РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року місто Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді - Галінської В.В.

секретар судового засідання - Калетинець Т.В.

справа №569/19070/22

учасники справи: позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку за минулий час за період з листопада 2019 року по жовтень 2022 року.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 30 травня 2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. 29 березня 2017 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/3760/17 шлюб між ними було розірвано. У них в шлюбі народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем і знаходиться на її повному утриманні. Після розлучення, між сторонами була усно обумовлена сума коштів, яку відповідач передавав через матір позивача ОСОБА_4 , на утримання доньки. Від моменту розлучення, а саме з березня 2017 року і до жовтня 2019 року відповідач, за усною домовленістю з позивачем, передавав кошти на утримання дитини, проте із жовтня 2019 року і по теперішній час відповідач не передає жодних коштів на утримання дитини. На всі спроби позивача домовитися з відповідачем про матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач отримувала лише обіцянки такої допомоги. У зв`язку із ухиленням відповідача від участі у матеріальному забезпеченні дитини, позивач змушена була звернутися до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. Судовим наказом стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі одної четвертої частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви про видачу судового наказу, а саме з 23.11.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 29 грудня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 30 січня 2022 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень.

В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що матеріальна допомога ним надавалась доти, доки він мав таку фінансову спроможність, на даний час аліменти стягуються відповідно до судового наказу. До звернення позивача до суду з заявою про видачу судового наказу ОСОБА_1 з проханням матеріальної допомоги до нього не зверталась.

Заслухавши виступи сторін, розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з"ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2022 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 23 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 , яка є матір`ю позивача, суду пояснила, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 була усна домовленість про сплату аліментів. Певний час відповідач сплачував кошти в розмірі 200 євро, потім 100 євро. Згодом перестав. Сплачував кошти до 23.09.2019 року, які передавав через неї, оскільки до 2020 року дитина жила з нею.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії.

Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати.

У матеріалах справи відсутні належні докази того, що позивач ОСОБА_1 вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ОСОБА_2 ухилявся від їх сплати в розумінні ч. 2 ст. 191 СК України. Надані позивачем роздруківки з телефону не можна вважати таким доказом, з них з достовірністю неможливо встановити між ким велась переписка та з приводу чого.

За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів.

Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають.

Глава 15 Сімейного кодексу України передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України), за ініціативою платника чи одержувача (ст. 187 Сімейного кодексу України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст. 189 Сімейного кодексу України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків).

Отже, для підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів вона для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час має надати належні, достатні та допустимі докази про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів одним з описаних вище способів та докази того, що такі заходи не принесли результату у зв`язку з ухиленням відповідача від надання утримання дитині.

Крім того, слід зауважити, що ставлячи питання про стягнення аліментів за минулий час, позивач в позові має вказувати конкретну суму, про стягнення якої вона просить та яка має ґрунтуватись на відповідних розрахунках та доказах, оскільки стягнення аліментів за минулий час не є періодичними платежами (бо період їх нарахування вже сплив).

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, а у задоволенні позову суд відмовляє, судові витрати відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

ОСОБА_2 АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 20 вересня 2023 року

Суддя -