Справа № 212/3027/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Козлова Д. О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із даним позовом звернувся представник позивача, ОСОБА_3 , посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що за виконавчим листом від 07.04.2021 р. з позивача за рішенням суду було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частки на повнолітню доньку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в рамках виконавчого провадження АСВП № 70461766. Додавав, що ОСОБА_4 за наказом № 75-У була зарахована до комунального закладу вищої освіти "Криворізький медичний коледж" та закінчила навчання 21.06.2022 р., отримавши диплом фахового молодшого бакалавра 30.06.2022 р., про що ні ОСОБА_2 , ні ОСОБА_4 , ні Покровський ВДВС не повідомили позивача. Незважаючи на закриття ВП № грудня 2022 року з пенсії позивача в грудні 2022 року були стягнуті аліменти, а загалом за період з 26 червня 2022 року по грудень 2022 року у позивача було утримано з пенсії 42067,09 грн. Незважаючи на звернення позивача в телефонному режимі до відповідачки ОСОБА_2 відмовила йому в поверненні безпідставно отриманих нею з Покровським ВДВС коштів. Оскільки добровільно кошти відповідачі позивачу не повертають, тому він змушений був звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Отже, просив суд за ст. 1212 ЦК стягнути солідарно на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 та Покровського ВДВС кошти в сумі 42067,09 грн., а також за період з 26.06.2022 р. по 01.05.2023 р. 3% річних від простроченої суми в розмірі 1068 грн., інфляційні втрати в сумі 4667,24 грн. та пеню, розраховану з подвійної облікової ставки НБУ, в сумі 17806,46 грн., стягнувши з відповідачів також понесені позивачем судові витрати.

Від представника ОСОБА_2 , адвоката Зайцева О. В., надійшов до суду відзив на позов ОСОБА_1 , де частково визнаючи позовні вимоги представник відповідачки зазначав, що позивач був обізнаний про те, що навчання його доньки ОСОБА_4 закінчується в червні 2022 року, тому він міг самостійно після закінчення ОСОБА_4 навчання звернутись до Покровського ВДВС із клопотанням про закінчення виконавчого провадження. Так ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 30.06.2022 р. закінчила навчання у КЗ «Криворізькому медичному коледжі» ДОР. Однак ОСОБА_1 мав борг зі сплати аліментів на червень 2022 року в розмірі 14071,27 грн., тому державний виконавець не закінчив тоді виконавче провадження. А вже у вересні 2022 року, коли позивачем було погашено заборгованість зі сплати аліментів, ОСОБА_2 звернулась до Покровського ВДВС із заявою про повернення виконавчого документу. Таким чином переплата боржника сталась не з вини ОСОБА_2 . Додавав, що позивач не оскаржив дії державного виконавця Покровського ВДВС через суд продовження відрахування у нього аліментів. Частково погоджуючись із вимогами ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих аліментів, вказував, що позивачем при заявлені в позові суми у розмірі 42067,09 грн. не враховано, що у боржника перед ОСОБА_2 станом на липень 2022 року була заборгованість по сплаті аліментів, тому переплату слід обраховувати після серпня 2022 року, коли борг був погашений, а закінчувати натомість груднем 2022 року, коли з боржника було стягнуто останні кошти в рахунок аліментів. Додавав, що за ст. 1215 ЦК не підлягають поверненню безпідставно набуті аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому повністю заперечував вимоги ОСОБА_1 про стягнення сум за ст. 625 ЦК та пені, оскільки на особу боржника може бути покладений обов`язок з виплати пені, індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми виключно у випадку, коли у боржника є певне зобов`язання перед кредитором. Однак на момент подачі даного позову в ОСОБА_2 відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем, тому підстав для їх задоволення немає. На підставі викладеного визнавав вимоги ОСОБА_1 про солідарне стягнення безпідставно набутих грошових коштів частково щодо стягнення з ОСОБА_2 , Покровського ВДВС переплати по аліментам в розмірі 26552,58 грн. та просив суд відмовити у задоволені іншої частини вимог.

