Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3251/23
Номер провадження 2/711/1330/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду цивільну справу за позовом адвоката Ульянова Сергія Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

23.05.2023 року адвокат Ульянов С.М., діючи в інтересах ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Просить суд визнати ОСОБА_4 такою , що втратила право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що остання не користується вказаним житловим приміщенням понад 6 місяців без поважних причин.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання витребувати у Державній Прикордонній службі відомості щодо перетину державного кордону України та повернення на територію України, громадянкою України ОСОБА_4 , оскільки вказана інформація може підтверджувати твердження позивача про те, що ОСОБА_4 не проживає за вищевказаною адресою з 2021 року.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає що клопотання підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд наголошує, що саме засада змагальності опосередковано, через її контролюючу функцію, є гарантом законності, об`єктивності, неупередженості та повноти судового розгляду справи.

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (Рішення у справі «Ruiz-Mateos проти Іспанії», від 23 червня 1993 року, заява № 12952/87, п. 63).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав. При цьому, важливим є встановлення оптимального співвідношення активності сторін та активності суду.

В рішеннях де Європейський суд з прав людини дійшов висновку про порушення ст. 6 Конвенції, зазначено таке: Суд відзначає, що одним із складників справедливого судового розгляду в розумінні п. 1 статті 6 є право на змагальне провадження; кожна сторона, в принципі, має отримати нагоду не лише бути поінформованою про будь-які докази, які потрібні для того, щоб виграти справу, але також має знати про всі докази чи подання, які представлені або зроблені в цілях впливу на думку суду, і коментувати їх (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Лобо Мачадо проти Португалії» (Lobo Machado v. Portugal) і «Фермьойлєн проти Бєльгії» (Vermeulen v. Belgium) від 20 лютого 1996 р., ReportsofJudgment sand Decisions 1996-I, сс. 206-07, п. 31 і п. 23, п. 33, відповідно, та рішення у справі «Нідерост-Губер проти Швейцарії» (Nidero st Huberv. Switzerland) від 18 лютого 1997 р., Reports 1997-I, с. 108, п. 24).

Суд має пересвідчитися, чи провадження в цілому, включаючи спосіб збирання доказів, було справедливим, як того вимагає п. 1 статті 6 (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Шенк проти Швейцарії» (Schenk v. Switzerland) від 12 липня 1988 р., серія A № 140, с. 29, п. 46).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки інформація яка містися у володінні Державної прикордонної служби України може підтвердити факт відсутності відповідача на території України, суд приходить до висновку витребувати у Державній Прикордонній службі України відомості щодо перетину державного кордону України громадянкою України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1 січня 2021 року.

Керуючись ст. 84 ЦПК України, -

ухвалив:

Витребувати у Державній Прикордонній службі України (01601, м. Київ, вул.. Володимирська. 26) відомості щодо перетину державного кордону України та повернення на територію України громадянкою України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1 січня 2021 року.

Зобов`язати відповідальну особу Державної Прикордонної служби України вказану інформацією направити на адресу Придніпровського районного суду м. Черкаси в строк до 16.10.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик