Справа № 405/2366/23
Провадження №2/405/309/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дризі Є.В.

за участю учасників справи:

представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Повалій О.В.

та представника відповідача АТ "Ельворті" - Танцюри О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницький в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/2366/23 за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Ельворті» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Повалій О.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1063621 від 24.02.2023 року)в інтересах позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з акціонерного товариства «Ельворті» на користь ОСОБА_2 245 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням, без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

На обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначила, що ОСОБА_2 має 21 рік 03 місяці 03 дні стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів, з яких, з 11.11.1997 року по 22.09.2009 року з повним робочим днем у енергоцеху Кіровоградського ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка», яке 21.01.2019 року було перейменоване на АТ «Ельворті».22.09.2009 року позивача було звільнено з роботи на підставі ст.36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін. При цьому, за час роботи на підприємстві позивач отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.08.2019 року, затвердженим Першим заступником начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області В.Заніздрою, в якому також зазначено, що професійне захворювання виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на робочих місцях Кіровоградського ВАТ «Червона Зірка», ВАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка», та Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК», недосконалість технологічного процесу.Згідно з довідкою медико-соціальної експертної комісії від 24.09.2019 року серії 12ААА №012258 позивачу первинно та безтерміново визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%. Згідно з довідкоюмедико-соціальної експертної комісії від 24.09.2019 року серії 12ААБ №565601 позивачу встановлено третю групу інвалідності безтерміново. Крім того, наявність професійних захворюваньу позивача підтверджується медичним висновком лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини». При цьому, у зв`язку з розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Окрім того, внаслідок отриманих ушкоджень, що супроводжується втратою працездатності, позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. Також, перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію, тим самим, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування. Позивач вважає, що за таких обставин зі сторони відповідача йому має бути відшкодована моральна шкода, яка завдана ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що він тривалий час пропрацював на роботі в небезпечних умовах праці у відповідача, в зв`язку з чим отримав професійні захворювання, втратив працездатність, що протягом тривалого часу фізично та морально страждає, порушено його звичний уклад життя, він не в змозі виконувати навіть легку чоловічу роботу, а фізичні навантаження не дають йому вільно дихати та вільно рухатись, ходити, він змушений часто звертатися в лікувальні заклади та проходити постійне лікування, у зв`язку з втратою професійної працездатності він постійно відчуває психологічний дискомфорт, фізичний біль, незважаючи на постійні курси лікування, які дають лише деяке тимчасове полегшення його стану, повне відновлення його стану здоров`я неможливе, що свідчить про незворотність такої втрати як здоров`я.

Враховуючи зазначене, позивач вважає виваженим та справедливим розмір відшкодування йому моральної шкоди на рівні 245 000,00 грн., в зв`язку з чимвідшкодування моральної шкоди в такому розмірі відповідатиме глибині тих моральних страждань, які позивач зазнав внаслідок втрати професійної працездатності.

Ухвалою суду від 17.04.2023 року відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) учасників справи. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки для їх подання.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Повалій О.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1063621 від 24.02.2023 року) в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просила позов задовольнити.