Від представника Покровського ВДВС, який діє на підставі довіреності, ОСОБА_5 , до суду надійшов відзив на позов ОСОБА_1 , де останній, не визнаючи позовні вимоги, зазначав, що на виконанні такого відділу дійсно перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/177/319/21, виданого 07.04.2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку щомісячно на період навчання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( НОМЕР_1 ). Так 15.02.2022 р. до відділу надійшла заява стягувана про те, що донька, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжує навчання, внаслідок чого державним виконавцем направлено постанову про звернення стягнення на пенсію боржника до Криворізького північного об`єднаного УПФУ, починаючи стягнення з 28.06.2021 року на час навчання. При цьому борг ОСОБА_1 з 28.06.2021 р. по 28.02.2022 р. складав 31495,21 грн, а станом на 01.06.2022 р. його борг складав 18480,92 грн. Зазначав, що 05.05.2022 р. ОСОБА_2 написала заяву про перерахування аліментів, утриманих з пенсійного забезпечення ОСОБА_1 , на її особистий картковий рахунок, внаслідок чого з червня 2022 року саме на картковий рахунок ОСОБА_2 з пенсійного забезпечення боржника напряму перераховувались кошти стягувачу в рахунок оплати аліментів ОСОБА_1 . За заявою від 30.09.2022 р. стягувача щодо припинення стягнення аліментів у зв`язку з закінченням донькою, ОСОБА_4 , навчання державним виконавцем відділу до Криворізького північного об`єднаного УПФУ було направлено вимогу про припинення стягнення аліментів, оскільки до самого відділу не надходило відомостей щодо перерахування аліментів стягувану безпосередньо на картковий рахунок стягувача, а також 18.10.2022 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу за п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Стверджував при цьому, що інших заяв, зокрема, від боржника та його представника щодо припинення стягнення аліментів до відділу не надходило. Додавав, що за даними Криворізького північного об`єднаного УПФУ до 01.09.2022 р. з пенсійного забезпечення ОСОБА_1 утримувались аліментні платежі разом з заборгованістю, яка виникла раніше, бо станом на 01.06.2022 р. його борг становив 18480,92 грн., а станом на 01.07.2022 р. відповідно 14071,27 грн., тому розмір коштів, які утримано з боржника понаднормово після закінчення дитиною навчання саме 30.06.2022 р. становить 26522,56 грн., що підтверджується розрахунком державного виконавця, направленого ОСОБА_1 . Крім того позивач не оскаржив дії державної виконавчої служби та розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця. Додавав, що стягувачем, ОСОБА_2 , надано до Покровського ВДВС відділу заяву про визнання понаднормово утриманих нею коштів з ОСОБА_1 в сумі 26522,56 грн. та зобов`язання виплатити самостійно зазначені кошти на користь позивача, внаслідок чого вимога ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів з Покровського ВДВС не підлягає задоволенню. На підставі викладеного обґрунтування та через недоведеність вимог ОСОБА_1 про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені через відсутність будь-яких зобов`язань у Покровського ВДВС перед ОСОБА_1 , то просив суд в цілому відмовити у заявлених позовних вимогах ОСОБА_1 .

У відповіді на відзив представник позивача, ОСОБА_3 , вказував, що ОСОБА_2 на вимогу позивача не повернула вчасно безпідставно набуті кошти з вересня 2022 року в рахунок оплати аліментів, а Покровський ВДВС не перешкодив безпідставному отриманню відповідачкою коштів позивача. Також заперечував застосування ст. 1215 ЦК України, оскільки утримання аліментів з позивача відбувалось примусово за рішенням суду. На підставі викладеного просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі.

У запереченнях на відповідь на відзив представника позивача, ОСОБА_3 , представник відповідачки, ОСОБА_2 ,адвокат Зайцев О. В., зазначав, що ним було до справи долучено ордер про надання правової допомоги ОСОБА_2 , підписаний за допомогою електронного цифрового підпису, тому доводи в цій частині представника позивача вважав недоречними. Крім того зазначав, що стороною позивача не надані докази на підтвердження умислу відповідачів на отримання грошових коштів позивача, а також підстав стягнення індексу інфляції, 3% річних та пені, оскільки жодних підтверджених зобов`язань між сторонами немає. Також вказував, що наведені представником позивача правові висновки Верховного Суду безпідставні, оскільки вони жодним чином не стосуються предмету спору. Тому вважав, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовільнити лише частково шляхом стягнення з відповідачів переплати по аліментам в розмірі 26552,58 грн., відмовивши в іншій частині позову повністю.

