Справа № 214/1506/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Прасолова В.М.

при секретарі Петренко К.І.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача подав до суду клопотання, в якому просить: провадження по справі зупинити на час перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

В обґрунтування клопотання зазначає наступне. ОСОБА_4 відповідно до Наказу командира військової частини НОМЕР_1 №133 від 11.05.2023, зарахований в списки особового складу частини та призначений на посаду курсантів підготовки військовослужбовців військової служби за контрактом та на теперішній час перебуває на військовій частині НОМЕР_1 , тому не має можливості прийняти участь в слухані справи. Відповідно до ст.251 ч.1 п.2 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Згідно ст. 253 ч.1 п.2 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Також вказав, що ОСОБА_4 бажає приймати участь у слуханні справи, але не має можливості.

Позивач подав до суду клопотання, в якому просить: не зупиняти провадження по справі з перебуванням сторін в ЗСУ. В обґрунтування клопотання вказав наступне. Він, позивач да відповідач досягли згоди щодо погашення боргів, та хід справи ніяк не завадить та не обмежить коло прав та обов`язків сторін. Вважає, що розгляд справи можливо здійснювати без зупинення провадження, оскільки він, позивач, має адвоката, а відповідач не заперечує факт сплати коштів та обізнаний про наявність справи у суді. Вважає, що відповідач зацікавлений у як найскорішому вирішенні даного питання та погашення своїх боргів перед кредитором, знаходження його на службі в ЗСУ дає йому змогу отримувати досить велику заробітну плату, з якої він зможе гасити свій борг, а рішення по даній справі надасть можливість позивачу убезпечити себе від ризиків. На підтвердження згоди сплачувати ти наміри погасити борг, долучає переписку з Відповідачем. Зазначає, що судом не було перевірено, чи переведені військові частини, в яких сторони проходять службу на військовий стан, а також звертає увагу на те, що жодна з сторін не подавала до суду клопотання про зупинення розгляду справи та не надавала суду відповідної довідки. Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року). Європейський суд з прав людини зауважив, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись з урахуванням обставин справи та таких критеріїв як складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливості спору для заявника (FRYDLENDER v. FRANCE, № 30979/96, § 43, ЄСПЛ, від 20 червня 2000 року). Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Частиною першою статті 251 ЦПК України передбачено перелік обов`язкових підстав для зупинення провадження, який є вичерпним. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Отже, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі не з наявністю воєнного стану в Україні, а із фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Така правова позиція узгоджується із постановою КЦС ВС від 21.12.2022 у справі № 456/2541/19. Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»(із змінами), затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102/ІХ «Про Затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» по всій території України запроваджений воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено. У постанові Верховного Суду України 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1367цс15 зазначено, що «зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи». У постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року в справі № 6-1957цс16 зазначено, що «межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи. Пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі». Наполягає, що наявна довідка в матеріалах справи не підтверджує наявності підстав для зупинення провадження у справі, які передбачені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, оскільки не містить доказів на підтвердження того, що позивач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Представник відповідача у судовому засідання підтримав своє клопотання.

Представник позивача підтримав клопотання позивача та пояснив, що заперечує проти зупинення провадження по справі.

Вислухавши учасників, дослідивши наявні у суду матеріали справи, суд вважає, що провадження по справі належить зупинити. При цьому суд виходить з наступного.

Як передбачено ст. 251 ч.1 п.2 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Згідно ст. 253 ч.1 п.2 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Відповідно до ст. 263 ч.4 ЦПК України , при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Виходячи з положень ст. 263 ч.4 ЦПК України суд враховує висновки Верховного Суду, викладені в Постанові Верховного Суду від 15 серпня 2023 року по справі № 174/760/21. Згідно вкзаної постаанови, у статті 129 Конституції України одними із основних засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а також забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках -на касаційне оскарження судового рішення. Як зазначено у вказаній постанові, процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації. Верховний Суд вказав, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Також Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Верховний Суд вказав, що згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності; військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України; воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»); воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року. Також Верховний Суд вказав, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод); Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються; принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, від 21 жовтня 2010 року, § 47). Як зазначив Верховний Суд, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави; учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України); до основних засад судочинства частиною третьої статті 2 ЦПК України віднесено розумність строків розгляду справи судом, пропорційність, диспозитивність, змагальність сторін. Як визначив Верховний Суд, виходячи зі змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату; приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи; провадження у справі підлягає зупиненню лише у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи. Суд зазначив, що при вирішенні питання про зупинення провадження у вказаній справі справі, апеляційний суд не звернув належної уваги на те, що позивач, присутній у судовому засіданні в залі суду, та його представник заперечували проти зупинення провадження у справі, що підтверджується протоколом судового засідання (т. 2, а. с. 261, 262). Верховний Суд вказав, що у касаційній скарзі позивач також наполягає на розгляді апеляційним судом справи за його позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. По вкзаній справі позивач призваний на військову службу 14 квітня 2022 року, активно приймав участь у розгляді справи, наполягав на завершенні апеляційного перегляду справи, рішенням суду першої інстанції від 16 січня 2023 року у якій вирішено трудовий спір. Верховний Суд зазначив, що дії відповідача, який наполягає на зупиненні провадження у справі з апеляційного перегляду рішення, ухваленого не на його користь, з посиланням на обставини, з ним не пов`язані, не відповідають принципу добросовісності; за таких обставин інститут зупинення провадження у справі не може бути застосований у цій справі на шкоду інтересам позивача, меті цього інститут та принципам цивільного судочинства.

По справі, яка розглядається, встановлено, що відповідач ОСОБА_4 з 11 травня 2023 року по даний час, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в Україні введений воєнний стан. Він бажає особисто приймати участь у розгляді справи. Таким чином, процесуальне ставлення позивача по справі № 174/760/21 та по даній справі щодо продовження розгляду справи є протилежними. Згідно змісту статті 12, частини третьої статті 13 ЦПК України кожна сторона реалізує свої процесуальні права на власний розсуд з метою досягнення бажаного процесуального результату; приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан; вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи; провадження у справі підлягає зупиненню у випадку наявності обставин, які перешкоджають розгляду справи. Суд приходить до переконання, що оскільки відповідач має бажання особисто відстоювати свої права, але не має такої можливості у зв`язку з перебуванням на військовій службі, провадження по справі належить зупинити.

Заперечення позивача проти зупинення провадження по справі суд не бере до уваги, враховуючи наступне. Його заперечення, які стосуються того, що позивач та відповідач досягли згоди щодо погашення боргів, не підтверджене належними доказами, а зупинення провадження по справі не перешкоджає сторонам вирішити спір у досудовому порядку. Твердження про те, що судом не було перевірено, чи переведені військові частини, в яких сторони проходять службу, на військовий стан, суд вважає необґрунтованим, оскільки воєнний стан введено в Україні з 24 лютого 2022 року і воєнний стан стосується всіх без виключення територій, громадян, установ, підприємств України і ця обставина не потребує додаткової перевірки. Твердження про те, що відсутні докази на підтвердження того, що позивач перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, суд вважає необґрунтованим, так як перебування відповідача в ЗСУ безумовно вбачається з наявної у матеріалах справи довідки. Твердження про те, що жодна з сторін не подавала до суду клопотання про зупинення розгляду справи, спростовується наявним в матеріалах справи клопотанням сторони відповідача про зупинення провадження по справі.

Керуючись ст.ст. ст.251, 253, 258-260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження по даній справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов