Провадження № 2/686/3951/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

20 вересня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б.Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу № 686/12389/23 за позовом акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості, -

встановив:

Позивач, АТ «Кредобанк», звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, а саме: судовий збір в сумі 5 457 грн. 33 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 36 042 грн. 43 коп.

В обґрунтування вимог зазначив, що 26.04.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL-188834, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 231 120 грн. 00 коп. зі сплатою 36,99 % річних за користування кредитом, строком до 25.04.2024 року. Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором.

В порушення зазначених умов договору відповідач ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим заборгував банку станом на 09.03.20213 року 360 424 грн. 30 коп., що складається з: 197 769 грн. 23 коп. заборгованість за кредитом; 160 972 грн. 29 коп. заборгованість за відсотками, пеня 57,09 грн. та донараховані відсотки за березень 2023 року 1 625 грн. 69 коп. ОСОБА_2 , другий відповідач по справі, є дружиною позичальника, а тому і солідарним відповідачем, оскільки договір було укладено в інтересах сім`ї.

На підставі зазначеного, позивач просить суд стягнути вказану заборгованість за кредитним договором солідарно та судові витрати по справі.

24.05.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

14.06.2023 року справу призначено до слухання по суті.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань в судове засідання не направляли.

Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, а також беручи до уваги згоду представника позивача по справі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі тих доказів, які є в матеріалах справи.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , 26.04.2019 року уклав з АТ «Кредобанк» кредитний договір № CL-188834, згідно з яким відповідачу було надано кредит в сумі 231 120 грн. зі сплатою 36,99 % річних за користування кредитом, строком до 25.04.2024 року, що підтверджується копією відповідного кредитного договору, копією анкети-заяви фізичної особи на отримання готівкового кредиту, меморіальними ордерами, виписками про рух коштів по рахунках відповідача.

Відповідно до п. 1 кредитного договору позивач зобов`язався надати у власність відповідачу грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а відповідач зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому Договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим Договором.

Пунктом 6.1. кредитного договору передбачено, що відповідач зобов`язаний повернути позивачу кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Пунктом 6.2 кредитного договору визначено, що позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до Графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору).

Відповідно до п. 7.1 кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання.

Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав: видав клієнту платіжну картку, відкрив рахунок/субрахунок, виконував розрахунково-касове обслуговування, надав клієнту кредитні кошти у встановленому кредитним договором ліміті, тощо (для підтвердження належного виконання банком зобов`язань представником позивача надано суду копії відповідних меморіальних ордерів).

Проте відповідач ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором № CL-188834 від 26.04.2019 року своєчасно не виконував, внаслідок чого станом на 09.03.2023 року заборгував позивачу 360 424,30 грн., що складається з: 197 769,23 грн. заборгованість за кредитом; 160 972,29 грн. заборгованість за відсотками, пеня 57,09 грн. та донараховані відсотки за березень 2023 року 1 625,69 грн.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 ч. 1 ЦПК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Кредобанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL-188834 від 26.04.2019 року, яка станом на 09.03.2023 року становить 360 242,30 грн.

Щодо позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Згідно з правовою позицією ВС у постанові № 61-1028св18 від 03 травня 2018 року, тлумачення частини четвертої статті 65 СК України свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї.

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Вказаний правовий висновок підтверджений у правовій позиції Верховного Суду у справі №205/5882/18 від 07.10.2020 року.

Як убачається із анкети-заяви СL-188834 фізичної особи на отримання готівкового кредиту від 26.04.2019 року, у цій заяві він вказав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , і ОСОБА_1 у даній заяві вказав ціль отримання кредиту рефінансування кредитів, на підтвердження чого поставив свій підпис у даній заяві. Крім того, у вказаній заяві міститься підпис ОСОБА_2 , про те, що вона не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту.

Однак, оскільки позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вказаний кредитний договір було укладено відповідачем ОСОБА_1 в інтересах її сім`ї і отримані на підставі такого договору кредитні кошти використовувалися ним в інтересах сім`ї, то, відповідно, зазначений кредитний договір не створює обов`язків для іншого з подружжя ОСОБА_2 , тобто дружини - відповідача 1 ОСОБА_1 , а тому підстав для задоволення солідарної вимоги позивача суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає необхідним в цій частині позову - відмовити.

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Разом з тим, вказані витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також детального розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача Павленко С.В. до позовної заяви додано копію договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, укладеного АТ «Кредобанк» з Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», копію довіреності АТ «Кредобанк» на ім`я Павленко С.В., копію ордеру серії АІ № 1257485 та незаповнені форми актів прийому-передачі.

Однак, на день ухвалення судом рішення позивачем не надано акт про надані, спожиті послуги або інші належні, допустимі та беззаперечні докази про те, які саме послуги фактично були надані адвокатом позивачу, детальний опис обсягу робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також про те, що вартість таких робіт становить 36 042,43 грн. та докази їх сплати.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Щодо судового збору по справі в сумі 5 457 грн. 33 коп., то його сплата позивачем належним чином доведена (платіжне доручення № 17411476 від 10.04.2023 року), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 546, 549, 598, 599, 611, 625, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «Кредобанк» (79026, м. Львів, вул. Сахарова 78, заборгованість по кредиту в сумі 360 424 грн. 30 коп. та судові витрати по справі в сумі 5 457 грн. 33 коп.

В решті позову - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено 26.09.2023 року.

Суддя: