Справа №173/1907/23
Провадження №2/173/526/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого судді Петрюк Т.М.

При секретареві Салтиковій С.І

За участю: позивача ОСОБА_1

Розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження в місті Верхньодніпровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 року до суду звернувся позивач ОСОБА_1 , з позовом визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем до відповідача Верхньодніпровської міської ради.

05.07.2023 року ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовчому судовому засіданні на 27.09.2023 року

27.09.2023 року проведене підготовче судове засідання. Справа призначена до розгляду в судовому засідання на 27.09.2023 року.

Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України.

27.09.2023 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення

Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити факт проживання його сім`єю більше п`яти років з ОСОБА_2 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_3 , який на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті батька він успадкував частину будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме ми айно про реєстрацію права власності від 04.11.2020 року.

Іншим спадкоємцем частки вищевказаного будинку була дружина батька, його мачуха, ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але не оформила своїх спадкових прав і померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так як інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Але постановою нотаріуса йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не надає жодних документів, які підтверджують факт родинних стосунків, так як померла є його мачухою, а не родичкою. Крім того йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він пропустив встановлений законом строк для подання заяви про прийняття спадщини та разом із спадкодавцем зареєстрований не був, що й стало підставою звернення до суду

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, давши пояснення фактично викладені в позовній заяві. Також пояснив, що після смерті батька у нього з його мачухою були добрі відносини. Оскільки мачуха була людиною похилого віку він їздив до неї, все робив по господарству. Садив город та допомагав збирати врожай, привозив продукти харчування, готував їжу. Він та його сім`я прибирали в будинку, прали, наводили порядок на подвір`ї, мали з померлою спільний бюджет. Про те, що в його мачухи є земельна ділянка йому було невідомо, і лише в цьому році орендатор землі повідомив йому про наявність земельної ділянки (паю), тому раніше він не знав про це спадкове майно і не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Йому відомо, що у померлої був син, але він давно виїхав на проживання до іншої держави і до матері не з`являвся.

Відповідач, представник Верхньодніпровської міської об`єднаної територіальної громади Дніпропетровської області, в судове засідання не з`явився, про дату час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення сторін, інших учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла, ОСОБА_2 , яка на час смерті проживала за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_2 , відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 2.0965 у межах згідно плану, розташованої на території Верхньодніпровської міської (раніше Зарічанської сільської) ради (пай № 420/1) з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДП № 074893.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 , перебувала у зареєстрованому шлюбі із батьком позивача, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження.

За доводами позивача, після смерті батька він продовжив проживати із ОСОБА_2 , однією сім`єю, а саме, здійснював догляд за нею, забезпечував їжею та всіма необхідними предметами побуту. Здійснював догляд за садибою, садив город, спільно користувався вирощеним врожаєм, мав спільний бюджет.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Факт проживання однією сім`єю позивача та померлої ОСОБА_2 , підтверджується показаннями свідків: ОСОБА_4 і ОСОБА_5 .

Так, свідок ОСОБА_4 , в судовому засіданні пояснила, що позивач є її сусідом в с. Домоткань. Після смерті свого батька, він успадкував частину будинку та користувався ним. При цьому у нього були добрі відносини із мачухою, т.Сонею, яка також проживала в цьому будинку до своєї смерті. Позивач все робив по господарству, забезпечував їжею т. Соню. Разом зі своєю сім`єю прибирали в будинку та в дворі, садили город. Домоволодіння було доглянуте як за життя т. Соні так є таким і на даний час. Ніхто із родичів покійної про свої права стосовно спадщини не заявляв. Їй відомо, що у покійної був син, але він вже давно проживає на території іншої держави до села не з`являється. Догляд і поховання ОСОБА_2 здійснив позивач.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача, в селі всім відомо, що позивач проживав із покійною ОСОБА_2 , однією сім`єю, доглядали її за життя та здійснили її поховання.

Відповідно до акту обстеження домоволодіння від 13.06.2023 року складеного в.о. старости села Домоткань встановлено, що ОСОБА_1 , більше восьми років здійснював догляд за мачухою. Допомагав у веденні домогосподарства, купував все необхідне для проживання, оплачував комунальні послуги. Займався доглядом та лікуванням ОСОБА_2 , та здійснив її поховання за власні кошти.

Оцінюючи надані докази суд вважає за можливе встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років позивача і ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09 квітня 1999 року і до 15 травня 2007 року

Встановлення даного факту спільного проживання потрібно позивачу для отримання спадщини. В іншому порядку заявник встановити цей факт не має можливості.

Крім того, судом встановлено 03.11.2020 року позивач звернувся до Державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори, в.о державного нотаріуса Верхньодніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_2 . Однак, постановою державного нотаріуса від 04.11.2020 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з пропуском шестимісячного строку на подання заяви про прийняття спадщини, що підтверджується копією постанови нотаріуса.

З наведеного вище судом встановлено, що порушені права позивача щодо прийняття спадщини. Позивачем обраний спосіб захисту порушених прав, у вигляді відновлення його порушеного права, передбачений нормами ЦК України, а саме: визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з яким погоджується суд.

За нормами ст.ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За положеннями п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що при вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач посилається на те, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , оскільки йому не було відомо про наявність у неї спадкового майна у вигляді земельної ділянки (паю) площею 2.0965 у межах згідно плану, розташованої на території Верхньодніпровської міської (раніше Зарічанської сільської) ради (пай № 420/1) з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і про дану обставину йому стало відомо лише коли він переукладав договір оренди землі, що залишилась після смерті його батька. Тоді йому стало відомо, що за життя батько поділив свій пай на дві частини і частина цього паю була у власності ОСОБА_2 .

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд вважає, що позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, так як позивачеві не було відомо про наявність спадкового майна у спадкодавця.

В свою чергу дотримання принципу «пропорційності», визначено практикою застосування норм права Європейським судом з прав людини передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Також суд вважає, що додатковий строк для прийняття спадщини, потрібно визначити позивачеві тривалістю в три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду, який буде достатнім для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Понесені позивачем витрати по сплату судового збору в загальній сумі 1610 грн. 40 коп., суд, вважає за можливе покласти на позивача, так як не вбачається вини відповідача у порушенні прав позивача.

На основі ст.ст.1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 293 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до Верхньодніпровської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини та встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, тривалістю в три місяці, з дати набрання рішенням законної сили, після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт проживання однією сім`єю більше п`яти років ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 і ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 09 квітня 1999 року і до 15 травня 2007 року.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору в загальній сумі 1610 грн. 40 коп., покласти на позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду .

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення суду

Повний текст рішення виготовлений: 08.10.2023 року.

Суддя Петрюк Т.М.

Направлене до ЄДРСР: 10.10.2023 року

Дата набрання законної сили: 08.11.2023 року