Справа № 591/6569/21
Провадження № 2/591/560/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Суми в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 591/6569/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Сумська міська рада, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулось до суду з вказаним позовом, який в подальшому уточнив, відмовившись від частини позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовано тим, що товариство надавало послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відповідачам, які зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 та користуються послугами з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Відповідачі своєчасно та в повному обсязі не оплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, у зв`язку з чим за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року утворилась заборгованість.

З урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог позивач просить суд:

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 14562 грн 22 коп.;

- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 21264 грн 43 коп.;

- стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії (т. 3, а.с. 34г).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 вересня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.

У письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нежевело В.В. зазначила, що відсутні підстави для стягнення з відповідачів заборгованості у солідарному порядку, оскільки шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано. Крім того, відповідачу не зрозуміло до яких послуг відноситься заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку та внески за заміну вузла комерційного обліку. Також зазначає про пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з даним позовом (т. 1, а.с. 109-117).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 серпня 2022 року залучено до участі у справі, як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство внутрішніх справ України та Сумську міську раду.

У письмових поясненнях ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає, що Законом №1060 внесено зміни до організації моделі договірних відносин, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання. 01 жовтня 2021 року ТОВ «Сумитеплоенерго» на своєму веб-сайті повідомило споживачів про укладення публічних індивідуальних договорів приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої і та про те, що згідно порядку визначеного Законом про ЖКП такі договори з індивідуальними споживачами у багатоквартирному будинку вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування їх текстів на сайті органу місцевого самоврядування або виконавця послуг співвласники багатоквартирного будинку не уклали інший договір з виконавцем комунальних послуг. Із власником індивідуального будинку такий договір вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору він не відмовився від послуги. При цьому, текст договору розміщено на сайті та у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах (т. 1, а.с. 176-178).

03 жовтня 2022 року від відповідачки ОСОБА_3 надійшли письмові пояснення, у яких просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки договір на надання послуг ТОВ «Сумитеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 вона не укладала, послуг за вказаною адресою не отримувала. Крім того вказує, що між нею та ТОВ «Сумитеплоенерго» укладено договір на отримання послуг теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , якими вона користується, і за які сплачує кошти (т. 1, а.с. 232).

У письмових поясненнях від 09 листопада 2022 року № 2168/05.01-06 Сумська міська рада повідомила, що рішенням Виконавчого комітету СМР від 19 листопада 2021 року № 714 затверджено акт приймання-передачі з державної власності у комунальну власність Сумської міської територіальної громади гуртожитку по АДРЕСА_3 . Договори з ТОВ «Сумитеплоенерго» на комунальні послуги від колишнього власника гуртожитку Міністерства внутрішніх справ України до Сумської міської ради не передавались, інша інформація та документи в Сумській міській раді відсутні. Зауважила, що спірні відносини виникли у зв`язку несплатою за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року, тобто коли гуртожиток по АДРЕСА_3 не був у комунальній власності та до Сумської міської ради не передавались жодні договори, які стосуються надання комунальних послуг (т. 2, а.с. 2-3).

07 лютого 2023 року від ТОВ «Сумитеплоенерго» надійшли додаткові письмові пояснення, у яких зазначає, що факт надання відповідачам послуг з централізованого опалення та ГВП підтверджується належними доказами. Також позивачем до суду було надано акт обстеження вузла обліку теплової енергії в роботі гуртожитку по АДРЕСА_3 від 02 квітня 2004 року. Крім того, будинок АДРЕСА_3 має спеціальний статус гуртожиток, тому інженерні комунікації в будинку можуть бути не підведені до кожної кімнати, а бути в загальному доступі на поверсі, що в результаті комісійного обстеження гуртожитку і було встановлено. Незважаючи на проведені позивачем перерахунки відповідачам за гаряче постачання, доступ до користування даною послугою у них був і протилежних доказів відповідачами не надано. Надані представником відповідача акти обстеження від 28 вересня 2020 року та 02 вересня 2021 року не підтверджують факт відсутності в кімнаті відповідача централізованого гарячого водопостачання, а комісією лише підтверджується факт не проживання сім`ї Мандрики за місцем реєстрації і, в зв`язку з цим, не користування послугою з гарячого водопостачання. Крім того, сума перерахунків згідно заяв за час відсутності склала 16613 грн 94 коп., з яких нарахування за ГВП ОСОБА_2 знято за весь період позовних вимог. Про вказані перерахунки повідомлено ОСОБА_2 листом № 6663 від 28 грудня 2021 року. Контрозрахунок, наданий представником відповідача незрозумілий. Вказані нею у колонці «коментар» суми незрозумілі. Перерахунки проведені позивачем у конкретному місяці за відповідні періоди. Зауважує, що чинне законодавство не ставить солідарну відповідальність в залежності від сімейного стану та інших ознак, а навпаки, законодавець визначає, що плата за ЖКП проводиться в солідарному порядку. Крім того вважає, що витрати на правову допомогу не є обґрунтованими та пропорційними до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, співмірними з позовними вимогами та доведеними, тому заперечує щодо заявлених представником відповідача розміру витрат на оплату послуг адвоката (т. 2, а.с. 111-114).

