Дата документу 27.09.2023 Справа № 336/4869/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/4869/22 Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/807/1776/23 Карабак Л.Г.
Доповідач: Бєлка В.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Кочеткової І.В.

Подліянової Г.С.

За участю секретаря: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» - Шмаріної Аліни Павлівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних витрат та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, інфляційних витрат та моральної шкоди, посилаючись на те, що 05.12.2021 о 20:50 год. в м. Запоріжжі, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним "Dacia Logan", д.н. НОМЕР_1 , по о. Хортиця, Т 0806, вул. Січі, 3, не врахувала дорожньої обстановки, не впоралася з керуванням, виїхала на смугу зустрічного руху, перетнувши подвійну суцільну лінію, та скоїла зіткнення з транспортним засобом "HavaІ Н6", д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021р. (справа № 335/13306/21, провадження № 3/335/3285/2021) ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави розміром 850 грн. 00 та відповідний судовий збір.

Судом було встановлено, що своїми діями ОСОБА_2 порушила вимоги п.п.11.4,34, 2.3Б Правил дорожнього руху. В результаті ДТП транспортні засоби тримали механічне пошкодження, травмованих немає. Особа, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 під час розгляду справи свою вину визнала.

Цивільно-правова відповідальність власника (на дату ДТП) застрахована у ТДВ "СК "Кредо" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1693055.

Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою пошкоджено автомобіль "Haval Н6", д/з НОМЕР_2 , власником якого є позивач - ОСОБА_1 , тобто настав страховий випадок.

Зазначає, що він 27.01.2022 року звернувся до ТДВ "СК "Кредо" із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте на вказану заяву ТДВ "СК "Кредо" відповіді не надало, страхове відшкодування не здійснило, аварійний комісар направлений не був.

В подальшому адвокат Слесарь О.В. в інтересах ОСОБА_1 до ТДВ "СК "Кредо" скерував два адвокатських запити з проханням надати відомості про причини невиплати на користь позивача страхового відшкодування. На адвокатський запит, надісланий 18.07.2022 р., ТДВ "СК "Кредо" шляхом надсилання відповіді на електронну пошту надало формальну відповідь без зазначення причин невиплати на користь позивача страхового відшкодування. Інший адвокатський запит від 05.08.2022 року був взагалі залишений без відповіді. Відомостей про причини невиплати або відмови у виплаті страхового відшкодування страховик не надав.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3829 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ "HavaІ Н6", реєстр. № НОМЕР_2 в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року, матеріальний збиток складає 315 481, 37 грн.

Відповідач була присутня при огляду КТЗ судовим експертом та ознайомлена протоколом огляду.

Вказує, що згідно розпорядження Нацкомфінпослуг «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суми за договором обов`язкового страхування складають: за шкоджу, заподіяну потерпілих - 130 тис. грн., за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих - 260 тис. грн.

Отже, ліміт страхової виплати ТДВ «Страхова компанія «Кредо» складав є 130 тис. грн.

Крім того, сума пені, 3% річних, інфляційних витрат. Які були розраховані за період з 28.04.2022 року по 14.09.2022 року складає: пеня - 21 084,93 грн., 3 % річних - 1 496,00 грн., індекс інфляції (інфляційні витрати) - 10 137,09 грн.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» складає 162 718,02 грн.

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичних розміром завданої шкоди в сумою страхового відшкодування.

Матеріальний збиток, завданий КТЗ позивача, складає 315 481,376 грн. Страхове відшкодування складає 130 00,00 грн. Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою. Страхового відшкодування становить 185 481,37 грн.

Таким чином, майнова відповідальність ОСОБА_2 складає 185 481,37 грн.

Враховуючи приписи ст625 ЦК України, зазначена сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми.

Згідно розрахунку за період з 05.12.2022 року по 14.09.2022 року: 3% річних становить 4 329,59 грн., індекс інфляції (інфляційні втрати) - 37 560,36 грн.

Таким чином, за загальна суми , що підлягає стягненню з ОСОБА_2 складає 227 371,32 грн.

Вказує, що діями та бездіяльністю відповідачів йому було завдано моральної шкоди, яку він оцінює 60 000,00 грн. та яка проявилась у його душевних страждання, відчуття власності неспроможності забезпечити захист своїх законних прав. Відсутність автомобіля призвела до того, що він не зміг здійснювати свою підприємницьку діяльність та був змушений звертатися до спеціальних організацій щодо прокату автомобіля, його додаткові витрати склали 14 296,00 грн. Автомобіль був єдиним засобом пересування для членів його родини. Також був порушений звичайний образ життя його та його родини. Крім того, у зв`язку з незручностями, пов`язаними з вирішенням даної ситуації він переживає постійний стрес та емоційний потрясіння. Доводиться витрачати свій час не звернення до суду за захистом свого права.

Вказує, що відповідачі добровільному порядку вказані суми не сплачують.

Посилаючись на зазначені обставини, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на його користь суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 1693055 у розмірі 130 000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 43 167,13 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 17 394,27 грн., 3% річних: 2 820,82 грн., всього - 193 382,22 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь майнову шкоду у розмірі 185 481,37 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 49 110,87 грн., 3% річних: 6 219,99 грн., всього - 240 371,23 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на його користь моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на його користь моральну шкоду у розмірі 30 000,00 грн.

