справа № 492/1412/21
провадження № 2/492/137/23
04 вересня 2023 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Гусєвої Н.Д.,
при секретарі судового засідання Гамурар І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРПОШТА» в особі Одеської дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -
АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРПОШТА» в особі Одеської дирекції (далі за текстом АТ «УКРПОШТА»), звернулося до суду з зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просило стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики на загальну суму 297405,80 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що 05 серпня 2021 року між АТ «УКРПОШТА» в особі Одеської дирекції, з однієї сторони та працівником ОСОБА_1 з іншої сторони, був укладений Договір короткострокової безвідсоткової позики № 11-394 (далі за текстом Договір позики). Згідно з п. 1.1 Договору позики, який укладений відповідно до Договору новації № 11-393 від 05 серпня 2021 року, відповідачка зобов`язалася у строки та порядку, визначеному Договором позики, повернути грошові кошти в розмірі 310565,21 грн. Відповідно до п. п. 2.4, 4.1 Договору позики відповідачка зобов`язалася повернути весь залишок позики позикодавцеві в день звільнення (у останній робочий день). Відповідачка звільнена 13 вересня 2021 року, однак залишок позики у сумі 283724,86 грн. позивачу не повернула. Відповідачкою зобов`язання за вищевказаним Договором позики не виконано, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість за основним боргом, пенею, 3% річних, яка склала загальну суму 297405,80 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному Договору позики, що є порушенням прав позивача.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але до суду від нього надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася належним чином. Так, судом, відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України, надсилалися судові повістки про виклик до суду за адресою місця проживання відповідачки, зареєстрованої у встановленому законом порядку, однак, згідно з поштовими конвертами з судовими повістками, що повернулися до суду з довідкою відділення «Укрпошти» є позначка «адресат відсутній за вказаною адресою», що свідчить про неможливість вручення відповідачці судової повістки, та відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений відповідачці належним чином. Клопотання про розгляд справи за її відсутності, відзив на позовну заяву до суду не подавала, про причини неявки суд не повідомляла.
Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41).
Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Отже відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, дві неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки.
Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України.
Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачки до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, яка з 08 квітня 2022 року, тобто з моменту прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі до ухвалення даного рішення, жодного разу до суду не прибула, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідача, який не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена у його письмовому клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши позовну заяву, дослідивши надані сторонами докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Дослідивши матеріали справи, вивчивши надані письмові докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 2.4. Порядку відшкодування шкоди за відсутнє (пошкоджене) майно в АТ «УКРПОШТА», затвердженого наказом АТ «УКРПОШТА» від 17 квітня 2020 року № 416, у випадку коли працівник згоден добровільно погасити суму заподіяної шкоди, він пише та надає керівнику Товариства/філії заяву за формою, визначеним цим Порядком, після чого керівник структурного підрозділу напряму безпеки Товариства/філії забезпечує укладення із таким працівником договору новації/позики на суму заподіяної шкоди відповідно до порядку, встановленого у Товаристві. В договорі зазначаються терміни та умови погашення боргу. Надана працівнику позика використовується на відшкодування шкоди Товариству (а. с. 39-40).
Заявою від 05 серпня 2021 року ОСОБА_1 , відповідачка у справі, надала згоду на добровільне відшкодування суми 310565,21 грн. шкоди, заподіяної АТ «УКРПОШТА» відповідно до діючого вищевказаного Порядку на умовах укладання договору новації позики та шляхом утримання усіх коштів нарахованих їй до виплати (а. с. 9).
05 серпня 2021 року між АТ «УКРПОШТА» (а. с. 30-31, 33-38) в особі директора Одеської дирекції АТ «УКРПОШТА» Дрозда С.Я. та працівником АТ «УКРПОШТА» Лісецькою Г.І. був укладений договір новації № 11-393, згідно умов якого у зв`язку з неможливістю відшкодувати матеріальну шкоду, завдану позивачу у розмірі 310565,21 грн., яка була завдана шляхом протиправного заволодіння ОСОБА_1 , відповідачкою у справі, вказаною сумою під час виконання трудових обов`язків, вказане зобов`язання буде замінено новим зобов`язанням, відповідно до ст. ст. 604,1053 ЦК України (а. с. 4). Пунктом 2 Договору новації передбачено, що первісне зобов`язання припиняється з моменту набрання чинності цього Договору (новації). Згідно з п. 3 Договору новації, зміст і умови нового зобов`язання викладені у Договорі позики № 11-394 від 05 серпня 2021 року.
Також, 05 серпня 2021 року між АТ «УКРПОШТА» в особі директора Одеської дирекції АТ «УКРПОШТА» Дрозда С.Я. та працівником АТ «УКРПОШТА» ОСОБА_1 був укладений договір короткострокової безвідсоткової позики № 11-394 (а. с. 5-7). Відповідно до п. 1.1 Договору позики, який було укладено відповідно до договору новації від 05 серпня 2021 року, ОСОБА_1 , відповідачці у справі, було надано позику в розмірі 310565,21 грн. Пункт 2.1 Договору позики передбачає, що позичальник повертає Позику Позикодавцю щомісяця рівними частками, згідно Графіку повернення Позики, шляхом здійснення Позикодавцем утримань із заробітної плати Позичальника, та/або шляхом внесення грошових коштів позики у касу Позикодавця.
Згідно п. п. 2.4, 4.1 Договору позики розірвання трудового договору між сторонами є підставою для дострокового розірвання Договору позики та відповідачка зобов`язалася повернути весь залишок позики позикодавцеві в день звільнення (у останній робочій день).
З наказу (розпорядження) № 3831-к про припинення трудового договору (контракту) від 10 вересня 2021 року вбачається, що 13 вересня 2021 року ОСОБА_1 , відповідачку у справі, було звільнено з посади начальника відділення поштового зв`язку Сарата (а. с. 11).
Відповідно до розрахунку відсотків за користування грошовими коштами, встановлено, що позивачем було розраховано відсоткову ставку 3% на суму заборгованості 283724,86 грн. та сума відсотків позивачем встановлено у розмірі 2052,14 грн. (а. с. 27).
Судом встановлено, що було проведено заміну шкоди, яка виникла під час виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , відповідачки у справі, на посаді начальника відділення поштового зв`язку Сарата.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За правилами ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції при вирішенні справи виносить рішення на підставі належних та допустимих доказів, досліджених в судовому засіданні відповідно до глави 5 ЦПК України.
Стаття 81 ЦПК України зобов`язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказами згідно зі ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Докази мають відповідати вимогам, зазначеним у статтях 77-80 ЦПК України.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У силу ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1053 ЦК України за домовленістю сторін борг, що виник із договорів купівлі-продажу, найму майна або з іншої підстави, може бути замінений позиковим зобов`язанням. Заміна боргу позиковим зобов`язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики.
Таким чином, уклавши договір новації боргу сторони у справі здійснили заміну зобов`язання про відшкодування матеріальної шкоди, яка була завдана позивачу шляхом втрати грошових коштів під час виконання трудових обов`язків відповідачкою, на нове позикове зобов`язання відповідно до ст. ст. 604, 1053 ЦК України.
Суд, вважає, що хоча нормами КЗпП України не передбачено права укладення між роботодавцем та працівником договорів заміни зобов`язань працівника щодо відшкодуванню шкоди позиковим зобов`язанням, водночас й немає прямої заборони на вчинення таких дій.
Отже, роботодавець та працівник спільно вирішили укласти договір новації та договір короткострокової безвідсоткової позики, які регламентуються правилами ЦК України та дійшли згоди з усіх істотних умов договорів, відповідачка взяла на себе зобов`язання щодо їх виконання та відповідно мала виконувати належним чином, проте у повному обсязі не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість.
Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Судом не встановлено, що відповідачка не виконала зобов`язання по поверненню позивачу грошових коштів за Договором позики внаслідок випадку або непереборної сили, тому з відповідачки підлягає стягненню пеня, 3%.
Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.
Також, відповідачкою не надано суду належних, достатніх та допустимих доказів факту виконання умов Договору позики.
Враховуючи викладене, встановивши, що відповідачка свої зобов`язання відповідно до договору короткострокової безвідсоткової позики в повному обсязі не виконала та в зазначені строки грошові кошти не повернула, суд дійшов висновку, що позовні вимоги АТ «УКРПОШТА» про стягнення з ОСОБА_1 наведеної вище заборгованості за вказаним договором є доведеними, а тому є такими, що підлягають задоволенню, оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою.
Згідно зі ст. 141 ЦПК України вимога позивача щодо відшкодування судових витрат з судового збору підлягає задоволенню, оскільки його позов задоволено та понесені витрати підтверджені платіжним дорученням № 206238 від 16 грудня 2021 року (а. с. 13).
На підставі ст. ст. 509, 526, 549, 550, 604, 610, 625, 626, 628, 638, 1053 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 44, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 279, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «УКРПОШТА» в особі Одеської дирекції задовольнити повністю.
- заборгованість за договір короткострокової безвідсоткової позики № 11-394 від 05 серпня 2021 року 283724 (двісті вісімдесят три тисячі сімсот двадцять чотири) гривні 86 копійок;
- 3% річних 2052 (дві тисячі п`ятдесят дві) гривні 14 копійок,
а всього 297405 (двісті дев`яносто сім тисяч чотириста п`ять) гривень 80 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРПОШТА» в особі Одеської дирекції; місцезнаходження: вул. Садова, буд. № 10, м. Одеса, 65001; .

Представник позивача: Ніколенко Герман Володимирович; місце перебування: вул. Садова, буд. № 10, м. Одеса, 65001.

Відповідачка: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя

Арцизького районного суду Гусєва Н.Д.