ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1392/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №704/800/22 Категорія: 302090000 Дьяченко Д.О.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіВасиленко Л.І., Карпенко О.В.
секретар Широкова Г.К.

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача адвоката Синєгуба Р.П. на рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 (повний текст складено 29.06.2023, суддя в суді першої інстанції Дьяченко Д.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзине» про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 у вересні 2022 року звернувся до суду з позовом, яким просив про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості по сплаті орендної плати, мотивуючи про те, що 18.09.2006 між ним та відповідачем було укладено договір оренди землі, зареєстрований в Тальнівському РВ Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» при Державному комітеті України по земельних ресурсах 16.01.2007 за №21, згідно якого позивач передав в оренду відповідачу належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 2,2041 га. Даний договір укладений строком на 49 років. Згідно з п.п. 9-11 Договору виплата орендної плати проводиться в розмірі 1,6% від проіндексованої грошової оцінки землі і вноситься відповідачем в строк з 1 по 31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. Позивач стверджує, що відповідач не виконує умови договору, систематично не сплачує орендну плату, а тому він звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 позовні вимоги у справі задоволено. Суд вказав, що позивач довів систематичну несплату орендарем орендної плати, що є підставою для стягнення відповідної заборгованості та розірвання договору оренди землі.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Синєгуб Р.П. подав 28.07.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відхилити позовні вимоги. Скаржник наголошує на тому, що заборгованість по орендній платі судом стягнута за 2021, 2022 та 2023 роки, коли земельна ділянка, передана відповідачу в оренду, перебувала в користуванні ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» згідно договору емфітевзису від 15.09.2015, укладеного з позивачем. Отже саме ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» має бути відповідачем у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 просив суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін, оскільки вважає його законними та належним чином обґрунтованим.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що згідно з договором оренди землі №б/н від 18.09.2006 позивач ОСОБА_1 передав в оренду ТОВ «Агрофірма «Легедзине»» належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, площею 2,20 га, строком на 49 років.

Згідно з п. 9 даного Договору орендна плата становить 1,6% від проіндексованої грошової оцінки земельної ділянки та становить 474,79 грн. Згідно з п. 10 Договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Згідно з п. 11 Договору орендна плата вноситься в такі строки: 1-31 серпня, остаточний розрахунок до 31 грудня поточного року. Згідно з п. 12 Договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно з п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається один раз на рік в разі: зміни умов господарювання, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції. Згідно з п. 14 Договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором справляється пеня у розмірі 0,1 несплаченої суми за кожний день прострочення.

Згідно розрахунків позивача загальна сума заборгованості зі сплати орендної плати по договору оренди становить 6791,79 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань по договору - 4159,85 грн., 3% річних - 342,21 грн. та збитків від інфляції - 1584,44 грн.

Зазначені розрахунки відповідач під сумнів не ставить.

Указуючи про систематичність несплати орендарем орендної плати, позивач вказує про наявність підстав для стягнення відповідної заборгованості та розірвання договору оренди землі.

Правовідносини, наявні між сторонами у справі на підставі наведених фактичних обставин, мають таке правове регулювання.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 ЗУ «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 ЗУ «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною першою статті 32 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону (тобто, в тому числі, в разі несплати орендної плати) та умовами договору (в даному випадку п.39 договору оренди землі).

Водночас у пункті д) частини першої статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Далі, згідно зі статтями 13, 21 ЗУ «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

Вказані висновки відображено у постанові ВС від 31.07.2020 у справі №479/1073/18-ц.

У даному випадку з матеріалів справи вбачається, що станом на час звернення позивача до суду з даним позовом відповідач не сплатив орендодавцеві орендну плату за 2020 та 2021 рік у строки, визначені договором оренди, що при апеляційному перегляді справи під сумнів не ставиться.

Відтак наявні підстави для розірвання спірного договору оренди, визначені ст. 32 ЗУ «Про оренду землі» та п.38 договору оренди від 18.09.2006 у зв`язку з систематичною несплатою орендарем орендної плати, а також для стягнення заборгованості по орендній платі з нарахованими на неї пенею (згідно п.14 договору оренди землі у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожен день прострочення), та на підставі ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційними втратами.

Відтак, висновки суду першої інстанції у даній справі по суті спору є вірними.

Апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на те, що заборгованість по орендній платі за 2021, 2022 та 2023 роки виникла у зв`язку з тим, що земельна ділянка, орендована відповідачем, у вказані роки перебувала в користуванні ТОВ «ВП «Імпульс Плюс» згідно договору емфітевзису від 15.09.2015, який і має бути відповідачем у справі, з урахуванням такого.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відтак, за наявності між сторонами справи чинного договору оренди землі, який до суду не оскаржувався та недійсним не визнавався, його сторони зобов`язані виконувати встановлені таким договором обов`язки, зокрема, орендар (відповідач у справі) зобов`язаний у передбачені договором строки сплачувати орендну плату. При чому такий обов`язок договором оренди не ставиться у залежність від реалізації орендарем свого права на користування земельною ділянкою.

Інших доводів, які б свідчили про те, що спір у справі суд першої інстанції вирішив невірно, подана апеляційна скарга не містить.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 у даній справі слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі положень ст.141 ЦПК України судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді слід залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Тальнівського районного суду Черкаської області від 19.06.2023 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма «Легедзине» про розірвання договору оренди землі залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в апеляційному суді залишити за особою, яка подала апеляційну скаргу.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 03.10. 2023.

Суддя-доповідач

Судді