Справа № 487/4816/21
Провадження № 2-о/487/9/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2023 року

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Нікітіна Д.Г., присяжних Плетньова С.В., Поспєлової О.В., за участю секретаря судового засідання Оцабера М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про оголошення особи безвісно відсутньою, заінтересовані особи: Управління соціальних виплат і компенсації Заводського району Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області

В С Т А Н О В И В:

13.07.2021 р. до суду звернулася адвокат Долгова Людмила Валеріївна в інтересах ОСОБА_1 ,заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області із заявою про визнання безвісно відсутнім ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_1 (далі Заявник) з 2006 року перебувала у цивільному, а з 23 жовтня 2012 р. у офіційному шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час перебування у шлюбі у них народилися троє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) і ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

Сторони не проживали разом з січня 2013 року. Чоловік спочатку переїхав на постійне місце проживання від родини на дачу в с.Воскресенськ (адреса невідома), де мешкав деякий час один. На той час заявниця вже була вагітна наймолодшою дитиною. Телефонний зв`язок з ОСОБА_2 ще був, але він все триваліше обривався. Оскільки у 2013 році у подружжя ОСОБА_6 народився син ОСОБА_7 , Заявниця відшукала його батька для реєстрації дитини. ОСОБА_2 приїхав до РАЦСу в серпні 2013 року і знову поїхав у невідомому напрямку. Бажання мешкати із родиною не виявляв. У лютому 2014 року ОСОБА_2 прийшов в останній раз попрощатися із дітьми, сказав, що відбуває до Луганської області, його поведінка здалась Заявниці досить підозрілою. Він погано виглядав та був у поганому настрої. Сказав що більше ніколи не повернеться і зник. На телефонний зв`язок він більше не виходив взагалі. Його останні телефонні номери були поза зоною досяжності. Вся відповідальність щодо утримання, виховання трьох дітей, навчання була покладена на заявницю.

У 2015 році заявниця вирішила розлучитися з ОСОБА_2 , оскільки розуміла, що шлюбні відносини вже давно припинені, але всі її намагання знайти його були марні. За місцем останньої реєстрації по АДРЕСА_1 (де мешкала його мати) він не проживав, на телефонні дзвінки був поза зоною досяжності, будь-якої участі у вихованні дітей не приймав і взагалі його місцезнаходження було невідоме. 23.09.2015 р. шлюб між Заявницею та ОСОБА_2 було розірвано на підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 06.10.2015 р. Діти постійно проживають з матір`ю, що підтверджується Відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №23005-07-08 від 31.05.2021 р.

Відповідно до Довідки №33797, виданої Корабельним відділом державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 14.06.2021 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання ( з 22.01.2020 р.) та становила вже 313 403 грн. 10 коп.

На початку 2021 року Заявниця звернулась до Служби Безпеки України в Миколаївській області із заявою щодо надання інформації про результати розшуку ОСОБА_2 . Листом від 24.05.2021 р. №64/ш-1.49/10 пояснено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.02.2015року перебуває у кримінальному розшуку за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3 (Створення терористичної групи чи терористичної організації, керівництво такою групою чи організацією або участь у ній, а так само організаційне чи інше сприяння створенню або діяльності терористичної групи чи терористичної організації), ч. 1 ст. 263 (Носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу), ч. 1 ст. 263-4 ( Носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу) Кримінального кодексу України. Станом на теперішній час місцезнаходження ОСОБА_8 не встановлено. На неодноразові запити суду відносно місця знаходження ОСОБА_8 та стан кримінального провадження, відповіді не надійшло.

Оголошення ОСОБА_2 безвісно відсутнім необхідно заявниці для вирішення питання щодо виховання трьох дітей (одноособово) та виїзду закордон для навчання в майбутньому, а також для призначення пенсії по втраті годувальника та виплат по малозабезпеченості родині із трьох дітей. Зазначені обставини і стали підставою для звернення до суду із даною заявою.

16.07.2021 у справі відкрито окреме провадження та призначено судове засідання, витребувано необхідні докази.

У судове засідання заявник не з`явилася, її представник ОСОБА_9 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Заінтересовані особи до судового засідання не з`явилися, про слухання справи повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Заявниця та ОСОБА_2 мають троє дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 ), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ) і ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 ).

ОСОБА_2 у лютому 2015 року покинув зареєстроване місце проживання, виїхавши до міста Луганськ Донецької області і по теперішній час його місце знаходження невідоме.

23.09.2015 р. шлюб між Заявницею та ОСОБА_2 було розірвано на підставі Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили 06.10.2015 р. Діти постійно проживають з матір`ю, що підтверджується Відомостями про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні №23005-07-08 від 31.05.2021 р.

Після зникнення ОСОБА_2 у 2021 році його колишня дружина зверталась до Служби Безпеки України в Миколаївській області із заявою щодо надання інформації про результати розшуку ОСОБА_2 . Листом від 24.05.2021 р. №64/ш-1.49/10 її повідомлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 09.02.2015 року перебуває у кримінальному розшуку за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч.1 ст. 258-3, ч. 1 ст. 263 , ч. 1 ст. 263-4 Кримінального кодексу України. Станом на теперішній час місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

На теперішній час заявник не має можливості одноособово вирішувати всі питання відносно виховання дітей, оскільки в них є також батько, місце знаходження якого не відоме. Вона не може одержувати допомогу від держави та оформити пільги.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В порядку цивільного судочинства суди розглядають справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид не позовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст.305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місце перебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно ст.308 ЦПК України суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

У відповідності до ст.306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Згідно ч.1 ст.43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування.

При розгляді даної справи суд враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, які стосуються розгляду справ про визнання особи безвісно відсутньою. Так, 22 листопада 2018 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 225/882/17, провадження № 61-34068св18 (ЄДРСРУ № 78044509) підтвердив правові позиції стосовно підстав для визнання особи безвісно відсутньою. Зокрема, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що «безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня визначеного відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (ст.43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2018 року у справі № 317/3139/15-ц, провадження № 61-4241св18 (ЄДРСРУ № 72641734).

З аналізу вказаних норм, фізична особа може бути визнана безвісно відсутньою за сукупності таких умов: якщо вона відсутня у місці свого постійного проживання протягом року; якщо протягом одного року в місці, де особа постійно або переважно проживає, немає відомостей про її місце перебування; вжитими заходами щодо розшуку відсутньої особи встановити місце її перебування неможливо; визнання причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою, юридично поважними.

Визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім заявнику необхідно для реалізації прав єдиного спадкоємця за законом, який прийняв спадщину.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заявниці та наявність підстав для визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, оскільки факт зникнення останнього та відсутність відомостей про його місцезнаходження з лютого 2015 року підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити, що у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місце перебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою в порядку ст. 309 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст.12,80,81,263-265,294,306,309 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , безвісно відсутнім з 09 лютого 2015 року.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Нікітін Д.Г.

Присяжні Плетньов С.В.

Поспєлова О.В.