Ухвалою суду від 2 травня 2023 року при відкритті провадження у справі судом було визначено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Ані позивач, ОСОБА_1 , ані його представник, ОСОБА_3 , не висловили заперечень проти проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ані відповідачка, ОСОБА_2 , ані її представник, адвокат Зайцев О. В., також не висловили заперечень проти проведення розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.

При цьому 26 травня 2023 року ухвалою суду було відмовлено представнику Покровського ВДВС у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів за правилами загального позовного провадження.

Також 26 травня 2023 року ухвалою суду було відмовлено представнику позивача, ОСОБА_3 , у витребуванні доказів по даній справі.

Таким чином суд, дослідивши матеріали справи, дійшов переконання, що поданий ОСОБА_1 позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Суд зауважує, що за ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

На підставі ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця та зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі, зокрема, закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ч. 7 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, за відсутності заборгованості із сплати аліментів підприємство, установа, організація, фізична особа - підприємець, фізична особа, які проводили відрахування, повертають виконавцю постанову про стягнення аліментів з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу присуджених йому сум аліментів.

За ч. 8 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

На підставі п. 9 Розділу I (Загальні положення) «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, вимога виконавця є письмовим документом, який складається у випадках, передбачених Законом, та є обов`язковою для виконання органами, установами, організаціями, посадовими особами і фізичними особами щодо надання виконавцю документів або їх копій, необхідних для здійснення його повноважень, вчинення інших дій, необхідних для виконання рішення. Вимога підписується виконавцем та надсилається поштою чи іншими засобами зв`язку або вручається виконавцем особі, яка зобов`язана вчинити дії.

Суд встановив, що подання скарг представником ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, ГТУЮ у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на бездіяльність представників Покровського ВДВС щодо безпідставного стягнення аліментів з такого боржника підтверджуються копіями скарг представника позивача, ОСОБА_3 , від 28 січня 2023 року та від 26 грудня 2022 року відповідно.

Встановлено було також, що державним виконавцем Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за заявою стягувача на виконання виконавчого листа, виданого 13 травня 2021 року, про примусове виконання рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2021 року, яке набуло чинності 13 травня 2021 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання в розмірі 1/4 частки від доходів щомісячно, - було відкрито виконавче провадження № 65540012, яке перебувало на виконанні у Покровському ВДВС, що підтверджується копіями такого виконавчого листа № 177/46/21, рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 7 квітня 2021 року, заявою ОСОБА_2 від 21 травня 2021 року, довідкою КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР від 30.08.2021 року про продовження навчання ОСОБА_4 , а також відповідями на скарги представника ОСОБА_1 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та від Міністерства юстиції України.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Покровського ВДВС в рамках виконавчого провадження № 65540012, надісланого боржнику, який повністю відповідає аналогічному розрахунку державного виконавця Покровського ВДВС у рамках виконавчого провадження № 65540012, долученого до відзиву, вбачається, що ОСОБА_1 мав перед ОСОБА_2 борг зі сплати аліментів на утримання доньки, ОСОБА_4 , на час навчання станом на 01.06.2022 року у розмірі 18480,92 грн., а на 01.07.2022 року у сумі 14071,27 грн.

Згідно із п. 9 Розділу ХVІ (Особливості виконання рішень про стягнення аліментів) «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5, виконавець закінчує виконавче провадження про стягнення аліментів після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення за умови, що суму аліментів стягнено в повному обсязі.

На підставі переліченого державний виконавець Покровського ВДВС 30 червня 2022 року не закінчив виконавче провадження № 65540012 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 через те, що після закінчення передбаченого законом строку їх стягнення не була стягнута необхідна сума аліментів, тому після 30.06.2022 р. продовжилось стягнення з боржника його заборгованості з аліментів.

Суд звертає увагу при цьому, що навчання ОСОБА_4 у КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР було завершено саме 30.06.2022 р., оскільки підтверджується дипломом від 30 червня 2022 року про закінчення навчання ОСОБА_4 у КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР.

