Провадження № 2/127/1836/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі судді Шаміної Ю.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Тимощук Ю.Л. звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Позов мотивований тим, що сторони, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у 2012-2013 роках перебували у близьких стосунках внаслідок яких ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень було здійснено у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України по вказівці матері. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 визнано ОСОБА_2 батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також вирішено питання щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 23.01.2018 року, до досягнення дитиною повноліття. Дитина ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 являється дитиною з інвалідністю до 18 років. Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда №4572 від 24.11.2020 вказано, що ОСОБА_3 має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10: Дитячий аутизм, F84.0, супутні захворювання: ЗНМ 1 рівня, ГРДУ, Синдром афективних порушень, плоскостопість, М21,4 Інфантильний ідіопатичний сколіоз, М41.0. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда №501 від 22.11.2022 вказано, що ОСОБА_3 має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10: Дитячий аутизм, F84.0, супутні захворювання: Дезінтегративний розлад поведінки F84.3 ЗНМ 1 рівня F80.1, плоскостопість обох стоп М21.4, правобічний грудний сколіоз І ст. М41.0. У зазначених індивідуальних програмах реабілітації також вказано необхідні реабілітаційні заходи та їх реалізація, які включають в себе медичну, психолого-педагогічну, фізичну, соціальну та побутову реабілітацію. Згідно до акту №ОУ-0001022 здачі-прийняття робіт (надання послуг) складеного ТОВ «АКСІС-К» загальна вартість робіт (послуг) в період з 05.07.2021 по 24.09.2021 становить 2300,00 грн. Протоколом звернення (візиту) до лікаря ПМД (дитини після 1 року) від 29.10.2021 року був проведений огляд ОСОБА_3 та зазначений план лікування, відповідно до якого позивач понесла витрати в сумі 576,12 грн. Відповідно до довідки від 11.06.2020 року №50 ОСОБА_3 проходить терапію АВА в Центрі соціалізації дитини «Фламінго» за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 . Також позивачем була здійснена сплата відповідно до наданих послуг від Центру соціалізації дитини «Фламінго» ФОП « ОСОБА_4 » в розмірі 61272,00 грн. Таким чином позивач керуючись потребами сина та виконуючи дані програми та направлення лікарів, понесла додаткові витрати в загальному розмірі 64148,72 грн (2300,00 грн + 576,72 грн + 61272,00 грн). За таких обставин, посилаючись на норми статті 141, 185 СК України, враховуючи, що необхідність у додаткових витратах викликана особливими обставинами, а саме хворобою сина, а законом обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків, позивачка просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь 32074,36 грн, що становить 50% додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.06.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб.

У межах встановленого судом строку, 12.07.2023 відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву (вх. №55283), згідно якого у задоволенні позові ОСОБА_1 просив відмовити у повному обсязі. Загалом заперечував щодо стягнення з нього заявлених витрат. Щодо виконаних робіт згідно акту №ОУ-0001022 вказав про відсутність рекомендацій, висновків, направлень лікарів щодо проведення будь-яких лікувальних чи оздоровчих заходів в даному товаристві, відсутність доказів неможливості проведення зазначених в акті оздоровчих заходів в державних лікувальних закладах безкоштовно, відсутність договору про надання послуг, відсутність доказів оплати послуг (чеки квитанції тощо), відсутність підпису замовника послуг, відсутність доказів хронічного захворювання та особливих обставин, що змусили б звертатись до зазначеного товариства, відсутня згода відповідача на зазначені маніпуляції в приватному товаристві, відсутні докази дозволу МОЗ України на здійснення товариством лікувальних робіт хворим на дитячий аутизм. Щодо понесених витрат на препарат «Бронхо-мунал» вважає, що вказана оплата за ліки не стосується хронічної хвороби чи особливих обставин та покривається аліментами. При цьому відповідно до індивідуальних програм реабілітації дитини з інвалідністю, які містяться у справі, ліки для ОСОБА_3 мають відпускатися по державній програмі. Щодо довідки №50 від 11.06.2020 про проходження терапії зазначає, що остання не являється фінансовим документом, а доказів того, що ФОП ОСОБА_4 являється терапевтом за спеціалізацією «дитячий аутизм» не надано, відсутній договір про надання лікарських послуг, відсутні докази оплати лікарських послуг, відсутні докази рекомендацій, висновків, направлення лікарів КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.Ш. Ющенка», де ОСОБА_3 перебуває на обліку і проходить фахове лікування, чи сімейного лікаря щодо проведення будь-яких додаткових терапевтичних процедур, відсутні докази наявності потреби і неможливості проведення терапевтичних процедур в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.Ш. Ющенка» безкоштовно. Зауважив, що згідно з відповіді КНПП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 07.07.2023 №29/5252 ОСОБА_3 рекомендовано реабілітаційні центри України, а рекомендації щодо направлення в лікувальних цілях до ФОП « ОСОБА_4 » не надавались. На думку відповідача, позивачкою не доведено отримання ОСОБА_3 освітніх послуг за які сплачено відповідно до квитанцій на користь ФОП « ОСОБА_4 » кошти на загальну суму 61272,00 грн, а також не доведено наявність в останньої ліцензії на право зайняття освітньою діяльністю. Зауважив, що у період з 2020 по 2022 роки ОСОБА_3 був забезпечений безкоштовним належним рівнем освітянських послуг та професійними фахівцями. Крім того, вказав на відсутність договору про надання освітніх послуг, рахунків, актів виконаних робіт суб`єкта господарювання, що передбачено Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Зауважив, що згідно рішення Вінницького міського суду Вінницької області з нього на користь позивачки щомісячно стягуються аліменти на утримання дитини, крім того позивачка отримує державну соціальну допомогу, що, на його думку, може перекрити у повному обсязі необхідність та наявність додаткових витрат.