Представник відповідача акціонерного товариства «Ельворті`Танцюра О.В. (діє на підставі довіреності від 16.03.2021 року № 12/347) в судовому засіданні позовні вимоги позивача ОСОБА_2 не визнала, посилаючись на підстави, зазначені у відзиві на позов, на обґрунтування яких зазначено, що ОСОБА_2 працював на ВАТ «Червона зірка» (на даний час АТ «Ельворті») в період з 11.11.1997 по 07.06.1998 електрогазозварником в енергоцеху;з 08.06.1998 по 30.06.2002 електрозварником ручного зварювання в ливарному цеху та з 01.07.2002 по 22.09.2009 прибиральник у ливарному цеху, зайнятий прибиранням відпрацьованої землі в бункерах і тунелях. При цьому, твердження позивача щодо того, що відповідач неналежно виконав вимоги законодавства щодо створення та підтримання безпечних умов праці є безпідставними, оскільки відповідач в повному обсязі виконував обов`язки щодо забезпечення належних умов праці, належного стану санітарно-гігієнічних умов на робочих місцях тажодних доказів порушення вимог охорони праці позивачем не надано. Крім того, позивач посилається на ст. 1167 ЦК України, якою передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, однак позивач не зазначає, якими саме неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача йому заподіяно шкоду, а тому відсутній прямий причинний зв`язок між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача. Незрозумілим також є посилання позивача в позовній заяві на ст.38 Гірничого закону України, якою передбачено, що до обов`язків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі, безпека гірничих робіт, охорона праці та довкілля, додержання встановлених нормативів у сфері проведення гірничих робіт, правил безпеки, правил технічної експлуатації та єдиних правил безпеки при підривних роботах.АТ «Ельворті» не є та ніколи не було гірничим підприємством. Основним видом діяльності товариства було і є на даний час: виробництво сільськогосподарської техніки, в зв`язку з чим безпідставними є посилання позивача на те, що він отримав професійне захворювання та втратив працездатність на рівні 60% саме за час роботи на підприємстві відповідача. Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.08.2019 року обставинами виникнення професійного захворювання позивача є: роботи в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці на робочих місцях Кіровоградського ВАТ «Червона зірка» (на даний час AT«Ельворті»), ВАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» та Інгульської шахти ДП «СхідГЗК». В свою чергу, саме ВАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» та Інгульська шахта ДП «СхідГЗК» є гірничими підприємствами.Таким чином, AT«Ельворті» вважає, що позивач безпідставно покладає відповідальність за розвиток професійного захворювання на товариство, оскільки після звільнення (22.09.2009), з 19.12.2009 по 26.04.2019 (більше 9 років) працював в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці саме на гірничих підприємствах та був звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню роботи. Також, позивач не надає жодних доказів того, що ступінь втрати його професійної працездатності на рівні 60% відбулася саме за час роботи на підприємстві відповідача,відповідноAT«Ельворті» вважає безпідставною вимогу щодо відшкодування моральної шкоди. З огляду на зазначене, просила суд в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «Ельворті» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 245 000 грн. у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, - відмовити.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст. 12 та ст. 13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи, на підставі чого суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, записами в трудовій книжці позивача ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , що ОСОБА_2 працював у Кіровоградському відкритому акціонерному товаристві по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона зірка» (нині АТ «Ельворті»)в період з 11.11.1997по 07.06.1998 року на посаді електрогазозварника в енергоцеху; 08.06.1998 року переведений в ливарних цех № 8 електрозварником ручного зварювання, виконуючого роботу з електрозварювання з підігрівом четвертого розряду; 08.07.1999 року переведений електрозварником ручного зварювання, виконуючого роботу з електрозварювання з підігрівом п`ятого розряду в ливарному цеху; 01.07.2002 року переведений прибиральником в ливарний цех, зайнятим прибиранням відпрацьованої землі в бункерах та тунелях третього розряду.

22 вересня 2009 року звільнений на підставі ст.36 КЗпП України за угодою сторін.

Згідно з наступними записами в трудовій книжці позивача ОСОБА_2 судом також встановлено, що після звільнення позивача з Кіровоградського відкритогоакціонерного товариства по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона зірка» (нині АТ «Ельворті») позивач в період з 12.10.2009 року по 13.07.2012 року працював у ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» підземним електрогазозварником 4-го розряду з повним робочим днем під землею на підземну ділянку гірничокапітальних робіт «Кіровоградський».

З 18 липня 2012 року позивач ОСОБА_2 прийнятий підземним електрогазозварником з повним робочим днем у підземних умовах по п`ятому розряду а Інгульську шахту Східного ГЗК м.Кіровоград, з 27.08.2014 року переведений підземним електрогазозварником з повним робочим днем у підземних умовах по шостому розряду.

26 квітня 2019 року звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст.40 КЗпП України.

Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19.08.2019 року (Форма П-4) Інгульської шахти Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», затвердженого т.в.о. начальника Управління Держпраці у Кіровоградській області ЗаніздроюВ.А., проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання хворого ОСОБА_2 , професія: підземний електрогазозварник: 1. Радикулопатіяпопереково-крижова L4, L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок.2. Деформуючий остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічний плечолопатковийперіартроз (ПФ другого ступеня).3. Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пилотоксичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». Легенева недостатність першого ступеня.4. Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).

Стаж роботи: 21 рік 03 місяці 03 дні (загальний); 21 рік 03 місяці 03 дні ( у цеху в умовах впливу шкідливих факторів); 09 років 06 місяців 11 днів (за професією); підземний електрогазозварник 09 років 06 місяців 11 днів.

Та встановлено, що професійне захворювання ОСОБА_2 виникло за таких обставин: робота в шкідливих та небезпечних умовах праці на робочих місцях Кіровоградського ВАТ «Червона Зірка», ВАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» та Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК», недосконалість технологічного процесу.

