієї години надання правової допомоги та повну вартість наданої допомоги по цивільній справі;

- квитанція до прибуткового касового ордера №б/н від 22.02.2022 року про оплату ОСОБА_1 послуг адвоката Єфімової Лариси Яківни за надання правової допомоги на підставі договору про правову допомогу на суму 18200,00 грн.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу) передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне цивільне - процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року, справа № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що з врахуванням вищенаведеного, розмір гонорару за надану позивачці адвокатом правничу допомогу, визначений судом першої інстанції, відповідає критерію реальності адвокатських витрат - їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 15 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

Н.В. Стахова