Утримання з пенсії позивача, ОСОБА_1 , грошових коштів у рамках ВП № 65540012 про стягнення аліментів за постановою державного виконавця Покровського ВДВС підтверджується інформацією ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 8 лютого 2023 року, за якою з пенсії ОСОБА_1 було стягнуто в березні 2022 року 8607,64 грн., протягом квітня червня 2022 року по 8819,30 грн., протягом липня вересня 2022 року по 8839,47 грн., в жовтні 2022 року 5228,82 грн., в листопаді 2022 року 4419,74 грн., в грудні 2022 року 4426,88 грн., а також розрахунками заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Покровського ВДВС в рамках виконавчого провадження № 65540012.

Відповідно до інформації, наданої Покровським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Покровський ВДВС) встановлено, що на виконанні у Покровського ВДВС по 18.10.2022 р. перебувало виконавче провадження № 65540012 з примусового виконання виконавчого листа № 177/46/21 від 07.04.2021 р., виданого Криворізьким районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від доходів щомісячно на період навчання ОСОБА_4 , яке було завершене 18.10.2022 р. на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача від 30.09.2022 р. про повернення виконавчого документа через відсутність заборгованості, що підтверджується копією такої заяви ОСОБА_2 від 30.09.2022 р., постановою державного виконавця Покровського ВДВС від 18.10.2022 р. про повернення виконавчого документа стягувачу, а також відповідями на скарги представника ОСОБА_1 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та від Міністерства юстиції України.

Натомість, за інформацією з відповіді Міністерства юстиції України на скаргу представника позивача вказано, що при перевірці журналу реєстрації загальної вхідної кореспонденції Покровського ВДВС не встановлено, що заяви ОСОБА_1 чи представника ОСОБА_3 від 23.09.2022 р. до такого відділу надходили.

Однак, суд зазначає, що долучені до позову представником ОСОБА_1 скріншоти відправки кореспонденції електронною поштою на адресу електронної пошти Покровського ВДВС () свідчать про фактичне надсилання на таку адресу боржником заяви від 23 вересня 2022 року про зупинення стягнення аліментів з нього через закінчення навчання його донькою ОСОБА_4 , що підтверджується копією диплому від 30 червня 2022 року про закінчення навчання ОСОБА_4 у КЗ «Криворізький фаховий медичний коледж» ДОР та заявою ОСОБА_1 від 23 вересня 2022 року.

В той же час суд зауважує, що незважаючи на те, що заява представника позивача, ОСОБА_3 , від 23.09.2022 р. не була розглянута Покровським ВДВС, все ж за заявою від 30 вересня 2022 року стягувача, ОСОБА_2 , державним виконавцем Покровського ВДВС було за постановою від 18.10.2022 року завершено вказане ВП № 65540012.

Суд крім того наголошує, що за заявою стягувача, ОСОБА_2 , від 05.05.2022 року до ПФУ з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від доходів позивача щомісячно на період навчання ОСОБА_4 стягувались саме на рахунок такого стягувача в КБ «Приватбанк», а не на депозитний рахунок Покровського ВДВС.

Встановлено при цьому, що державним виконавцем Покровського ВДВС за результатами розгляду заяви боржника від 01.12.2022 р. про припинення стягнення аліментів у зв`язку із закінченням донькою навчання 26.12.2022 р. до Криворізького північного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області було повторно направлено вимогу про припинення стягнення аліментів, що підтверджується відповіддю на скаргу представника ОСОБА_1 від Міністерства юстиції України.

Також за інформацією ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 8 лютого 2023 року вбачається, що припинення стягнення аліментів з пенсії позивача було здійснено на підставі отримання ПФУ відповідної вимоги Покровського ВДВС саме від 26.12.2022 року.

Отже, судом було встановлено, що первинна вимога Покровського ВДВС, адресована ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, про припинення стягнення аліментів з пенсії позивача не була отримана відповідним відділом ПФУ вчасно.

Суд також зазначає, що ОСОБА_1 не було спростовано розрахунок державного виконавця, що був надісланий йому, тому суд приймає до уваги такий розрахунок.

Таким чином з наявного у справі розрахунку державного виконавця вбачається, що станом на вересень 2022 року ОСОБА_1 була повністю сплачена наявна у нього заборгованість з оплати аліментів на користь ОСОБА_2 , що також підтверджується долученими до справи відомостями ГУ ПФУ в Дніпропетровській області.

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 правомірно звернулись саме у вересні 2022 року до Покровського ВДВС з вимогою завершити виконавче провадження № 65540012, яке було відповідно завершене 18.10.2022 р.

В той же час з незалежних від боржника причин вимога Покровського ВДВС про припинення стягнення з його пенсійних виплат аліментів в рамках ВП № 65540012 була отримана та виконана відділенням ПФУ лише 26 грудня 2022 року.

Таким чином протягом серпня грудня 2022 року з ОСОБА_1 було зайво стягнуто аліментів на утримання доньки на час її навчання на користь ОСОБА_2 в загальному розмірі саме 26522,58 грн.

Отже, суд не погоджується із доводами ОСОБА_1 щодо того, що розмір зайво стягнутих грошових коштів з пенсії позивача в рахунок сплати ним аліментів на користь ОСОБА_2 дорівнює 42067,09 грн.

Крім того визнання відповідачкою ОСОБА_2 позову ОСОБА_1 в частині зайво отриманих аліментів в сумі 26552,58 грн. підтверджується її заявою від 16 лютого 2023 року начальнику Покровського ВДВС.

При цьому суд зазначає, що оскільки стягнення аліментів відбувалось з ОСОБА_1 на картковий рахунок ОСОБА_2 , то представники Покровського ВДВС до звернення стягувача у вересні 2022 року не були обізнані із фактом повного погашення боргу ОСОБА_1 з виплати ним аліментів на навчання доньки, ОСОБА_4 .

Суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За ч. 2 ст. 1212 ЦК положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зокрема, за п. 3 ч. 3 ст. 1212 ЦК положення цієї глави застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що цей вид зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

При цьому за п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК не підлягає поверненню безпідставно набуті, зокрема, аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Натомість, суд вказує, що в даному спорі не підлягає застосуванню положення ч. 1 ст. 1215 ЦК, оскільки, по-перше, з ОСОБА_1 стягувались аліменти за рішенням суду в примусовому порядку, а не добровільно, а, по-друге, судом була встановлена недобросовісність з боку стягувача, ОСОБА_2 , яка після отримання надмірного розміру аліментів від позивача на навчання спільної доньки не повернула їх у позасудовому порядку ОСОБА_1 .

Таким чином на підставі встановлених обставин справи суд дійшов до переконання, що ОСОБА_2 набула кошти за рахунок ОСОБА_1 щодо оплати ним аліментів на утримання доньки на час навчання без відсутності для цього правових підстав, оскільки в серпні 2022 року ним було вже повністю погашено борг перед відповідачкою за такими аліментними платежами, а ОСОБА_2 продовжила їх отримувати з позивача до грудня 2022 року включно, внаслідок чого вона зобов`язана повернути позивачу безпідставно набуте нею майно.

Суд при цьому зауважує, що у даному випадку солідарну відповідальність перед ОСОБА_1 . Покровський ВДВС не може нести, оскільки грошові кошти перераховувались з пенсії позивача одразу на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , за заявою якої 18 жовтня 2022 року вказане виконавче провадження було закрито та надіслана вимога до відділення ПФУ про припинення стягнення грошових коштів з пенсійних виплат ОСОБА_1 .

Отже, оскільки грошові кошти були набуті ОСОБА_2 згідно із ст. 1212 ЦК, то внаслідок викладеного судом вмотивування, позовні вимоги ОСОБА_1 до Покровського ВДВС задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 2 ст. 1212 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст. 536 ЦК).

Так за ст. 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Тобто законодавство встановлює наслідки як надання можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу в межах дії договору (ст. 1048), так і наслідки прострочення грошового зобов`язання (ст. 625), коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх, тому підстави для застосування аналогії закону відсутні.

Аналогічний правовий висновок був зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 23 травня 2018 року по справі № 910/1238/17.

При цьому положення ст. 625 ЦК поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3% річних від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Аналогічний правовий висновок був зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10 квітня 2018 року по справі № 910/10156/17.

