Справа № 450/336/21 Провадження № 2/450/672/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2023 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про (предмет позову): визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , автомобіль «Hyundai» 2012 р.в., р.н. НОМЕР_2 ,

визнати за ОСОБА_2 , право власності на гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Сигнал», буд. № 12, бокс № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:2158, 0,1 га для індивідуального садівництва, н/причіп бортовий- Е. «RAISER», р.н. НОМЕР_4 , загальний причіп ПР-Бортовий-В «Верда», р.н. НОМЕР_5 ,

підстава позову (позиція позивача):

відсутність згоди сторін щодо поділу спільного майна. Зазначене майно було придбано відповідачем за час шлюбу з позивачем, тому позивач вважає за необхідне поділити майно, так як зазначив в позовній заяві.

Позиція відповідача: у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

25.02.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 27.02.2023 року заява відповідача про визнання позовних вимог.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 16.12.2020 року у справі № 461/6631/20, вирішено розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований 14.05.1994 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 204.

Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 15.01.2021 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 87435139 від 18.05.2017 року вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:2158, загальною площею 0,1 га, що знаходиться за адресою: Давидівська сільська рада Львівська область, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , дата державної реєстрації 10.05.2017 року.

Окрім того, судом встановлено, що гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Сигнал», що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 , бокс № НОМЕР_3 , 203, підстава рішення виконкому від 18.07.2008 року за № 60, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , дата державної реєстрації 23.07.2009 року; квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на підставі ордера № 16 від 08.06.2000 року виданого КЄЧ Стрийського района Прикарпатського воєнного округа. Згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 11.01.2021 року квартира АДРЕСА_3 у військовому містечку Липники БОС № 2 належить МО України.

Автомобіль марки «Hyundai» 2012 р.в., р.н. НОМЕР_2 , 2012 року виробництва, VIN: НОМЕР_6 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 зареєстрований за ОСОБА_1 був зареєстрований 14.08.2018 року; н/причіп бортовий- Е. «RAISER», р.н. НОМЕР_4 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 зареєстрований за ОСОБА_2 був зареєстрований 17.05.2008 року; загальний причіп ПР-Бортовий-В «Верда», р.н. НОМЕР_5 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_9 зареєстрований за ОСОБА_2 був зареєстрований 08.08.2019 року.

Так, судом встановлено, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 набула у спільну сумісну власність подружжя автомобіль «Hyundai» 2012 р.в., р.н. НОМЕР_2 , гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Сигнал», буд. № 12, бокс № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:2158, 0,1 га для індивідуального садівництва, н/причіп бортовий- Е. «RAISER», р.н. НОМЕР_4 , загальний причіп ПР-Бортовий-В «Верда», р.н. НОМЕР_5 .

Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини та чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71СК України і що сутність такого поділу полягає у тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з засад диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окрім того, згідно положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимога про поділ майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на автомобіль марки Citroen Jumpy, 1999 року випуску кузов № НОМЕР_10 , номерний знак НОМЕР_11 , визнання за ОСОБА_2 права власності на гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Сигнал», буд. № 12, бокс № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 , земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:2158, 0,1 га для індивідуального садівництва, н/причіп бортовий- Е. «RAISER», р.н. НОМЕР_4 , загальний причіп ПР-Бортовий-В «Верда», р.н. НОМЕР_5 , відповідають вказаним вище нормам закону, враховуючи визнання позову відповідачем у повному обсязі, позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Щодо вимог позову в частині визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 16.06.2000 року ОСОБА_2 було видано КЄЧ Стрийського района Прикарпатського воєнного округа. ордер № 16 на право зайняття з сім`єю, до складу якої входить дружина ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 спірної квартири за адресою: військове містечко Липники БОС № 2

Статтею 1 Закон України «Про приватизацію державного житлового фонду» визначено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ.

Із матеріалів справи вбачається, що в спірній квартирі, яка належить Міністерству оборони України, що не заперечується сторонами, зареєстровані позивач з 28.09.2004, син - ОСОБА_2 з 08.08.2019 року, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов від 11.01.2021 року.

Згідно акта обстеження житлово-побутових умов від 11.01.2021 року квартира АДРЕСА_3 у військовому містечку Липники БОС № 2 належить МО України.

Спірна квартира відноситься до державного житлового фонду і є власністю Міністерства оборони України, а будинковолодіння АДРЕСА_4 є балансоутримувачем всього житлового фонду с. Солонка Львівського району Львівської області.

Підстави набуття права власності передбачені главою 24 ЦК України. Згідно з ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч.1,3,4ст. 334 ЦК України).

Пред`явлення позову про визнання права власності допускається у випадках, якщо це право оспорюється іншою особою та у разі втрати документа, який засвідчує право власності (ст.392 ЦК України).

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин другої, третьої статті 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Наведені обставини та досліджені судом докази в своїй сукупності дають суду підстави для відмови у визнанні за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки спірна квартира відноситься до державного житлового фонду і є власністю Міністерства оборони України, і такий поділу або визнання за ним права власності на відповідача не підлягає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Таким чином, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 41, 55 Конституції України, ст. 364 ЦК України, ст. 57, 61, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 12, 13, 81, 83, 89, 141, 158, 200, 223, 280, 282, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на автомобіль «Hyundai» 2012 р.в., р.н. НОМЕР_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на гараж в гаражно-будівельному кооперативі «Сигнал», буд. № 12, бокс № НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:2158, 0,1 га для індивідуального садівництва.

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на н/причіп бортовий- Е. «RAISER», р.н. НОМЕР_4 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на загальний причіп ПР-Бортовий-В «Верда», р.н. НОМЕР_5 .

В задоволенні позовних вимог в іншій їх частині, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 27.02.2023 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_5 ; ОСОБА_2 , АДРЕСА_6 . в/ч.

СуддяЄ. О. Данилів