Справа № 750/4138/23
Провадження № 2/750/803/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі

судді Требух Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Галета Ю.В.

розглянувши у судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Красногор Олександр Володимирович

за участі представника позивача адвоката Трегуб О.А., відповідача ОСОБА_2 , її представника адвоката Кутукова С.О.,-

в с т а н о в и в:

В березні 2023 року позивач звернулася до Деснянського районного суду м.Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , про визначення частки у праві спільної сумісної власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилась спадщина в тому числі і на частину квартири АДРЕСА_1 , однак нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігів 29.03.2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачем ОСОБА_2 надано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що відповідач погоджується, що спірна квартира була куплена в період їх з ОСОБА_4 шлюбу, однак його частка є значно меншою, а саме 4/25, оскільки квартиру була куплена за фактичну суму 373010 грн, з яких її особисті кошти, отримані від продажу квартири в 2017 році в місті Славутич, становили 250000 грн.

Протокольною ухвалою суду від 12.06.2023 року за клопотанням позивача залучено співвідповідача ОСОБА_3 .

Відповідачем ОСОБА_3 відзив не надано.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник позов визнали частково.

Третя особа та відповідач ОСОБА_3 до суду не з`явились.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, ОСОБА_4 .

Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому за життя ма йно, до якого входить квартира АДРЕСА_2 та квартира АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногором О.В. заведено спадкову справу № 27/2022 до майна померлого ОСОБА_4 . З заявами про прийняття спадщини звернулись позивач ОСОБА_1 , дочка померлого, відповідач ОСОБА_2 (колишня дружина померлого) та відповідач ОСОБА_3 ( син померлого).

15 березня 2023 року позивачу видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_2 . У видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на частки квартири АДРЕСА_3 приватним нотаріусом відмовлено, про що винесено постанову при відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10.01.2023 року.

Як вбачається з матеріалів справи померлий ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2013 року по 2020 рік.

Згідно Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того на ім`я кого воно було придбане чи ким з них були внесені кошти, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного оборот у.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третій статті 368 ЦК України.

Відповідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Аналогічне положення закріплене в частині другій статті 372 ЦК України.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Заінтересована особа може довести, що майно придбане нею у шлюбі, але за її особисті кошти. У цьому разі презумпція права спільної сумісної власності на це майно буде спростована. Якщо ж заява, одного з подружжя, про те, що річ була куплена на її особисті кошти не буде належним чином підтверджена, презумпція права спільної сумісної власності подружжя залишиться непохитною.

Таким чином, тягар доказування у справах цієї категорії покладено на того із подружжя, хто заперечує проти визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

У разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Вирішуючи спір між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Отже, визнаючи право особистої приватної власності одного з подружжя на майно, суд повинен установити той факт, що джерелом його набуття були особисті кошти цієї особи. Такі обставини підлягають доведенню.

Згідно ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ст.89 ЦПК України).

В період перебування у шлюбі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 була придбана квартира АДРЕСА_1 . Так, 20.06.20018 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Вказаний договір посвідчений нотаріально. Відповідно до п.2 Договору продаж квартири вчинено за домовленістю сторін за 96650 грн. Вказаний договір вчинено зі згоди чоловіка покупця ОСОБА_2 ОСОБА_4 .

До договору надана нотаріально посвідчена письмова заява ОСОБА_4 (а.с.150), з якої вбачається, що ОСОБА_4 підтверджує, що гроші, які витрачаються на придбання квартири, є спільною сумісною власністю і придбана квартира також буде об`єктом спільної сумісної власності.

Щодо посилання відповідача на той факт, що фактично квартира АДРЕСА_1 була куплена за 373010 грн., що підтверджується розпискою (а.с.105) , суд зазначає, що ціна продажу квартири визначається саме умовами договору купівлі-продажу нерухомого майна, який посвідчується нотаріально, а не розпискою. Отже, виходячи з умов договору, купівля-продаж квартири відбулась за 96650 грн. 00 коп.

Отже, відомості, які містяться у вказаному вище договорі, підтверджується, що спірне нерухоме майно придбано за кошти, які є спільною сумісною власністю подружжя, у зв`язку з чим спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

При цьому слід зазначити, що продаж ОСОБА_2 та ОСОБА_6 квартири АДРЕСА_4 07.03.2017 року не спростовує положень договору купівлі-продажу квартири 20.06.2018 року та заяви ОСОБА_4 про згоду на придбання спірної нерухомості у спільну сумісну власність.

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , який є сином відповідача ОСОБА_2 . Свідок підтвердив, що дійсно ним та ОСОБА_2 в 2017 році була продана належна їм квартира в місті Славутичі. Всі кошти від продажу квартири зі згоди матері забрав собі, оскільки був намір придбати квартиру в місті Києві. Однак, пізніше віддав їх матері. Під час купівлі спірної квартири він не був присутній, якими саме грошима розраховувалась мати за придбання квартири АДРЕСА_1 він достеменно не знає, але вважає, що це були саме кошти з продажу квартири в місті Славутич.

Отже, відповідачем ОСОБА_2 достеменно не доведено, що на придбання квартири в 2018 році були використані саме отримані нею кошти за продаж квартири в 2017 році.

Отже, суд приходить до висновку, що частки у справі спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 є рівними ( по ).

Статтею 1226 ЦК України визначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.

Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, враховуючи вищевикладене, Суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову.

Керуючись статями 81, 137, 141, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати, що частка спадкодавця ОСОБА_4 . Який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_2 становить частки квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на частки квартири АДРЕСА_1 .

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 11.10.2023 року о 11 год. 15 хв.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач ОСОБА_3 ( АДРЕСА_6 РНОКПП НОМЕР_3 )

Повне рішення виготовлено 01.10.2023 року.

Суддя Н.В.Требух