Провадження №4-с/748/14/23
Єдиний унікальний № 748/2940/23
У Х В А Л А

11 жовтня 2023 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Майборода С.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця про стягнення виконавчого збору,-

В С Т А Н О В И В:

15.07.2023, згідно поштового відправлення, ОСОБА_2 звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою, в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Козелецького відділу державної виконавчої служби у Чернігівському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Галай В.М. від 20.06.2023 по ВП 71852606 про стягнення виконавчого збору.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.09.2022, яке постановою від 06.03.2023 змінено Чернігівським апеляційним судом, визначено ОСОБА_3 способи участі у вихованні та спілкуванні із малолітнім сином. Виконавчий лист було видано Чернігівським районним судом 16.05.2023. 23.05.2023 старшим державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 20.06.2023 державним виконавцем винесена постанова про виконавчий збір в розмірі 13400,00 на боржника ОСОБА_1 керуючись ст.ст. 3,27,40 ЗУ «Про виконавче провадження», що є порушенням прав ОСОБА_1 , оскільки в резолютивній частині постанови Чернігівського апеляційного суду від 06.03.2023 відсутні заходи примусового виконання рішення, тобто це не є примусовим виконанням рішення.

Разом із скаргою заявником подано клопотання про поновлення пропущеного строку для звернення до суду, зважаючи на поважність причини пропуску, вказує, що постанову про стягнення виконавчого збору нею, як представником ОСОБА_4 було отримано 28.06.2023, а з 06 по 09 липня та 10 липня у другій половині дня, у представника скаржника не було світла, а тому вона не змогла вчасно підготувати, роздрукувати та направити до суду скаргу.

Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 року скаргу ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 серпня 2023 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Суддя, вивчивши скаргу та додані до неї документи, прийшов до висновку, що дана скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виходячи з аналізу зазначеної норми права, виконавче провадження є особливою процедурою виконання виконавчих документів, у тому числі судових рішень, що врегульована як процесуальними кодексами (ЦПК України, КАС України, ГПК України), так і Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження».

За змістом пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору є окремим виконавчим документом.

Тобто примусовому виконанню підлягають не лише виконавчі документи, видані судами в передбачених законом випадках на виконання судових рішень, але й постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору.

Отже, постанова про стягнення виконавчого збору є самостійним виконавчим документом, який підлягає примусовому виконанню.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Згідно з частиною першою статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відтак за загальними правилами процесуальних кодексів скарги на рішення, дії та бездіяльність службових осіб під час виконання судових рішень подаються за юрисдикцією того суду, який ухвалив судове рішення, що знаходиться на виконанні.

Крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного наведеною нормою процесуального законодавства, відповідні спеціальні норми встановлені Законом України «Про виконавче провадження», згідно із частиною першою статті 74 якого рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Разом з тим, частиною другою статті 74 зазначеного Закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах неодноразово робила висновок про те, що спір з приводу оскарження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, прийнятої під час дії Закону України «Про виконавче провадження», підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, було видано виконавчий документ, що знаходився на примусовому виконанні у державного виконавця.

Такий правовий висновок викладено, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 906/515/17 (провадження № 12-246гс18), від 16 січня 2019 року у справі № 910/22695/13 (провадження № 12-277гс18), від 23 листопада 2021 року у справі № 175/1571/15 (провадження № 14-51цс21).

Звертаючись до суду із скаргою, ОСОБА_5 просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця про стягнення виконавчого збору. Отже, зазначена скарга не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та має розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

Тому у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця про стягнення виконавчого збору слід відмовити та роз`яснити, що скаржник може звернутись до відповідного адміністративного суду за правилами адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови старшого державного виконавця про стягнення виконавчого збору - відмовити.

Копію ухвали разом з матеріалами справи надіслати заявнику.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд даної справи відноситься до юрисдикції адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя С.М.Майборода