Дата документу 28.09.2023Справа № 554/3427/23
Провадження № 2/554/5830/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.09.2023 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави, в складі:

Головуючого судді Тімошенко Н.В.,

при секретарі - Рябченко В.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини,-

в с т а н о в и в :

у провадженні судді Тімошенко Н.В. перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини.

27.09.2023 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду третю заяву заяву про відвід судді по даній справі посилаючись на те, що під час попереднього судового засідання суддя Тімошенко Н.В., на думку відповідача, застосовувала тиск на ОСОБА_3 , примушуючи його встати під час надання пояснень, тому відповідач вважає, що суддя Тімошенко Н.В. є упередженою під час розгляду даної цивільної справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 відносно заяви про відвід заперечувала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ткаченко А.В. відносно заяви про відвід заперечувала, прохала визнати дану заяву як зловживання процесуальними правами.

Суддя Тімошенко Н.В. подала заяву про самовідвід, в якій вказала, що прямо чи опосередковано не заінтересована у результаті розгляду справи, при цьому повторна заява ОСОБА_3 про відвід судді Тімошенко Н.В. може викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, справедливості та законності судового рішення, що в свою чергу може призвести до скасування судового рішення.

Відповідно п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Згідно до ч.1 ст.39 ЦПК України, з підстав, зазначених у ст.ст.36-38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно ч.ч.1, 2, 9 ст.40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.5 Загальної хартії суддів, від 17.11.1999, при здійсненні своїх повноважень суддя має бути неупередженим та це має виходити з його поведінки.

Поряд з цим, відповідно до п.1 ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» підписана 04.11.1950 та ратифіковано Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 (далі Конвенція): «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...»; «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є справедливий судовий розгляд, та визначає, що рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

До Бангалорських принципів поведінки суддів, від 19.05.2006, то неупередженість суду є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків. Вона знаходить вияв не лише у змісті рішення, але й у ході судового процесу, що передує винесенню рішення. При виконанні своїх професійних обов`язків суддя не повинен виявляти особистої прихильності та упередженості. Суддя повинен дбати про те, щоб його поведінка - як у залі суду, так і поза ним - сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства, адвокатів і сторін судового процесу у неупередженості судді й судових органів.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість повторної заяви ОСОБА_3 про відвід судді Тімошенко Н.В.

При цьому, повторне звернення ОСОБА_3 із заявою про відвід судді, хоч і з інших підстав, з урахуванням визнання судом даного відводу завідомо безпідставним, є прикладом зловживання особою своїми процесуальними правами та полягає у недобросовісному їх використанні, спрямованому на безпідставне затягування та перешкоджання розгляду справи.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення, а також створення особам, які беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. Щоразу, коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію з метою здобуття переваги своїх прав над правами інших учасників справи, вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним. Такі дії суперечать основним засадами (принципами) цивільного судочинства, а також його завданню.

Суд наголошує, що цивільний процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в цивільному судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria». Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права.

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постановах від 12 серпня 2019 року у справі № 905/945/18; від 16 жовтня 2019 року у справі № 906/936/18; від 14.09.2022 у справі № 127/27593/21, інш.).

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував про обов`язок національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (справа «Шульга проти України», пункт 28, справа від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (справа «Мусієнко проти України», пункт 24, рішення від 20 січня 2011 року).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (справа «Смірнова проти України» рішення від 08 листопада 2005 року, справа «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. Fгапсе, рішення від 27 квітня 2000 року). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (справа «Красношапка проти України» рішення від 30 листопада 2006 року).

З огляду на численність звернень відповідача із заявами про відвід судді три заяви, які попередньо визнані судом необґрунтованими, суд прийшов до переконання про зловживання відповідачем своїми правами, зокрема правом на відвід.

Враховуючи вищевикладене, повторна заява відповідача про відвід судді Тімошенко Н.В. від 27.09.2023 року, підлягає залишенню без розгляду.

З метою попередження в подальшому безпідставних скарг та поставлення під сумнів об`єктивність судового рішення, з метою недопущення сумніву сторін у справі в об`єктивності та неупередженості судді у розгляді справи, заявлений у справі самовідвід судді Тімошенко Н.В. підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.13, 33, 36, 39, 40, 41, 354 ЦПК України , суд , -

у х в а л и в :

визнати, заявлений ОСОБА_3 повторний відвід судді Тімошенко Н.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Заяву ОСОБА_3 від 27.09.2023 року про відвід судді Тімошенко Н.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду.

Задовольнити самовідвід судді Октбярського районного суду м. Полтави Тімошенко Н.В. від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини.

Передати цивільну справу №554/3427/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради як орган опіки та піклування про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини та визначення місця проживання дитини, до канцелярії суду для вирішення питання повторного автоматичного розподілі справи іншому судді Октябрського районного суду м. Полтави.

Учасники справи можуть отримати інформацію у даній справі на офіційному вебпорталі судової влади України за веб-адресою http://court.gov.ua/sud1622/ з зазначенням індивідуального номеру провадження.

Ухвала набирає чинності з моменту підписання її суддею.

Суддя Н.В. Тімошенко