У свою чергу, представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Тимощук Ю.Л. 21.07.2023 направила засобами поштового зв`язку на адресу суду відповідь на відзив (вх. №58570), який отримано судом 24.07.2023, згідно якої просила позовні вимоги задовольнити повністю. Вказала, що із поданим відповідачем відзивом на позовну заяву не погоджується. Зауважила, що участь батьків у додаткових витратах на дитину є не правом, а є обов`язком незалежно від сплати аліментів. Позивач вважає, що у неї є явна необхідність у додаткових витратах, зумовлених особливими обставинами, а саме хворобою ОСОБА_3 , що підтверджено доказами наявними у матеріалах справи, водночас відповідач не виконує добровільно свій обов`язок щодо участі у додаткових витратах на дитину.

27.07.2023 відповідач подав заперечення (вх. №59464) згідно яких у задоволенні позову просив відмовити у повному обсязі з аналогічних підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , про що 20.02.2013 складено відповідний актовий №672, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого 06.08.2019 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 7).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 у справі №127/1530/18 за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів, позов задоволено частково, визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці Вінницької області, громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці Вінницької області, громадянина України; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом, тобто з 23.01.2018 року, до досягнення дитиною повноліття; в іншій частині задоволення позову відмовлено (а.с. 8-13).

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, інформація з якого є відкритою та знаходиться у загальному доступі, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 24.10.2018 у справі №127/1530/18, яке залишено без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22.01.2019, набрало законної сили 22.01.2019. При цьому постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вищевказані судові рішення залишено без змін.

Дитина ОСОБА_3 зареєстрований та проживає разом із позивачкою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія довідки №579, виданої 03.05.2023 МКП «Управляюча компанія «Житло-Гарант» (а.с.14).

Згідно посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 15.03.2023 Управлінням соціального захисту населення (Правобережне) Департаменту соціальної політики ВМР, ОСОБА_3 , 2013 року народження, є дитиною з інвалідністю до 18 років (а.с. 15).

Як вбачається із індивідуальної програми реабілітації інваліда №452, заповненої 24.11.2020 ЛЛК КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 Дитячий аутизм, F84.0, супутні захворювання (код за МКХ-10): ЗНМ 1 рівня, ГРДУ, синдром афективних порушень, плоскостопість, М21.4, інфантильний діопатичний сколіоз, М41.0. Лікарсько-консультативною комісією рекомендовано види та форми реабілітаційних заходів, зокрема: проведення медичної реабілітації (потребує) 2-3 курси на рік у реабілітаційних центрах України; проведення психолого-педагогічної реабілітації (потребує) 2-3 курси на рік 2020/2022 у реабілітаційних центрах України; проведення фізичної реабілітації (потребує, у тому числі лікувальний масаж, лікувальна фізкультура) 2-3 курси на рік 2020/2022 у реабілітаційних центрах України; проведення соціальної та побутової реабілітації (потребує, у тому числі навчання основним соціальним навичкам) 2-3 курси на рік 2020/2022 у реабілітаційних центрах України (а.с. 16-17).

Крім того, як вбачається із індивідуальної програми реабілітації дитини з інвалідністю №501, заповненої 22.11.2022 ЛЛК КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має клініко-функціональний діагноз та код за МКХ-10 F84.0, супутні захворювання (код за МКХ-10): дезінтегративний розлад поведінки F84.3, ЗНМ 1 рівня F80.1, плоскостопість обох стоп М21.4, правобічний грудний сколіоз І ст. М41.0. Лікарсько-консультативною комісією рекомендовано види та форми реабілітаційних заходів, зокрема: проведення медичної реабілітації (потребує) 2-3 курси на рік 2022/2024у реабілітаційних центрах України; проведення психолого-педагогічної реабілітації (потребує, у тому числі: психолого-педагогічний патронаж РЦ для дітей з РАС, колективна форма навчання, у тому числі інтегроване та інклюзивне навчання - АВА терапія) 2-3 курси на рік 2022/2024 у реабілітаційних центрах України; проведення фізичної реабілітації (потребує, у тому числі лікувальний масаж, лікувальна фізкультура) 2-3 курси на рік 2022/2024 у реабілітаційних центрах України; проведення соціальної та побутової реабілітації (потребує, у тому числі навчання основним соціальним навичкам) 2-3 курси на рік 2022/2024 у реабілітаційних центрах України (а.с. 18-19).

