Справа № 449/981/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" вересня 2023 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчак А. В.

при секретарі Винницька А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду м.Перемишляни цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перемишлянський сектор Головного управління державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернувся до суду з даною заявою та просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року та станом на 13.11.1991 року.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що він ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Брюховичі Перемишлянського району Львівської області. У часу народження і до сьогоднішнього часу він постійно проживав в с.Брюховичі Перемишлянського району Львівської області, на території України. Паспорт громадянина України він не одержував і не зверталась за його одержанням. На даний час він мобілізований та несе службу в Національній гвардій України і для належного оформлення документів йому необхідно отримати паспорт громадянина України.

Щоб тепер отримати паспорт громадянина України йому необхідно встановити факт, що він проживав на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991р. та на момент прийняття Закону України «Про громадянство України» -13.11.1991р.

В судове засідання сторони не з"явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши заяву та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 293 ч.1 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно ст. 293 ч.2 п.5 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у порядку ч. 2ст. 256ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК (ст. 315 ЦПК згідно змін від 15.12.2017р.) та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, та 13.11.1991 року, який має юридичне значення.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Брюховичі Перемишлянського району Львівської області.

Згідно довідки старости Брюховицького старостинського округу ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Брюховичі Перемишлянського району Львівської області, за даною адресою він постійно зареєстрований та проживає.

Згідно витягу з реєстру територіальної громади слідує, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 з 24.08.1989 року і до часу формування витягу (02.08.2023р.) зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року.

Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів. Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215.

Пунктом 7 вказаного Порядку визначено, що громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР (далі Порядок) відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року або 13 листопада 1991 року.

Крім того, пунктом 44 вищевказаного Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести даний факт і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації його прав у визначений законом спосіб, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню (аналогічна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02 червня 2021 року, справа № 653/1308/18).

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 293, 294, 315-319 ЦПК України,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Перемишлянський сектор Головного управління державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року та на 13.11.19991р. - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) і на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року).

Рішення суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Заявниця: ОСОБА_1

с.Брюховичі

Заінтересована особа: Перемишлянський сектор Головного управління державної міграційної служби України

м.Перемишляни, вул.Галицька,28

Суддя А. В. Савчак