Стягнути з відповідачів судові витрати пов`язані з розглядом цієї справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року позовні вимоги задоволені частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР1693055 у розмірі 130 000,00 грн., пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування: 43 167,13 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 17 394,27 грн., 3% річних: 2 820,82 грн., всього - 193 382,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 185 481,37 грн., інфляційне збільшення боргу (інфляційні втрати): 49 110,87 грн., 3% річних: 6 219,99 грн., всього - 240 371,23 грн.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір з кожного по 2 268,80 грн.

Додатковим рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 09 серпня 2023 року стягнуто з Товариствао з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ТДВ «Страхова компанія «Кредо» - Шмаріна А.П. зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом не в повному обсязі досліджені обставини, які мають значення для справи. Звертає увагу, що ТДВ СК «Кредо» визнало вимогу про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 130 00,00 грн. Не враховано, що звертаючись до суду з позовом позивач не навів будь-якого обґрунтування щодо заявлених вимог про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та 3% річних за користування грошовими коштами саме до 16.01.2023 року. Нарахування та стягнення штрафних санкцій наперед чинним законодавством не передбачено, при цьому стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми шістьма місяцями перед звернення кредитора до суду. Залишилось поза увагою, що питання відносно існування на території України надзвичайних обставини, а саме введення воєнного стану, що невідмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків та обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності є загальновідомим та нормативно врегульованим. Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди, слід врахувати, що при виплаті юридичною особою доходжу у вигляді суми немайнової (моральної) шкоди на підставі рішення суду платнику податку - фізичній особі, сума такої шкоди оподатковується податком на доходи фізичних осіб на загальних підставах, при цьому юридична особа має виконувати усі функції податкового агента, визначені ПКУ. Зазначає, що вартість юридичних послуг професійної правничої допомоги завищена в декілька разів, оскільки дана справа не є складною, не вимагає вивчення великого обсягу нормативно-правових актів, складання великої кількості процесуальних документів, судова практика в цій категорії справи є сталою, а необхідні документи є шаблонними. Проведене експертного автотоварознавче дослідження щодо визначення матеріального збитку, докорінно не впливає на суму страхового відшкодування визнану товариством, а тому витрати на проведення такого дослідження вважають такими, що суперечать чинному законодавству. Просить скасувати рішення суду в частині стягнення з товариства пені, 3% річних, інфляційних витрат та моральної шкоди, прийняти нове рішення в цій частині, яким в частині стягнення з товариства матеріальної шкоди у розмірі 130 000,00 грн. задовольнити , в решті позовних вимог відмовити у повному обсязі.

На зазначену апеляційну скаргу представник позивача О.В. Слєсарь подав відзив за змістом якого повністю підтримує висновки суду першої інстанції та вважає, що доводи апеляційної скарги їх не спростовують. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Вислухавши доповідь судді, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон їх регулює.

Судом встановлено і підтверджено матеріалами справи, що 05.12.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу "HavaІ Н6", д.н. НОМЕР_2 , у якій автомобіль отримав механічні пошкодження.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 грудня 2021р. (справа № 335/13306/21, провадження № 3/335/3285/2021) ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на неї було накладено ставне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави розміром 850 грн. 00 та відповідний судовий збір.

Цивільно-правова відповідальність власника (на дату ДТП) застрахована у ТДВ "СК "Кредо" згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР1693055.

Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою пошкоджено автомобіль "Haval Н6", д/з НОМЕР_2 , власником якого є позивач - ОСОБА_1 , тобто настав страховий випадок.

ОСОБА_1 27.01.2022 року звернувся до ТДВ "СК "Кредо" із заявою про виплату страхового відшкодування. Проте на вказану заяву ТДВ "СК "Кредо" відповіді не надало, страхове відшкодування не здійснило, аварійний комісар направлений не був.

В подальшому адвокат Слесарь О.В. в інтересах ОСОБА_1 до ТДВ "СК "Кредо" скерував два адвокатських запити з проханням надати відомості про причини невиплати на користь позивача страхового відшкодування. На адвокатський запит, надісланий 18.07.2022 р., ТДВ "СК "Кредо" шляхом надсилання відповіді на електронну пошту надало формальну відповідь без зазначення причин невиплати на користь позивача страхового відшкодування. Інший адвокатський запит від 05.08.2022 року був взагалі залишений без відповіді. Відомостей про причини невиплати або відмови у виплаті страхового відшкодування страховик не надав.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №3829 щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ "HavaІ Н6", реєстр. № НОМЕР_2 в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року, матеріальний збиток складає 315 481, 37 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі зазначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - це подія передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику "страхованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ") обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно із ст. 5 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" об`єктом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяне здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правові відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`я та/або майну потерпілого.