Відповідно до акту №ОУ-0001022 здачі-прийняття робіт (надання послуг), складеного ОСОБА_3 та ТОВ «АКСІС-К» (виконавцем), виконавцем проведено такі роботи (виконано послуги): консультація дитячого лікаря 05.07.2021 400 грн; консультація дитячого невролога 14.07.2021 400 грн; консультація дитячого лікаря 24.08.2021 300 грн; заняття з сенсорної інтеграції 10.09.2021 400 грн; заняття з сенсорної інтеграції 17.09.2021 400 грн; заняття з сенсорної інтеграції 24.09.2021 400 грн. Загальна вартість робіт (послуг) 2300,00 грн (а.с. 20).

Як вбачається із протоколу звернення (візиту) до лікаря ПМД від 29.10.2021 пацієнта ОСОБА_3 клінічний діагноз останнього «Дитячий аутизм ЗНМ 1 рівня. F 84.00, ГРДУ, синдром афективних порушень, плоскостопість ІІ ст. Правобічний грудний сколіоз І ст. ГРВІ. Гострий риносинусит» лікарем проведено часткове медичне обстеження, консультацію та призначено ліки, зокрема, препарат «Бронхомунал 7 мг по 1 табл 10 днів, 20 днів перерва, 3 міс» на підтвердження придбання якого позивачкою додано копію фіскального чеку від 30.10.2021 (а.с. 21).

Згідно довідки №50 від 11.06.2020, виданої ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_3 проходить терапію АВА в центрі соціалізації дитини «Фламінго» (ФОП ОСОБА_4 ) за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 (а.с. 22).

Крім того, у відповідь на адвокатський запит листом №К2023-1 від 27.04.2023 ОСОБА_4 повідомлено, що ОСОБА_3 відвідував групові та індивідуальні заняття з АВА-терапії (прикладний аналіз поведінки) та логопедії у Центрі соціалізації дитини «Фламінго» (ФОП ОСОБА_4 ) в період з 2020-2021 р.р. оплату заннять здійснювала ОСОБА_1 . За цей період вартість занять для клієнта склала 61272,00 грн та повністю була оплачена ОСОБА_1 , заборгованість відсутня (а.с. 35).

На підтвердження оплати наданих у Центрі соціалізації дитини « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (ФОП ОСОБА_4 ) послуг позивачем додано копії квитанцій (а.с. 23-34).

У відповідь на адвокатський запит листом №29/5252 від 07.07.2023 КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до індивідуальної програми реабілітації №452 від 24.11.2020 та №501 від 22.11.2022, згідно інформації амбулаторної картки був забезпечений безкоштовним амбулаторним лікуванням та реабілітаційними заходами. Згідно наказу МОЗ України №623 від 08.10.2007 «Про затвердження форм індивідуальної програми реабілітації» рекомендовано реабілітаційні центри України. Рекомендації щодо направлення пацієнта ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в лікувальних цілях до ФОП « ОСОБА_4 » не надавалися (а.с. 51).

Також у відповідь на адвокатський запит листом №01/00/011/39208 від 07.07.2023 Виконавчим комітетом Вінницької міської ради повідомлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зарахований до 1 класу комунального закладу «Вінницька спеціальна школа для дітей з порушенням інтелектуального розвитку» з 01.09.2020 року (наказ від 01.07.2020 №16-у). Протягом 2020-2021 та 2021-2022 навчальних років ОСОБА_3 навчався на індивідуальній формі шляхом педагогічного патронажу (накази від 31.08.2020 №84 та від 31.08.2021 №114). У 2022-2023 навчальному році даний учень навчався у 3 класі очно. У період з 2020 по 2021 року ОСОБА_3 був забезпечений безкоштовним належним рівнем освітянських послуг та професійними фахівцями (а.с. 52).

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, посилаючись на норми ст. 185 СК України, вказувала, що витрати на лікування та реабілітацію сина є додатковими витратами, відповідач участі в цих витратах не бере, однак останній має такі зобов`язання.

Між сторонами виникли правовідносини врегульовані нормами Сімейного кодексу України в частині обов`язку батьків щодо участі в додаткових витратах на дитину.

Згідно ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 127/16614/15-ц (провадження № 61-2371св18) Верховний Суд дійшов висновку, що «вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі».

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягає доведенню в судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 749/106/17 (провадження № 6-1489цс17) та постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі № 643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), в постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року в справі № 201/15248/16-ц.

Системне тлумачення частини другої статті 185 СК України і статті 182 СК України дозволяє констатувати, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Так, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662 св 18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858 св 18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458 св 19).

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Аналогічний висновок викладений у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 29 квітня 2022 року в справі № 761/27222/20.

Відповідно до положень ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що додаткові витрати, які здійснені позивачкою на малолітнього сина ОСОБА_3 , зумовлені хворобою дитини, необхідністю здійснення його реабілітації та лікування.

Зокрема, позивачкою понесено додаткові витрати з метою проведення реабілітації малолітнього сина ОСОБА_3 , необхідність надання реабілітаційних послуг визначені індивідуальною програмою реабілітації інваліда за наслідками діагностованих дитині ОСОБА_3 хвороб.

Крім того, позивачкою також понесено додаткові витрати на придбання медичних препаратів на лікування дитини ОСОБА_3 згідно відповідних призначень лікаря на підтвердження чого надано відповідну квитанцію.

Водночас, суд частково погоджується із запереченнями відповідача та вважає, що позивачем не доведено несення додаткових витрат у розмірі 2300,00 грн на проведення консультацій лікарів та заняття із сенсорної інтеграції згідно акту №ОУ-0001022 здачі-прийняття робіт, так як з останнього неможливо встановити чи були сплачені вказані кошти та ким саме, при цьому щодо проведених консультацій та занять відсутні будь-які медичні рекомендації, у тому числі, направлення лікарів на їх проведення. Інших доказів на підтвердження додаткових витрат у цій частині позивачем не надано.

При цьому заперечення відповідача щодо можливості отримання послуг безоплатно у державному або комунальному закладі, при цьому обрання позивачкою на власний розсуд без погодження з батьком дитини приватного закладу для проведення реабілітації судом до уваги не приймаються, так як згідно положень статті 12 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні» систему реабілітації осіб з інвалідністю, дітей з інвалідністю складають, у тому числі, заклади та установи незалежно від типу та форми власності, що надають соціальні послуги, а право вибору виду реабілітації і реабілітаційного закладу гарантовано особам з інвалідністю приписами ст. 31 цього Закону.

Щодо заперечень відповідача про неналежність доказів понесених та невідповідність наданих доказів положенням Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», суд вважає, що в даному випадку недотримання третьою особою положень вказаного закону та наявність певних помилок щодо оформлення платіжних документів не свідчить про не сплату позивачем цих коштів.

При цьому суд критично оцінює доводи відповідача про неможливість нести додаткові витрати на дитину, оскільки як вбачається із матеріалів справи та наданих ним самим доказів, відповідач є працездатною особою, що підтверджується довідкою про доходи №69 від 30.06.2023, виданою ДПТНЗ Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище, згідно якої ОСОБА_2 дійсно з 01.09.2015 працює в ДПТНЗ Вінницьке міжрегіональне вище професійне училище на посаді «майстер виробн. навчання», загальна сума його доходу за період з 01.01.2023 по30.06.2023 становить 53342,64 грн (а.с. 50).

Будь-які інші дані про незадовільний майновий або ж фізичний стан відповідача матеріали справи не містять. Зважаючи на відсутність обмежень у виборі роботи з гідним рівнем заробітної плати та працевлаштування, отримання невеликої заробітної плати, з урахуванням принципів справедливості, добросовісності та розумності, не звільняє відповідача, як батька, від виконання свого обов`язку щодо участі у додаткових витратах на дитину.

Таким чином, враховуючи проведені медичні огляди, призначені та проведені реабілітаційні заходи, придбані за призначенням лікарські препарати, суд вважає доведеними додатковими витратами на утримання дитини, викликаними особливими обставинами та належно підтвердженими, які понесено позивачкою витрати на загальну суму 61848,72 грн (61282,00 грн + 576,72 грн).

Отже, за явної необхідності у додаткових витратах на дитину ОСОБА_3 для його лікування та реабілітації, відповідач не виконує добровільно цей свій обов`язок, що зумовлює необхідність вирішення даного питання у судовому порядку та стягнення з нього половини понесених додаткових витрат на дитину, що становитиме 30924,36 грн.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, а позов задоволений частково, то з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1035,11 грн судового збору пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 141, 178, 247, 263-265, 279 ЦПК України, ст.ст. 180, 185 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30924,36 грн (тридцять тисяч дев`ятсот двадцять чотири гривні тридцять шість копійок).

У решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 ) на користь держави 1035,11 грн (одна тисяча тридцять п`ять гривень одинадцять копійок) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна