Номер провадження 2/570/1227/2023
У х в а л а

06 жовтня 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гнатущенко Ю.В., перевіривши виконання вимог статтей 175 і 177 ЦПК України по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачки про розірвання шлюбу.

В ході підготовки справи до відкриття провадження, судом встановлено, що позовна заява подана без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України і підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, зокрема: за спільною заявою подружжя відповідно до ст. 106 цього Кодексу, або за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу.

Статтею 106 Сімейного кодексу України встановлено, що подружжя, яке не має неповнолітніх дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Згідно ст. 110 цього Кодексу, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз`яснено, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із позовної заяви та доданих до неї документів взагалі не вбачається щодо наявності дітей у подружжя та їх віку. Також, у позовній заяві відсутні посилання на обставини неможливості розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 Сімейного кодексу України, або відсутності згоди відповідачки на розірвання шлюбу, тобто виникнення спору щодо припинення шлюбу, що дає підстави позивачу звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Також слід зазначити, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини ї основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Тобто, позивачем у позовній заяві взагалі не зазначено чи є у сторін від шлюбу малолітні чи неповнолітні діти та з ким вони проживають. Позивач лише вказує, що відповідачка з липня 2023 перебуває за кордоном. Заходи досудового врегулювання спору не вживалися. Крім того, в ухвалі Рівненського міського суду у складі судді Галінської В.В. встановлено, зокрема: "Доказів того, що на утриманні позивача є малолітні або неповнолітні діти, позивач не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача, між подружжям є домовленість про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 суду не надано". Ухвала суду набрала законної сили 14.09.2023 р.

Оскільки позовна заява не відповідає вимогам ст.177 ЦПК України, відповідно до ч.1ст.185 ЦПК України позовну заяву слід залишити без руху, надати позивачеві строк для усунення вищевказаних недоліків, протягом десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Одночасно слід звернути увагу, що в матеріалах справи наявне клопотання позивача ОСОБА_1 про підтримання позовних вимог та проведення розгляду справи без його участі (а.с.13).

06.10.2023 р. до суду надійшла заява про визнання позовних вимог позивачем ОСОБА_3 із вказанням п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України. У зв`язку з цим слід роз`яснити, що у відповіності до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 1) позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

В разі невиконання вимог ухвали суду, позовна заява, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Керуючись ст.ст.175, 177, 185, суддя, -

у х в а л и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення даної ухвали .

В разі не усунення зазначених в ухвалі недоліків заява вважатиметься неподаною і повертатиметься позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Гнатущенко Ю.В.