Таким чином суд дійшов висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про стягнення грошових сум за ст. 625 ЦК ґрунтуються за законі, оскільки з огляду на юридичну природу правовідносин сторін на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Отже, зважаючи на встановлені судом суми переплати позивачем аліментів за кожен місяць протягом серпня грудня 2022 року за розрахунком державного виконавця, суд на підставі визначеного індексу інфляції за такий період, починаючи з наступного дня наявності такої переплати та до травня 2023 року розрахував суми інфляційних втрат ОСОБА_1 відповідно до долучених до справи розрахунків суду, з яких вбачається, що інфляційні втрати останнього за ч. 2 ст. 625 ЦК становили за періоди переплат аліментів: серпень 2022 року 336,97 грн., вересень 2022 року 645,43 грн., жовтень 2022 року 244,95 грн., листопад 2022 року 174,88 грн., грудень 2022 року 143,18 грн., що загалом складає 1545,41 грн.

Також судом було обраховано 3 % річних за ст. 625 ЦК відповідно до долучених до справи судових розрахунків на підставі встановлених сум переплат позивачем аліментів за кожен місяць протягом серпня грудня 2022 року, починаючи з наступного дня наявності такої щомісячної переплати та до травня 2023 року, з огляду на що вбачається наступний розмір 3% річних за такі періоди переплат: серпень 2022 року 72,06 грн., вересень 2022 року 154,75 грн., жовтень 2022 року 78,22 грн., листопад 2022 року 55,22 грн., грудень 2022 року 44,03 грн., що загалом складає 404,28 грн.

Отже, на підставі викладеного вмотивування суд не приймає наведений у позовній заяві розрахунок ОСОБА_1 інфляційних втрат та 3% річних, оскільки він не ґрунтується на положеннях ч. 2 ст. 625 ЦК.

Таким чином суд встановив, що ОСОБА_2 несе загалом відповідальність перед позивачем з повернення безпідставно набутих нею грошових коштів у розмірі 26552,58 грн., з інфляційних втрат в сумі 1545,41 грн. та з 3 % річних в сумі 404,28 грн., тому саме в цій частині суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Натомість, суд зазначає, що за змістом ст. 546 ЦК неустойка віднесена до видів забезпечення виконання зобов`язання.

При цьому за ст. 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Так пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 2 ст. 551 ЦК якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таким чином, оскільки неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання, а зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 виникло з позадоговірних відносин, внаслідок чого не може бути забезпечено неустойкою таке зобов`язання, тому для застосування неустойки до зобов`язання за ст. 1212 ЦК, яке виникло з безпідставного набуття відповідачкою грошових коштів позивача, законних підстав немає.

Отже, у задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення пені в сумі 17806,46 грн. слід на підставі викладеного вмотивування відмовити.

Згідно із ст. 141 ЦПК суд стягує на користь ОСОБА_1 з відповідачки також витрати позивача зі сплати судового збору відповідно до розміру задоволених судом позовних вимог.

Оскільки судовий збір був сплачений за вимоги майнового характеру у розмірі 1073,60 грн., то враховуючи, що позов на загальну суму 65608,79 грн. був задоволений судом частково в сумі загалом 28502,27 грн. (26552,58 + 1545,41 + 404,28 = 28502,27), то відповідно з ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 витрати останнього зі сплати судового збору в сумі саме 466,40 грн. (28502,27 / 65608,79 х 1073,60 = 466,40).

При цьому суд зазначає, що позивачем було помилково додатково сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн. окремо від майнових вимог про безпідставно отримані грошові кошти також й за майнові вимоги про стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Таким чином суд зазначає, що за п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена ОСОБА_1 сума судового збору в розмірі 1073,60 грн., як внесена в більшому розмірі ніж встановлено законом, може бути повернута за його клопотанням на підставі ухвали суду.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 223, 259, 263-265 ЦПК, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Покровського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 26552,58 грн., інфляційні втрати в сумі 1545,41 грн., 3% річних в сумі 404,28 грн., а загалом 28502 (двадцять вісім тисяч п`ятсот дві) грн. 27 коп.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 466,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 1 червня 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Покровський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , розташований в м. Кривий Ріг по вул. Ватутіна 37-В.

Суддя Д. О. Козлов