У додаткових письмових поясненнях від 21 березня 2023 року ТОВ «Сумитеплоенерго» зазначає, що спірна квартира підключена до централізованої системи опалення, що спростовує позицію відповідача про те, що вказана квартира не опалюється. Щодо гарячого водопостачання, то з техдокументації видно, на першому поверсі гуртожитку розташовано санвузол з гарячим та холодним водопостачанням, який є в загальному доступі всіх мешканців гуртожитку. Крім того, на підтвердження надання в гуртожитку послуги з ЦО надано оборотні відомості за період з 01 квітня 2016 року по 31 травня 2020 року та з 01 червня 2020 року по 31 грудня 2022 року по особовим рахункам АДРЕСА_3 по нарахуванню і оплаті мешканцями гуртожитку по послузі з централізованого опалення. Щодо пропуску позовної давності, то посилається на введений з 12 березня 2020 року карантин, у зв`язку з чим позовна давність не підлягає застосуванню (т. 2, а.с. 222-223).

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 квітня 2023 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про уточнення позовних вимог в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Сумська міська рада, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води залишено без розгляду.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 04 серпня 2023 року прийнято відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» від частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання. Закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Сумська міська рада, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за надані послуги з гарячого водопостачання у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині. Прийнято відмову від позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» від частини позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги гарячого водопостачання в сумі 1995 грн 53 коп. Закрито провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Сумська міська рада, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за послуги гарячого водопостачання в сумі 1995 грн 53 коп. у зв`язку з відмовою позивача від позову в цій частині.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 13 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 адвоката Нежевело Валентини Вікторівни про відвід судді Северинової А.С. в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Міністерство внутрішніх справ України, Сумська міська рада, про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Сумитеплоенерго» - адвокат Шаповал С.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Співвідповідачі та треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представників відповідача ОСОБА_2 адвокатів Цуркана В.І. та Нежевело В.В. надійшли клопотання про відкладення судового засідання у зв`язку зі вступом представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цуркана В.І. у дану справу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення у черговий раз судового засідання, ураховуючи, що минуле судове засідання від 28 серпня 2023 року було відкладено на 13 вересня 2023 року за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело В.В. Крім того, залучення відповідачем до участі у справі іншого представника не є поважною причиною для відкладення судового розгляду, ураховуючи, що матеріали справи не містять даних про припинення представництва інтересів ОСОБА_2 адвокатом Невежело В.В., яка тривалий час здійснює представництво його інтересів у даній справі. До того ж, самі відповідачі та другий представник адвокат Нежевело В.В. не повідомили суду про причини своєї неявки, тому з огляду на вимоги ч. 3 ст. 223 ЦПК України, принцип розумності строків розгляду справи судом, ураховуючи, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності співвідповідачів та представників відповідача ОСОБА_2 адвокатів Цуркана В.І. та Нежевело В.В.

Треті особи раніше подавали клопотання про розгляд справи без участі їхніх представників.

Заслухавши думку представника позивача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 03 серпня 2005 року рішенням Сумської міської ради № 1338-МР «Про передачу в оренду цілісного майнового комплексу по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії» цілісний майновий комплекс по виробництву, транспортуванню теплової та електричної енергії, який належить територіальній громаді міста Суми, було передано в оренду ТОВ «Сумитеплоенерго» строком на 10 років. Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20.05.2011 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в місті Суми» ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно рішень Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року, № 322 від 18 червня 2019 року ТОВ «Сумитеплоенерго» було визначено виробником та виконавцем послуг в місті Суми з постачання теплової енергії (централізованого опалення) та постачання гарячої води (централізованого постачання гарячої води) (т. 1, а.с. 10, 11).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 745 від 21 грудня 2019 року «Про встановлення розмірів внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» встановлено розміри внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії, споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» окремо для кожної будівлі згідно з додатками 1, 2 до цього рішення; Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» визначено здійснювати нарахування внесків за кожний календарний квартал (т. 1, а.с. 12).

Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 307 від 16 червня 2020 року «Про встановлення розмірів внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду, яке здійснюється ТОВ «Сумитеплоенерго» встановлено розміри внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії та тимчасового використання обмінного фонду споживачам, які приєднані до інженерних мереж ТОВ «Сумитеплоенерго» окремо для кожної будівлі згідно з додатками 1, 2 до цього рішення; Товариству з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» визначено здійснювати нарахування внесків за кожний календарний квартал в останньому місяці кварталу (т. 1, а.с. 13).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» надає населенню м. Суми послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання і центрального опалення відповідно до «Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005.

Відповідно до довідки МЄІРЦ № 348/121899 власником особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 . Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_2 користувався послугами ТОВ «Сумитеплоенерго» з централізованого опалення, а відповідачка ОСОБА_3 також і послугами гарячого водопостачання, вчасно та у повному обсязі за отримані послуги не сплачували, у зв`язку з чим за період 01 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року у відповідачки ОСОБА_3 виникла заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 14562 грн 22 коп.; а у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виникла заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 21264 грн 43 коп. та внесків за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 61 грн 86 коп.

Зазначена заборгованість підтверджується оборотною та обіговою відомостями по особовому рахунку № НОМЕР_1 про надані ТОВ «Сумитеплоенерго» відповідачам послуги з централізованого опалення за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року, а також розрахунком нарахувань за послуги з гарячого водопостачання за період з 01 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року (т. 1, а.с. 5-7, 8-9, т. 3, а.с. 36-37).

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтями 64, 67, 68 ЖК України передбачено обов`язок наймача та членів його сім`ї зі сплати житлово-комунальних послуг.

Частиною 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Як передбачено ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до приписів статті 24 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Разом з тим, відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 09 листопада 2017 року № 2189-VІІІ споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово - комунальних послуг.

Згідно пункту 14 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1198 від 03 жовтня 2007 року, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системі теплоспоживання.

Разом з тим, згідно приписів статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 07 червня 2018 року № 2454-VІІІ споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року (які втратили чинність на підставі постанови КМ № 85 від 02.02.2022, але були чинними на момент виникнення спарних правовідносин), розрахунковим періодам для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.

Як передбачено п. 37 нині діючої редакції Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 690 від 05 липня 2019 року (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у строк (термін).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року №2633-ІV у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Виходячи з матеріалів справи, співвідповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані лише з 12 січня 2016 року (т. 1, а.с. 22, 23). Доказів їх проживання за вказаною адресою з 01 січня 2016 року до моменту реєстрації у квартирі матеріали справи не містять.

Відтак, за період з 01 січня 2016 року по 12 січня 2016 року відповідачі не мають сплачувати борг, а з 12 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року за відповідачами, як солідарними боржниками, зберігається обов`язок сплатити позивачу решту заявленої суми заборгованості з централізованого опалення та внесків за заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії, а з відповідачки ОСОБА_3 також решту заявленої суми заборгованості з гарячого водопостачання.

Суд відхиляє заперечення відповідачки ОСОБА_3 про відсутність у неї обов`язку сплачувати житлово-комунальні послуги через те, що договір про надання послуг з ТОВ «Сумитеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 нею не укладався і послуг за вказаною адресою вона не отримувала, оскільки відсутність укладеного між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не звільняє споживача від обов`язку сплатити за отримані житлово-комунальні послуги в силу приписів статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 07 червня 2018 року № 2454-VІІІ. До того ж, факт надання позивачем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами (т. 2, а.с. 191-216).

Доказів зняття ОСОБА_3 з реєстрації за вказаною адресою за період з 12 січня 2016 року по 31 серпня 2021 року матеріали справи не містять, тому заперечення відповідачки про відсутність у неї обов`язку сплачувати заборгованість за вказаний період не заслуговують на увагу суду. Крім того, з`ясувавши під час розгляду даної справи обставини непроживання відповідачів у спірний період, позивач повністю відмовився від позовних вимог до ОСОБА_2 в частині стягнення заборгованості з гарячого водопостачання, а також частково відмовився від позовних вимог до ОСОБА_3 в частині стягнення заборгованості з гарячого водопостачання, зробивши їй перерахунок за ці послуги.