Статтею 22, 36.2 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених, у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у раз -я ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

При цьому, згідно зі ст. 36.5. ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" за кожен день прострочення виплат страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України)ю

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

21 вересня 2019 року набрало чинності розпорядження Нацкомфінпослуг "Про внесення змін до нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розроблене відповідно до подання

Згідно з розпорядженням суми за договорами обов`язкового страхування складають: за шкоду завдану мацну потерпілих 130 000,00 грн.; за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих 260 000,00 грн.

Отже, ліміт страхової виплати ТДВ " СК "Кредо" складає 130 000,00 грн., крім того, сума пені, 3% річних інфляційних виплат, які були розраховані за період з 28.04.2022 року по 16.01.2023 року складає: пеня 43 167,13 грн., 3% річних 2 820,82 грн., індекс інфляції (інфляційні витрати) 17 394,27 грн., таким чином сума, яка підлягає стягнення з ТДВ " СК "Кредо" складає 193 382,22 грн.

Положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній й підставі володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Поняття шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, статтею 28 Закону № 1961-IV - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи знищенням транспортного засобу.

При цьому, завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим ; вдуванням) (ст. 1194 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди і деліктному зобов`язанні.

Наведене вище узгоджується із правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (№ 14-176цс18) про те, що " … відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів можливе за що згідно з цим договором або Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-І//). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди".

За правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 750/15471/15-ц (№14-316цс18), "...у разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-ІУ. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961-ІУ у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і умовою страхового відшкодування".

Обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

А саме, матеріальний збиток, завданий КТЗ позивача, складає 315 481, 37 грн. Страхове відшкодування складає 130 000 грн. Різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування становить 315 481, 37 грн. -130 000 грн. = 185 481,37 грн.

Таким чином, майнова відповідальність ОСОБА_2 складає - 185 481,37 грн.

Враховуючи приписи ст.625 ЦК України, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначена сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних з простроченої суми. Розрахунок здійснений за період з 05.12.2022 (день ДТП) по16.01.2023 року. 3% річних 6219,99 грн., Індекс інфляції (інфляційні втрати)- 49 110,87 грн.

Таким чином, загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 складає 240 371,23 грн.

Розрахунки відповідачкою та її представником не оспорювалися.

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або ї спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" обов`язковому і з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під поняттям моральної шкоди охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, а заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Не підлягає доказуванню та є очевидним той факт, що ДТП із пошкодженням автомобілю є значним стресом, наслідки якого безпосередньо впливають на життя людини, його душевний стан та здоров`я. Діями та бездіяльністю відповідачів позивачеві було завдано моральної шкоди, яка проявилась у душевних стражданнях, відчутті власної неспроможності забезпечити захист своїх законних прав, що породило недовіру до визначених законом інституцій та в цілому призвело до почуття безсилля. Все проходило на очах його родини. Відсутність автомобіля призвела до того, що позивач не зміг здійснювати свою підприємницьку діяльність і був змушений звертатись до спеціалізованих організацій щодо прокату автомобілів. Його додаткові витрати склали - 14 296 грн.

Крім того, автомобіль був єдиним засобом пересування для позивача та членів його родини. Вочевидь, був порушений звичний спосіб життя позивача та його родини, що призвело до погіршення та позбавленню можливості в реалізації наших звичок та бажань, що, в свою чергу, вимагало від нього податкових зусиль для організації життя родини та ведення підприємницької діяльності.

У зв`язку з викладеним позивач вочевидь відчував постійний стрес та емоційні переживання, психічне напруження, стурбованість.

Ст. ст. 1167, 1173 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції правильно визначив, що сума моральної шкоди з урахуванням принципу справедливості та пропорційності має бути зменшена до 10 000,00 грн. з кожного з відповідачів.

Визначаючи розмір матеріальної шкоди суд першої інстанції врахував висновок експертного товарознавчого дослідження №3829, щодо визначення матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ НаvаІ Н6, реєстр. № НОМЕР_2 в результаті ДТП, який був складений судовим експертом Філем Олегом Павловичем 24 травня 2022 року. Доводи відповідачки, що їй видано експертний висновок із значно меншою вартістю збитків не підтверджується належними доказами. Так оригінал висновку є тільки єдиний від 24 травня 2022 року, він оплачений і отриманий позивачем. Копія висновку з меншою вартістю на розмір ПДВ, роздрукована з додатку Вайбер та надіслана відповідачці позивачем з метою мирного врегулювання спору для погодження меншої суми. Інші доводи, які наводила відповідачка, щодо невідповідності дати оплати послуг експерта даті висновку не вказують на незаконність або недійсність висновку, який не оскаржений.

Не можна вважати, що повідомлення Торгово промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 про те, що військова агресія росії є форс мажорною обставиною щодо правовідносин між цими сторонами та за цих обставин та звільняє ТДК "СК "Кредо" від цивільно-правової відповідальності. Такі обставини мають підтверджуватися сертифікатом ТПП України виданому конкретній юридичній особі, за конкретних обставин, та за умов втрати нею виробничих потужностей, майна, інших активів, тощо.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» - Шмаріної Аліни Павлівни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2023 року по цій справі залишити без змін.

Дата складання повної постанови 27 вересня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий: В.Ю. Бєлка

Судді: І.В. Кочеткова

Г.С. Подліянова