Справа № 375/326/23
Провадження № 2/375/149/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року смт Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Штифорук О.В.,

за участю секретаря - Семенюти Я.В.,

розглянувши у загальному позовному провадженні в відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів.

Позовна заява обґрунтована наступним. Позивач є рідним дідусем неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати дитини, яка є рідною донькою позивача, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого дитина залишилась на утриманні позивача.

Позивач вказує, що відповідач, батько дитини, не цікавиться життям сина, не спілкується з сином, матеріально його не забезпечує та не підтримує, а відтак просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 22.03.2023 відкрито загальне провадження у вказаній цивільній справі, призначено підготовче судове засідання.

В підготовче судове засідання позивач та його представник адвокат Заліський Б.С. не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутностю, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечувала, позов визнала.

Представник третьої особи надав до суду заяву про розгляд справи без участі.

Третя особа ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи без участі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 визнала пред`явлений позов і визнання позову не суперечить закону, суд, враховуючи положення статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини.

Стаття 150 цього Кодексу перелічує обов`язки батьків щодо виховання дитини.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками в свідоцтві про народження вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_5 ..

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що видано свідоцтво про смерть Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 21693.

Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що є дідусем ОСОБА_4 , який перебуває на її повному утриманні. Сім`я проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до акту обстеження умов проживання від встановлено, що родина проживає в будинку з усіма побутовими та комунальними зручностями. Дитина забезпечена одягом, взуттям, предметами особистої гігієни, навчальним приладдям, має окреме місце для сну, організовано куточок для навчання. Наразі усі витрати щодо утримання дитини несе дідусь.

ОСОБА_4 є учнем 3 класу Житньогірського ЛПшГ Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області. За інформацією навчального закладу вихованням дитини на теперішній час займається дідусь дитини ОСОБА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 участі у вихованні дитини не приймає, з вчителями не спілкується, контакту зі школою не підтримує.

Як пояснила позивач в позовній заяві звернення до суду з заявленим позовом є метою захисту онука в правовому полі та можливості його опікувати на законному рівні, оскільки відповідач життям дитини не цікавиться, матеріально не допомагає.

Суд бере до уваги, що відповідач був достовірно обізнаний про смерть ОСОБА_5 , оскільки забрав сина один раз після її поховання та відповідно був обізнаний про тяжку життєву ситуацію дитини, викликану смертю її матері, однак не вжив заходів на забезпечення догляду за дитиною, яка після смерті матері була позбавлена будь-якого батьківського піклування, що викликало необхідність встановлення опіки над дитиною та призначення опікуном бабусі, яка є позивачем у справі.

Позивачем надано належні та допустимі докази, які підтверджують винну поведінку відповідача щодо невиконання своїх батьківських обов`язків.

Судом враховано, що з 15.11.2022 (дня смерті матері дитини) і до теперішнього часу відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками. Однак у цей період після смерті своєї матері дитина як ніколи потребувала батьківської турботи, піклування, емоційної підтримки, яку відповідач їй так і не надав, ставлення до сина не змінив.

Встановлені обставини свідчать про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, що не є порушенням статті 8 Конвенції, яка передбачає право особи на повагу до свого сімейного життя, та відповідатиме якнайкращим інтересам дитини.

Таким чином, врахувавши конкретні обставини справи, якнайкращі інтереси дитини, а також те, що відповідач фактично не виконував свої батьківські обов`язки у період, коли дитина лишилася матері, суд дійшов висновку про застосування до відповідача крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до частини третьої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює піклувальника над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Рокитнянська селищна рада Білоцерківського району Київської області, як орган опіки та піклування, розглянула документи, надані ОСОБА_1 для вирішення питання щодо призначення його судом опікуном над неповнолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до статті 244 Сімейного кодексу України при призначенні піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини.

ОСОБА_1 перебуває у сімейних, родинних відносинах з дитиною. Беручи до уваги те, що особисті стосунки між дідусем та онуком склались доброзичливі, враховуючи бажання самої дитини та те, що ОСОБА_1 здатний виконувати обов`язки піклувальника, враховуючи задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 піклувальником ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Відповідно до принципу №4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Виходячи з положень ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., передбачено, що батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Це положення закріплено і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність.

Відповідно до ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував, що усі обов`язки щодо утримання та виховання онука несе самостійно. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Пенсія позивача є досить маленькою та її не вистачає на утримання дитини.

З огляду на викладене, позивач просив задовольнити позовні вимоги, якими стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивач звернувся до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні.

Відповідно до ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, а також інші обставини, що мають істотне значення.

Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач відповідно до ст. 80 ЦПК України не надав доказів про спростування заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача (законного представника, державного закладу) аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з дати подання позову до досягнення диною повноліття.

Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі. Разом з тим, позивачем надано докази, що підтверджують ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

За таких обставини, суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи та наданих в їх обґрунтування доказів, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у справі, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, так як позивачем доведено, а відповідачем не спростовано в силу принципу змагальності сторін обґрунтованості позовних вимог, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Рокитнянської селищної ради Білоцерківського району Київської області, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, призначення опікуна та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно свого неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на утримання дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 13.02.2023 і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 2 147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано 11.08.2023 року.

Головуюча суддя О.В.Штифорук