Щодо послуги з постачання теплової енергії, то суд зауважує, що відповідно до п. 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21 серпня 2019 року за № 830 споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб, тому відсутні підстави для звільнення відповідачів від обов`язку оплати послуги з постачання теплової енергії через їхнє непроживання у квартирі у спірний період.

Суд також відхиляє заперечення відповідача ОСОБА_2 про відсутність підстав для солідарного стягнення заборгованості, оскільки відповідно до вимог статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених законом. У даному випадку, такий солідарний обов`язок відповідачів встановлено статтею 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

При вирішенні заявленого відповідачем ОСОБА_2 клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21.

За даними обігової відомості вбачається, що відповідачами заборгованість з наданих комунальних послуг не сплачувалась взагалі.

Виходячи з матеріалів справи, позивач звернувся з позовною заявою до суду 09 вересня 2021 року. Однак, з 12 березня 2020 року установлено на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» набрав чинності з 02 квітня 2020 року. За таких обставин, починаючи з квітня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії такого карантину.

Таким чином, беручи до уваги розміри нарахованих позивачем платежів за спожиті послуги за централізоване опалення за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року включно, сума боргу з централізованого опалення, що заявлено в межах строків позовної давності за цими послугами становить 16361 грн 69 коп., а також внески за обслуговування вузлів комерційного обліку теплової енергії 61 грн 86 коп.

Крім того, суд враховує наданий позивачем розрахунок нарахувань за послуги з гарячого водопостачання, з якої вбачається, що за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року заборгованість ОСОБА_3 з гарячого водопостачання, що заявлена в межах строків позовної давності складає 11612 грн 61 коп. (т. 3, а.с. 36-37).

Отже, право позивача порушене і підлягає захисту, тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути в солідарному порядку заборгованість за надані послуги з централізованого опалення за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року в сумі 16361 грн 69 коп. та внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 61 грн 86 коп., а також стягнути з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання за період з 01 квітня 2017 року по 31 серпня 2021 року в сумі 11612 грн 61 коп.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають розподілу в порядку, встановленому статтею 141 ЦПК України.

Оскільки позов до ОСОБА_2 задоволено на 76,94 % (16361,69 грн * 100% / 21264,43 грн), тому з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню також понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 873 грн 27 коп. (2270 грн / 2 * 76,94 %).

Крім того, позов до ОСОБА_3 задоволено на 70,74 % (27974,30 грн * 100% / 39543,17 грн), тому з ОСОБА_3 на користь позивача підлягає стягненню також понесені ним і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 802 грн 90 коп. (2270 грн / 2 * 70,74 %).

Крім того, вирішуючи клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Нежевело В.В. про стягнення витрат на правничу допомогу суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 3 частини 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу відповідачем надано договір про правничу допомогу від 13 червня 2022 року з адвокатом Нежевело В.В., розрахункову квитанцію серії НВВ № 13-06/2022 та акт приймання-передачі (звіт) виконаних робіт за договором про правничу допомогу (детальний опис) від 02 серпня 2022 року, відповідно до яких ОСОБА_2 сплатив адвокату Нежевело В.В. винагороду в сумі 6500 грн (т. 2, а.с. 89-90, 91, 92-93).

У заяві від 08 серпня 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Нежевело В.В. просила стягнути з позивача на користь відповідача 50 % фактично понесених судових витрат у зв`язку з відмовою позивача від частини позовних вимог.

Однак, суд відмовляє у задоволенні заявленого клопотання на підставі ч. 3 ст. 142 ЦПК України, оскільки позивач відмовився від частини позовних вимог після надання йому відповідачем доказів непроживання у квартирі за спірний період, вказані обставини були встановлені під час розгляду справи по суті, тому підстави для стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат у заявленому розмірі відсутні.

Оскільки позовні вимоги ТОВ «Сумитеплоенерго» до ОСОБА_2 задоволено частково, а саме на 76,94 % (16361,69 грн * 100 % / 21264,43 грн), тому вимоги відповідача ОСОБА_2 , відповідно, задоволено на 23,06 % (100 % - 76,94 %). За таких обставин, з позивача на користь відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 1498 грн 90 коп., виходячи з розрахунку 6500 грн * 23,06 % = 1498 грн 90 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання в сумі 11612 грн 61 коп.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 16361 грн 69 коп., внески за обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку теплової енергії в сумі 61 грн 86 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 873 грн 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» судові витрати зі сплати судового збору у сумі 802 грн 90 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1498 грн 90 коп.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго», , місцезнаходження: 40022, м. Суми, вул. 2-га Залізнична, буд. 10.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя А.С. Северинова