Відповідно до п.18 Акту причинами виникнення професійного захворювання позивача є:запиленість повітря робочої зони (концентрація пилу), у тому числі вміст вільного двоокису кремнію: середній - 2,4 мг/м3, максимальний - 2,4 мг/м3 при нормі 2,0 мг/м3; шкідливі речовини: заліза оксид: середній - 12,2 мг/м3, максимальний - 11,9 мг/м3 при нормі 6,0 мг/м3, вуглецю оксид: середній - 17,0 мг/м3, максимальний - 17,0 мг/м3 при нормі 20,0 мг/м3, зварювальний аерозоль : середній - 5,6 мг/м3, максимальний - 5,6мг/м3 при нормі 1,0 мг/м3. Рівень вологості та рухомості повітря вологість 99% при нормі 60-95%,рухомість 0,35 м/с при нормі 0,3-2,0 м/с. Рівень фізичного перевантаження, а саме: час перебування в незручній робочій позі складає до 58,9% при нормі до 25% часу зміни, кількість вимушених (більше 30°) нахилів корпусу за зміну становить 120-300 при нормі 51-100 відносяться до III класу 2 ступеню важкості трудового процесу. Величина динамічного навантаження при загальному навантаженні до 142,8 при нормі до 90 (кг/м). Маса вантажу, що підіймається та переміщується до 32,0 при нормі до 30 кг.За показниками напруженості трудового процесу (особистий ризик) та нерегулярна змінність роботи з роботою у нічну зміну III клас 2 ступінь напруженості трудового процесу.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДП «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність хронічного професійного захворювання від 06.08.2019 року № 1303, який виданий на підставі протоколу засідання лікарсько-експертної комісії від 06.08.2019 року № 1303 ОСОБА_2 має діагноз вперше виявленого професійного захворювання (отруєння): радикулопатіяпопереково-крижова L4, L5, S1 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромом нижніх кінцівок.Деформуючий остеоартроз у поєднанні з періартрозом колінних (ПФ другого ступеня) та ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) суглобів, двобічний плечолопатковийперіартроз (ПФ другого ступеня).Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пилотоксичний бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група «А». ЛН першого ступеня.Нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху).Захворювання професійні,06.08.2019 року.

Крім того, відповідно до анамнезу хвороби: згідно з наданої медичної документації біль у великих суглобах кінцівок та попереку турбує з 2014 року, періодично лікувався стаціонарно, амбулаторно та в умовах денного стаціонару.

Згідно з довідкою МСЕК серії 12 ААБ №565601 від 24.09.2019 року ОСОБА_2 встановлено третю групу інвалідності з 18.09.2019 року. Причиною інвалідності єпрофесійне захворювання. За висновком про умови та характер праціпротипоказанезначне фізичне навантаження,вумовах пилу та шуму.

Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 012258 ОСОБА_2 24.09.2019 року визначено ступінь втрати професійної працездатності 60% з 18.09.2019 року, проф.захворювання.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Статтею 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155 передбачено, що від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно з ст.4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з ст. 6 Закону України «Про охорону праці» умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до вимогстатті 173 КЗпП Українишкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зістаттею 237-1 КЗпП України відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Як вбачається з аналізу норм ч. 2 ст.153, ст.173, ч.1 ст.237-1 КЗпП України до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, при цьому, вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.5 ст.23 ЦК України).

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з відповідними змінами) роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Також, пунктом 13 зазначеної Постанови роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 2, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

З огляду на зазначене, звертаючись до суду з позовом до відповідача АТ «Ельворті» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання, та обґрунтовуючи доводи позову, поданого до суду 10 квітня 2023 року, позивач ОСОБА_2 зазначив, щомає 21 рік 03 місяці 03 дні стажу роботи в умовах впливу шкідливих факторів, та, зокрема, в період з 11 листопада 1997 року по 22 вересня 2009 року працював у Кіровоградському ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка» (нині АТ «Ельворті») на посадах електрогазозварника в енергоцеху, електрозварника ручного зварювання з підігрівом в ливарному цеху та прибиральником відпрацьованої землі в бункерах та тунелях та за час роботи на підприємстві відповідача він (позивач) отримав професійні захворювання, що підтверджується Актом розслідування причин виникнення професійного захворювання від 20.08.2019 року, крім того, визначено ступінь втрати професійної працездатності на рівні 60%, встановлено ІІІ-тю групу інвалідності безтерміново, та у зв`язку з розладом здоров`я порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки, позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушено душевну рівновагу, що постійно позначалося і позначається на душевному та фізичному станах, та всі перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес та депресію, тим самим, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

При цьому, суд зауважує, що відсутність причинного зв`язку між завданою працівнику шкодою і протиправною поведінкою роботодавця, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, тобто, закон не перешкоджає стягненню з роботодавця моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку роботодавця відшкодувати моральну шкоду, тим самим в зазначених правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника.

Поряд з цим, з дослідженої судом копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 судом також встановлено, що позивач ОСОБА_2 після звільнення за угодою сторін 22.09.2009 року з Кіровоградського ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка» (нині АТ «Ельворті») 12.10.2009 року був прийнятий на посаду підземного електрогазозварника четвертого розрядуз повним робочим днем під землею на підземну ділянку гірничокапітальних робіт «Кіровоградський» ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка», де працював до 13.07.2012 року, після чого, з 18 липня 2012 року позивач ОСОБА_2 працював підземним електрогазозварником з повним робочим днем у підземних умовах по п`ятому розряду на Інгульській шахті Східного ГЗК м.Кіровоград, з 27.08.2014 року переведений підземним електрогазозварником з повним робочим днем у підземних умовах по шостому розряду та 26 квітня 2019 року звільнений у зв`язку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи за п.2 ст.40 КЗпП України, тим самим, після звільнення 22.09.2009 року з АТ «Ельворті», в період з 12.10.2009 року по 26.04.2019 року, що становить більше дев`яти років працював в особливо важких та особливо шкідливих умовах праці на гірничих підприємствах, якими є ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка» та Інгульська шахта ДП «Схід ГЗК», звідки і був звільнений у зв`язку із виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Крім того, наданий позивачем Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 19 серпня 2019 року, також стосується безпосередньо роботи позивача наІнгульській шахті ДП «Схід ГЗК» та відповідно і причини виникнення професійного захворювання, зазначені в п.18 Акту також стосуються показників запиленості повітря робочої зони, шкідливих речовин, рівня фізичного перевантаження за робочим місцем позивача наІнгульській шахті ДП «Схід ГЗК», та з зазначеного Акту не вбачається можливим визначити відповідні показники та їх наявність за час роботи позивача вКіровоградському ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка» (нині АТ «Ельворті»).

Тим самим, на переконання суду, є безпідставним посилання позивача на те, що він отримав професійне захворювання та втратив працездатність на рівні 60% саме за час роботи на підприємстві відповідача.

Крім того, суд вважає, що позивачем не доведено наявність юридичних фактів, що складають підставу обов`язку роботодавця відшкодувати моральну шкоду, зокрема, втрата ним (позивачем) нормальних життєвих зв`язків після звільнення з Кіровоградського ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка» (нині АТ «Ельворті»), або ж необхідність для нього (позивача) додаткових зусиль для організації свого життя, враховуючи, що після звільнення 22.09.2009 року за угодою сторін з Кіровоградського ВАТ по виробництву сільськогосподарської техніки «Червона Зірка» (нині АТ «Ельворті»), позивач менше ніж за місяць був працевлаштований в ЗАТ «Трест «Кривбасшахтопроходка», та в подальшому, з 18.07.2012 року до Інгульської шахти ДП «Схід ГЗК», де працював підземним електрогазозварником в підземних умовах, та звільнився 26.04.2019 року за станом здоров`я, тим самим, пропрацювавши підземним електрогазозварником 09 років 06 місяців 11 дні.

Окрім того, під час судового розгляду справи, за інформацією представника позивача, судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 також з аналогічних підстав позову звертався з позовом до ДП «Схід ГЗК» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання в розмірі 245 000, 00 грн. та рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 травня 2023 року (справа №176/435/23), яке згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень набрало законної сили 06.06.2023 року (https://reestr.cov.gov.ua/Review/110846337), та яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Схід ГЗК» на користь ОСОБА_2 в якості відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням суму грошових коштів у розмірі 120 000 грн. з урахуванням податків з доходів фізичних осіб, при цьому, судом в зазначеному судовому рішенні встановлено, що професійне захворювання позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло з вини ДП «Схід ГЗК», яким було допущено перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності.

Суд також зауважує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.263 ЦПК України рішення суду ґрунтується на досліджених судом наявних у справі доказах.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до ч.1 ст.77, ч.2 ст.78, ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Таким чином, надання доказів, які мають бути належними, допустимими та достовірними з метою підтвердження своїх вимог та заперечень є процесуальним обов`язком сторін у справі.

В свою чергу, відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює надані сторонами по справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, судом відзначається, що принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наявних у справі доказів, поданих сторонами по справі, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність заявлених позивачем ОСОБА_2 до АТ «Ельворті» позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання та відмовою у зв`язку з цим в задоволенні позову.

В порядку ст.141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до акціонерного товариства «Ельворті» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання в розмірі 245 000,00 грн., без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова