МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" вересня 2023 р. Справа №381/449/23

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Білоцької Л.В., при секретарі Лузану І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у залі суду у смт Макарів Київської області цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернувся до суду із позовом до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» (далі - відповідач) про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати.

В обґрунтування позову позивач вказав, що постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2020 року з Акціонерного товариства «Українська залізниця» стягувалося на його користь щомісячно по 5 630,14 грн. на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

В подальшому АТ «Укрзалізниця» самостійно, без рішення суду, здійснювали збільшення виплат на відшкодування шкоди, завданої ушкодження здоров`я при індексації заробітної плати.

Шкода його здоров`ю - тяжкі тілесні ушкодження, була завдана 22.05.1986 року внаслідок скоєння ДТП з вини ОСОБА_2 , який працював водієм у Фастівській дистанції електропостачання Південно-Західної залізниці.

Вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 22.08.1986 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєному ДТП та засуджено за ст. 215 КК України (в редакції 1960 року).

На підставі рішення МСЕК від 20.01.1997 року позивача було визнано інвалідом 2 групи довічно.

На час отримання травми позивач працював помічником машиніста у Фастівському Моторвагонному депо Південно-Західної залізниці. У зв`язку втратою працездатності АТ «Українська залізниця» проводила доплату до середнього заробітку, згідно рішення суду та чинного законодавства, яке передбачає дану компенсацію.

На підставі Постанови Кабінету міністрів України від 25.06.2014 року № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», ПАТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх прав і обов`язків в тому числі Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-західна залізниця», реорганізованих шляхом злиття.

07.10.2022 р. позивач звернувся до АТ «Українська залізниця» для перерахунку в частині збільшення виплати за ушкодження здоров`я. На що отримав відповідь від 16.11.2022 р. № НАС-36/І-148 щодо виплати грошових коштів, в якій йому відмовлено в проведенні перерахунку та вказано, що Філія уповноважена виплачувати грошові кошти тільки за обов`язкової наявності достатньої на це юридичної підстави. Однією з таких підстав є обґрунтоване та законне рішення, що ухвалене судом.

Виплати з індексацією позивач отримував до червня 2021 року. На даний момент він отримує 6 259,59 гривень компенсації.

Оскільки на даний час збільшилась заробітна плата помічника машиніста Моторвагонного депо до 10 054,26 грн., тому виходячи із заробітної плати помічника машиніста з урахуванням 10 відсотків вини позивача у ДТП, встановленої рішенням Фастівського міського суду від 08.07.1997 року, позивач вважає, що відшкодування шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я повинно складати 9 048,78 гривень щомісячно.

Враховуючи викладене, позивач просив суд: збільшити розмір щомісячного стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь в розмірі 9 048 грн. 78 коп. (дев`ять тисяч сорок вісім грн. 78 коп.) щомісячно з перерахунком відповідно до змін розміру заробітної плати помічника машиніста по Виробничому підрозділу Моторвагонного депо Фастів-1 довічно; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на його користь недоотриману різницю збільшення розміру заробітної плати помічника машиніста Моторвагонного депо, а саме - 2 789,19 гривень щомісяця починаючи з листопада 2022 року, загальна сума - 11 156,76 гривень.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.03.2023 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву, позивачу строк для подачі відповіді на відзив.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 29.05.2023 року дану цивільну справу передано для розгляду за підсудністю до Макарівського районного суду Київської області.

Дана справа надійшла до Макарівського районного суду Київської області 31.07.2023 року та відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2023 року передана на розгляд судді Білоцькій Л.В.

Справа призначалася до розгляду у судовому засіданні на 30.08.2023 року, яке відкладено на 12.09.2023 року.

У судовому засіданні 12.09.2023 року позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позовних вимог заперечила, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі посилаючись на письмові пояснення.

В подальшому, позивач та представник відповідача надали суду заяви про подальший розгляд справи за їх відсутності.

Вислухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням Фастівського міського суду Київської області від 08.07.1997 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до Фастівської дистанції електропостачання про відшкодування шкоди в зв`язку з пошкодженням здоров`я. Стягнуто з відповідача одноразово на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування шкоди за період з 21.01.1997 року по 08.07.1997 року в сумі 1259,07 грн., а надалі стягувати щомісячно по 231,75 грн. до чергового переосвідчення, тобто до 19.05.2002 року.

Рішенням встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 22.05.1986 року, здоров`ю позивача було заподіяно шкоду, в результаті якої він став інвалідом ІІ групи. Відповідно до висновків МСЕК від 20.01.1997 року йому встановлено ІІ групу інвалідності довічно. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_2 , водія дистанції електропостачання, який керував автомобілем, що належав відповідачу. За скоєний злочин ОСОБА_2 засуджений за ст. 215 ч. 2 КК України і вирок набрав законної сили. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_1 працював помічником машиніста в моторвагонному депо ст. Фастів і його середній заробіток на момент травми склав 214 крб. 70 коп. Як вбачається із довідки моторвагонного депо Фастів від 13 березня 1997 року середньомісячна заробітна плата помічника машиніста складає 257,50 грн. При обчисленні розміру стягнення суд врахував розмір середнього заробітку помічника машиніста та вину позивача в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (10 %) (а.с. 22-23).

В квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відшкодування шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Позов мотивував тим, що шкода його здоров`ю у вигляді тяжких тілесних ушкоджень була завдана 22.05.1986 року внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини ОСОБА_2 , який працював водієм у Фастівській дистанції електропостачання Південно-Західної залізниці. Вироком Фастівського міського суду Київської області від 22.08.1986 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєній дорожньо-транспортній пригоді та засуджено за ст. 215 КК України 1960 року.

На підставі рішення МСЕК від 20.01.1997 року його було визнано інвалідом 2 групи довічно. На час отримання травми він працював помічником машиніста у Фастівському Моторвагонному депо Південно-Західної залізниці, у зв`язку із втратою працездатності відповідач проводив доплату до середнього заробітку, згідно рішення суду та чинного законодавства, яке передбачає дану компенсацію, він щомісячно отримує 4799,78 грн. відшкодування у зв`язку з пошкодженням здоров`я згідно рішення Апеляційного суду Київської області від 17 травня 2017 року.

На даний час збільшилась заробітна плата помічника машиніста Моторвагонного депо, для збільшення йому виплати він 20.02.2019 року звернувся до відповідача, який відмовив йому у проведенні перерахунку в частині збільшення виплати листом від 18.03.2019 року.

Посилаючись на ст. 3 Конституції України, ст. 1166, 1172, 1195 ЦК України, просив стягнути із відповідача на свою користь відшкодування шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я в розмірі 7488,88 грн. щомісячно.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 25.11.2019 року позов задоволено. Стягнуто із АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я в розмірі 7488,88 грн. щомісячно.

Постановою Київського апеляційного суду від 10.06.2020 року вказане рішення суду від 25.11.2019 року скасовано та ухвалено нове про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» стягувалося на користь ОСОБА_1 щомісячно по 5 630,14 грн. на відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я (а.с. 24-31).

Обґрунтовуючи заявлені вимоги та надаючи на їх підтвердження докази, позивачем надано довідку №115 від 09.11.2022 року, з якої слідує, що станом на 07.11.2022 року середня заробітна плата помічника машиніста по Виробничому підрозділу Моторвагонне депо Фастів-1 становить 10 054,26 грн. (а.с. 8).

07.10.2022 року позивач звертався до відповідача із заявою про проведення перерахунку в частині збільшення виплати за ушкоджене здоров`я з липня 2021 по теперішній час (а.с. 9).

Листом від 16.11.2022 року № НАС-36/І-148 щодо виплати грошових коштів, відповідач повідомив позивача, що виплачувати грошові кошти Філія уповноважена тільки за обов`язкової наявності достатньої на це юридичної підстави. Однією з таких підстав є обґрунтоване та законне рішення, що ухвалене судом (а.с. 10).

Також позивачем подано довідку МСЕК серії КИО-І № 018670 від 20.01.1997 року, якою йому було встановлено 2 групу інвалідності з 01.10.1996 року довічно (а.с. 11).

В свою чергу, відповідач заперечуючи позовні вимоги в повному обсязі, в своїх письмових поясненнях вказав, що вважає такі вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 1208 ЦК України. Посилання позивача на норми ст. 1197 ІДК України, а саме щодо здійснення перерахунку від середнього місячного заробітку, що є неприпустимим відповідно до норм законодавства України. Розрахунок втраченого фізичною особою заробітку, що підлягає відшкодуванню відповідно до ст. 1197 ЦК України, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Зазначена норма діє при першому нарахуванні відшкодування шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Діюче законодавство не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньої заробітної плати на даний час.

Згідно зі статтею 455 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час заподіяння каліцтва позивачу, в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Потерпілий, який частково втратив працездатність, вправі в будь-який час зажадати від організації або громадянина, відповідальних за заподіяне йому каліцтво або інше ушкодження його здоров`я, відповідного збільшення відшкодування, якщо його працездатність в дальшому зменшилась в зв`язку з заподіяним ушкодженням здоров`я порівняно із тією, яка залишилась в нього на момент вирішення питання про відшкодування шкоди, або коли зменшився розмір пенсії, що він одержує в порядку державного соціального страхування.

Відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану з смертю, провадиться щомісячними платежами (стаття 465 ЦК Української РСР).

Тобто, законодавством, діючим на час завдання шкоди здоров`ю позивача (22.05.1986), передбачалось збільшення відшкодування лише в разі зменшення працездатності або в разі зменшення розміру пенсії, відповідно відсутня правова підстава для збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньої заробітної плати.

Враховуючи, що працездатність позивача не змінилась (не зменшилась), розмір пенсії також не зменшився, тому правові підстави для збільшення розміру відшкодування шкоди відсутні взагалі.

Діюче законодавство України не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати, а передбачає лише індексацію такої шкоди у разі підвищення вартості життя.

Вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на свою користь відшкодування шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я в розмірі 9 048,78 грн. щомісячно з перерахунком відповідно до змім розміру заробітної плати помічника машиніста по виробничому підрозділу Моторвагонне депо Фастів-1 довічно суперечить вимогам чинного законодавства, зокрема ст. 1208 ЦК України.

Щодо вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь недоотриману різницю збільшення розміру заробітної плати помічника машиніста моторвагонного депо, а саме 2 789,19 грн. щомісячно починаючи з листопада 2022 року, загальна сума - 11 156,76 грн. відповідач вказав, що оскільки на даний час рішення суду про виплату позивачу шкоди в розмірі 9 048,78 грн. відсутнє, тому згідно ст. 1208 ЦК України відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 11 156,76 грн. - різниці збільшення розміру заробітної плати помічника машиніста моторвагонного депо з листопада 2022 року. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 55-60).

Окрім того, у своїх письмових поясненнях від 12.09.2023 року відповідач посилався на те, що вирішуючи по суті позовні вимоги позивача під час розгляду справи №370/1005/19 про здійснення перерахунку відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, апеляційний суд стягнув з відповідача на користь позивача відшкодування шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я в розмірі 5630,14 грн. щомісячно з урахуванням Індексу інфляції в Україні.

Враховуючи, що Індекс інфляції в Україні становить:

за 2020 рік 105; за 2021 рік -110; за 2022 рік - 126,6. Тобто, що за останні три роки, які передували зверненню позивача із даним позовом, 2020-2023 роки коефіцієнт росту індексації складає 41,6. Отже, розрахунок збільшення суми відшкодування шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я наступний: за рішенням Київського апеляційного суду від 10.06.2020 у справі №370/1005/19 позивач отримує 5630,14 грн. щомісячно; 5 630,14 * 0,416 = 2 342,14 грн. (сума збільшення за індексом інфляції); 5630,14 + 2342,14 = 7 972,28 грн.

Враховуючи зазначене вище, відповідач вважає, що позовна заява є необґрунтованою, тому не підлягає задоволенню в повному обсязі (а.с. 97).

Вирішуючи даний спір суд керується також наступним.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 455 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року, який діяв на час заподіяння каліцтва позивачу, в разі заподіяння каліцтва або іншого ушкодження здоров`я організація чи громадянин, відповідальні за шкоду, зобов`язані відшкодувати потерпілому заробіток, втрачений ним внаслідок втрати або зменшення працездатності, а також відшкодувати витрати, викликані ушкодженням здоров`я (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо).

Відшкодування за шкоду, пов`язану з зменшенням працездатності потерпілого, а також за шкоду, пов`язану з смертю, провадиться щомісячними платежами (стаття 465 ЦК Української РСР).

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до частин 1-3 статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (з 1 січня 2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Спірні правовідносини продовжують існувати після набрання чинності ЦК України, тому до них підлягають застосуванню положення цього Кодексу.

Відповідно до змісту статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Відповідно до ч. 3 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. За наявності обставин, які мають істотне значення, та з урахуванням матеріального становища фізичної особи, яка завдала шкоди, сума відшкодування може бути виплачена одноразово, але не більш як за три роки наперед (частина перша статті 1202 ЦК України).

Згідно зі статтею 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду.

Виходячи із системного тлумачення наведених вимог закону, діюче законодавство України не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньомісячної заробітної плати, а передбачає лише індексацію такої шкоди у разі підвищення вартості життя.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 роз`яснено, що суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Також відповідно до правової позиції Верховного Суду в постанові від 03 червня 2020 року (справа № 520/5345/18) повноваження органів влади є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідач вказуючи, що діюче законодавство не передбачає збільшення розміру відшкодування шкоди до рівня середньої заробітної плати на даний час, в той же час фактично визнає право позивача на проведення індексації розміру відшкодування шкоди, згідно ч. 1 ст. 1208 ЦК України.

Позивач в обґрунтування доводів позовної заяви (з урахуванням заяви про уточнення вимог) та надаючи пояснення суду, з посиланням на положення ст. 1208 ЦК України, зазначає про наявне у нього право на проведення індексації розміру відшкодування шкоди та одночасно вказує про необхідність перерахунку відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`ю, з урахуванням збільшення розміру заробітної плати помічника машиніста.

Правова позиція щодо застосування ст. 1208 ЦК України викладена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17.03.2021 року у справі № 447/1535/17 (провадження № 61-12767св19) в якій Верховний Суд зазначив, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду (стаття 1208 ЦК України).

Індекс інфляції в Україні становить: за 2020 рік 105, за 2021 рік -110, за 2022 рік - 126,6. Тобто, що за останні три роки, які передували зверненню позивача із даним позовом, 2020-2023 роки коефіцієнт росту індексації складає 41,6.

Отже, розрахунок збільшення суми відшкодування шкоди в зв`язку з ушкодженням здоров`я наступний: за рішенням Київського апеляційного суду від 10.06.2020 у справі №370/1005/19 позивач отримує 5630,14 грн. щомісячно; 5 630,14 * 0,416 = 2 342,14 грн. (сума збільшення за індексом інфляції); 5630,14 + 2342,14 = 7 972,28 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає наявними підстави для часткового задоволення позову, шляхом стягнення із відповідача на користь позивача відшкодування шкоди з урахуванням індексації в розмірі 7 972,28 грн. щомісячних платежів.

Керуючись ст. ст. 5, 76-81, 83, 95, 141, 265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про збільшення розміру відшкодування шкоди у зв`язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ вул. Єжи Гедройця 5 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) відшкодування шкоди у зв`язку із ушкодженням здоров`я в розмірі 7 972,28 грн. щомісячно.

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо воно не проголошувалося з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 12.09.2023 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Акціонерне товариство «Укрзалізниця»: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, .

Суддя Л.В. Білоцька