Справа №:755/9985/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" вересня 2023 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Савлук Т. В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент», звернулося до суду з позовом, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за послуги по утриманню будинку та консьєрж-сервісу в розмірі 50 896,13 гривень та судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , управителем якого є позивач ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» відповідно до договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26 серпня 2010 року, укладеного з ОСББ «Раїси Окіпної, 18». За Договором про надання послуг з утримання будинків і спору та прибудинкової території №РО-18/23 від 11 квітня 2018 року, позивач надає відповідачу послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території у житловому будинку, а відповідач повинен своєчасно оплачувати такі послуги за встановленим тарифом, в строк та на умовах, що передбачені договором. Також за Договором про надання послуг №РО-18/К-23 від 03 травня 2018 року, позивач цілодобово сім днів на тиждень надає відповідачу послуги з консьєрж-сервісу у житловому будинку. Однак, у зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань у відповідача виникла заборгованість перед позивачем за надані послуги за період з 02 січня 2022 року по 31 травня 2023 року, в загальному розмірі 50 896,13 гривень, яка складається з: заборгованість за послуги з утримання будинку за Договором №РО-18/23, в розмірі 21 293,12 гривень, пеня в розмірі 6 947,26 гривень, індекс інфляції (індекс збільшення) в розмірі 1 645,15 гривень, 3% річних в розмірі 430,54 гривень, заборгованість за послуги з консьєрж-сервісу за Договором №РО-18/К-23 в розмірі 14 511,15 гривень, пеня в розмірі 4 604,61 гривень, індекс інфляції (індекс збільшення) в розмірі 1 178,69 гривень, 3% річних в розмірі 285,61 гривень, що є предметом спору.

24 липня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Положеннями ст.174 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

14 серпня 2023 року (вх.№ ЕП-10082) до суду надійшов відзив на позов, поданий відповідачем ОСОБА_1 , з викладенням своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволенні позову, висловлюючи свої заперечення відповідач наголошує на наступному, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.Від початку російського вторгнення в Україну територія міста Херсону перебувало в окупації, відповідач не мав змоги здійснювати оплату послуг які надаються позивачем, оскільки у м. Херсоні був відсутній український інтернет, галузь зв`язку, недоступні банківські послуги/перекази, крім того після обшуків та пограбування росгвардії, відповідач був позбавлений: документів, грошей, електронних носіїв, техніки та доступу до електронних сервісів. 08 серпня 2023 року здійснено сплату заборгованості у розмірі 35 804,27 гривень, що підтверджується Платіжною інструкцією №МВ27959303. Відповідно до Постанови КМУ від 05 березня 2022 року за №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» із змінами внесеними згідно з Постанови КМ №390 від 21 квітня 2023 року, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Тому позовні вимоги в частині нарахування з боку позивача пені, інфляційних втрат та 3% річних, є такими, що заборонені законодавством, а тому не підлягають задоволенню.

Таким чином, розглянувши подані позивачами документи, надавши належну оцінку наведеним сторонами доводам та запереченням щодо підстав та предмету позову, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачами докази та повідомлені ними обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників цивільного процесу, як це передбачено ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, встановлено, що ОСОБА_1 належить на праві власності квартира АДРЕСА_1 , житловою площею 19 кв.м., загальною площею 64,6 кв.м.

Як убачається з матеріалів справи, 26 серпня 2010 року між ОСББ «Раїси Окіпної, 18» та ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» укладено Договір про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом (з відкладною обставиною), за умовами якого Товариство (управитель) за плату надає послуги з утримання на балансі Житлового комплексу по вул. Раїси Окіпної, буд. 18 у м. Києві та управління Неподільним та Загальним майном Житлового комплексу, забезпечує належну його експлуатацію, надаючи споживачам житлово-комунальні послуги відповідної якості. Управитель має право отримувати плату від споживачів будинку за надані житлово-комунальні послуги (п. 2.1, 3.1.10 Договору)

29 жовтня 2010 року складено акт приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс, за яким на підставі рішення Загальних зборів членів ОСББ «Раїси Окіпної, 18» від 07 червня 2010 року, договору про надання послуг з утримання на балансі та управління житловим комплексом від 26.08.2010 року, ТОВ «Сент Софія Проперті Менеджмент» прийнято від ТОВ «Д.І.А. Девелопмент» на свій баланс будинок АДРЕСА_3 .

Згідно Розпорядження Київської міської державної адміністрації Виконавчого органу Київської міської ради від 01 червня 2018 року № 936, внесено зміни до тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, які надають виконавці цих послуг по кожному будинку окремо для здійснення розрахунків із споживачами незалежно від оплати останніми не пізніше або після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, встановлених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 30 вересня 2014 року № 1078.

11 квітня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території №РО-18/23, відповідно до предмета договору, є забезпечення виконавцем надання послуг з обслуговування житлового будинку з підземним паркінгом та прибудинкової території, за адресою АДРЕСА_3 , замовником - забезпечення своєчасно оплати таких послуг у строк та на умовах, що передбачені цим Договором. Розміром щомісячної плати за послуги на дату укладання цього договору становить 701,45 гривень, крім того податок на додану вартість 140,29 гривень, разом 841,74 гривень.

Відповідно до розділу 2 Договору про надання послуг з обслуговування житлового будинку та прибудинкової території №РО-18/23, розрахунком періодом є календарний місяць. Для розрахунків за цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Замовник оплачує послуги щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, у розмірі, визначеному у розрахунках на оплату послуг. Рахунки на оплату послуг надаються замовникові виконавцем не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунком. Рахунку на оплату послуг є одночасно актами наданих послуг. Послуги оплачуються у безготівковій формі шляхом внесення/переказу замовником грошових коштів на поточний рахунок виконавця, зазначений в рахунках на оплату послуг.

03 травня 2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання послуг №РО-18/К-23, відповідно до предмета договору, виконавець зобов`язується цілодобово 7 днів на тиждень надавати замовнику послуги з консьєрж-сервісу у житловому будинку з підземним паркінгом по АДРЕСА_3 , а замовник зобов`язується прийняти та оплатити зазначені послуги у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Сторони домовились, що для надання послуг за цим договором виконавець має право залучати третіх осіб без одержання попередньої згоди замовника на це. При цьому виконавець залишається відповідальним за результат наданих/виконаних третіми особами послуг/робіт.

Відповідно до п. 2.1., 2.2., 2.3 Договору про надання послуг №РО-18/К-23, розмір щомісячної плати за послуги становить 419,90 гривень, крім того податок на додану вартість 83,98 гривень, разом 503,88 гривень. Розмір щомісячної плати за послуги, вказані в п. 2.1. договору, визначений із розрахунку 7,80 грн. (з ПДВ) за 1 кв.м., загальної площі квартири (64,60 кв.м). Замовник оплачує послуги щомісячно, не пізніше 15-го числа місяця, що настає за розрахунковим, на підставі виставленого виконавцем рахунку на оплату послуг. Рахунки на оплату послуг надаються замовникові виконавцем не пізніше 10-го числа місяця, наступного за розрахунковим. Рахунки на оплату послуг є одночасно актами наданих послуг.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем.

За змістом ст. 319, 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

На спростування заявлених вимог, відповідач ОСОБА_1 посилається на наступне, що відповідач зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.Від початку російського вторгнення в Україну територія міста Херсону перебувало в окупації, відповідач не мав змоги здійснювати оплату послуг які надаються позивачем, оскільки у м. Херсоні був відсутній український інтернет, галузь зв`язку, недоступні банківські послуги/перекази. 08 серпня 2023 року здійснено сплату заборгованості у розмірі 35 804,27 гривень, на підтвердження оплати боргу долучено платіжні документи, а саме: Платіжну інструкцію №МВ27959303 від 08 серпня 2023 року в розмірі 35804,27 гривень.

Необхідно враховувати, що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок з доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, а на відповідача - доведення обґрунтованості та підставності заперечень проти позову. Саме на сторони покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції у справі.

За правилами статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Застосовуючи принцип диспозитивності, закріплений у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Отже, саме сторони, як особи, які на власний розсуд розпоряджаються своїми процесуальними правами щодо предмета спору, визначають докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

Неподання стороною належних і допустимих доказів на підтвердження позовних вимог/заперечень проти позову є підставою для вмотивованого висновку судів про недоведеність та необґрунтованість позиції сторони у справі, адже саме зазначені стороною обставини, а не висновки судів, у такому випадку ґрунтуються на припущеннях. Сторона має довести належними та допустимими доказами свою правову позицію у справі.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову, за загальним правилом, покладається на позивача; за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків. Аналогічний тягар доведення заперечень проти позову покладається на відповідача.

Суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що пред`являючи позов до відповідача ОСОБА_1 , позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за період 01 січня 2022 року по 31 травня 2023 року, за послуги з утримання будинку за Договором №РО-18/23, в розмірі 21 293,12 гривень, заборгованість за послуги з консьєрж-сервісу за Договором №РО-18/К-23 в розмірі 14 511,15 гривень, однак факт наявності заборгованості по оплаті за спожиті послуги спростовуються наданим відповідачем Платіжною інструкцією №МВ 27959303 в розмірі 35 804,27 гривень, з зазначенням призначення платежу: (погашення заборгованості по утриманню будинка, АДРЕСА_4 , за період 01.2022 по 05.2023, згідно рахунку НОМЕР_1 )

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги, які пред`явлені Товариством з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до відповідача ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованість за період 01 січня 2022 року по 31 травня 2023 року, за послуги з утримання будинку за Договором №РО-18/23, в розмірі 21 293,12 гривень, заборгованість за послуги з консьєрж-сервісу за Договором №РО-18/К-23 в розмірі 14 511,15 гривень, не підлягають задоволенню, оскільки оплата основної суми боргу в розмірі 35 804,27 гривень, була здійснена відповідачем 08 серпня 2023 року, тобто вже після відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Закріплена в пункті 10 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 Цивільного кодексу України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

У статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК

За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15).

З огляду на те, що відповідач, як встановили суди попередніх інстанцій, прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинний сплатити інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої суми. Висновок Великої Палати Верховного Суду, висловлений у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 14-448цс19-ц.

За правилами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Відповідно до п. 2.4. Договору про надання послуг з обслуговування житлового будинку і споруд № РО-18/23 від 11 квітня 2018 року, встановлено, що несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставники Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 4.3 Договору про надання послуг №РО-18/К-23 від 03 травня 2018 року, встановлено, що за несвоєчасну та/або неповну оплату за спожиті послуги замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставники Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Виходячи з предмету позову, позивачем заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 , за Договором №РО-18/23, індекс інфляції (інфляційне збільшення) в розмірі 1 645,15 гривень, 3% річних в розмірі 430,54 гривень, та пеню в розмірі 6 947,26 гривень, за Договором №РО-18/К-23, індекс інфляції (інфляційне збільшення) в розмірі 1 178,69 гривень, 3% річних в розмірі 285,61 гривень, та пеню в розмірі 4 604,61 гривень, які нараховано за період з 01 січня 2022 року по 31 травня 2023 року,суд приходить до наступного.

Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)" (№530-ІХ від 17.03.2020 року), на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (СОVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12.03.2020 року на всій території України запроваджено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 року зі змінами, з 19 грудня 2020 р. до 31 березня 2022 р. установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжено Указами Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від: 14 березня 2022 року № 133/2022, 18 квітня 2022 року № 259/2022; 17 травня 2022 року № 341/2022, 12 серпня 2022 року № 573/2022, 7 листопада 2022 року № 757/2022, 6 лютого 2023 року № 58/2023, 1 травня 2023 року № 254/2023, 26 липня 2023 року № 451/2023.

Разом з тим, згідно зі змістом Постанови Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану»: В умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Зважаючи на те, що на території України з 12 березня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (СОVID-19)» (№530-ІХ від 17 березня 2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, та з 23 лютого 2022 року запроваджено воєнного стану в Україні, на період дії якого Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05 березня 2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі, нарахування та стягнення судом 3% річних та інфляційних втрат за період з 01 січня 2022 року по дату завершення нарахування зобов`язань згідно розрахунку заборгованості 31 травня 2023 рік на суму боргу за надані послуги, є помилковим та порушує норми матеріального права, тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 4 Цивільного - пр оцесуального кодексу України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, є не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд не вирішує питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межа даного спору судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 319, 322, 526, 549, 610, 612, 625, Цивільного кодексу України,Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статтями 2, 10, 49, 76-81, 89, 141, 264 - 265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сент Софія Проперті Менеджмент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: