Справа № 697/124/23
Провадження № 2/697/179/2023
07 вересня 2023 року м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Скирди Б.К.,
за участю секретаря судового засідання Васянович Ю.В.,
представника позивача адвоката Гончарука А.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ліплявська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) в інтересах якої діє адвокат Гончарук А.В. звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач), третя особа: Ліплявська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з січня 2010 року постійно разом зі своєю сім`єю проживає в АДРЕСА_1 .
Власником цього будинку є ОСОБА_2 .
Первинно спосіб проживання був визначений між позивачем та відповідачем у спосіб найму житлового приміщення, потім сторони дійшли згоди до необхідності здійснення купівлі-продажу зазначеного житлового будинку за визначену суму коштів в сумі 1250 доларів США (еквівалент).
З метою реалізації угоди купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , загальна площа 50,4 метра, житлова 20,6 м., матеріали стін дерево обкладене глиною, відсоток зносу 45 %, загальна вартість нерухомого майна 235345 грн., позивач передав відповідачу узгоджену суму грошей 750 доларів США в присутності свідків та секретаря Ліплявської сільської ради, про що 15.01.2016 було складено відповідну письмову розписку за участю вищезазначених осіб. 22.03.2017 позивач передала відповідачу грошові кошти в сумі 500 доларів США, про що було складено письмову розписку.
З того часу відповідач надав дозвіл на проведення позивачем ремонтних робіт в житловому будинку. Позивач здійснила заміну вікон, виконала ремонт кухні, ванної кімнати з урахуванням будування мережі каналізації, прокладання водопроводу, облицювання стін кафелем, ремонт житлових кімнат, упорядкування прилеглої з будинком території, таким чином підвищила вартість об`єкту нерухомого майна з урахуванням виконаних ремонтних робіт.
В послідуючому, починаючи з вересня 2017 року позивач почала просити відповідача прибути до нотаріуса та укласти фактичний договір купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 . Відповідач прибув до позивача в будинок АДРЕСА_1 , виявив наслідки проведеного ремонту та як наслідок підвищення вартості нерухомого майна, наведення упорядкування в дворі, та з того часу почав уникати можливості укладання фактичної угоди купівлі-продажу вказаного житлового будинку, про що була попередня усна домовленість, досягнута 15.01.2016 та відповідачем від позивача було отримано обумовлену суму грошей за продаж цього житлового будинку.
Позивач разом зі своєю сім`єю проживає по сьогоднішній день у зазначеному житловому будинку, відкрито володіє ним та здійснює утримання цього будинку. Внаслідок проведеного капітального ремонту будинку, який підвищив його ринкову вартість, а відповідач відмовляється в добровільному порядку виконати угоду купівлі-продажу нерухомого майна в добровільний спосіб, позивач звернувся до суду з метою отримання відповідної сатисфакції зазначених подій, оскільки відповідач фактично відмовився виконувати свої зобов`язання перед позивачем щодо належного нотаріального оформлення житлового будинку, а також всіляко уникає його виконання з невідомих позивачу підстав.
На неодноразові прохання позивача, відповідач не відреагував, що свідчить про його умисне ухилення від оформлення документів, які будуть підтвердженням, що позивач є власником цього будинку, тому позивач виключно за цих обставин звертається до суду за захистом своїх порушених прав, оскільки з 15.01.2016 вже фактично володіє житловим будинком з господарськими спорудами та користується земельною ділянкою як власник, але не може зробити жодних інших дій, таких як: здійснення реєстрації місця проживання, зміни рахунків отримувача комунальних послуг, оформлення права власності на земельну ділянку, тощо.
З огляду на вказані обставини, позивач ОСОБА_1 просить суд: - визнати укладеним 15.01.2016 року договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , з технічними характеристиками: загальна площа 50,4 метра, житлова 20,6 метра, матеріали стін дерево обкладене глиною, відсоток зносу 45%, загальна вартість нерухомого майна 235345 грн., між продавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , та покупцем ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ; - визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , з технічними характеристиками: загальна площа 50,4 метра, житлова 20,6 метра.
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 20.01.2023 призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.20).
Підготовчі засідання неодноразово відкладалися, а також оголошувалися перерви.
07.03.2023 до суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Гончарука А.В. про виклик свідків та призначення судової будівельно-технічної експертизи (а.с.61-62).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончарука А.В. про призначення судової будівельно-технічної експертизи та виклик свідків задоволено частково. Вирішено викликати в судове засідання свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . У задоволенні клопотання в частині призначення судової будівельно-технічної експертизи відмовлено (а.с.73, 82-84).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 26.04.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті (а.с.75-76).
26.04.2023 до суду найшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Гончарука А.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.79-80).
Ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області 28.04.2023 заяву ОСОБА_1 та її представника адвоката Гончарука А.В. про забезпечення позову задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, а саме: житловий будинок по АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили (а.с.85-89).
Судові засідання неодноразово відкладалися через неявку відповідача та за клопотанням сторони позивача.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав, які наведені в позовній заяві.
Представник позивача адвокат Гончарук А.В. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі суду та надіслання на адресу його реєстрації судових повісток, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи та відзив на позов не подав.
Представник третьої особи Ліплявської сільської ради Черкаської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням проводити розгляд справи за його відсутності та при прийнятті рішення покладається на розсуд суду (а.с.104).
Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що сторін знає більше 20 років. Її кума ОСОБА_1 купила будинок у ОСОБА_2 . Спочатку позивач орендувала будинок у ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , а потім вони домовились про викуп зазначеного будинку. Половину суми ОСОБА_1 віддала ОСОБА_2 . Свідок бачила, як позивач віддавала відповідачу більше 1000 дол. США, точну суму не пам`ятає. Також вони домовились, що решту суми за будинок позивач віддасть пізніше і після виплати всієї суми, ОСОБА_2 віддасть документи на будинок ОСОБА_1 . Пройшов час, а відповідач так документи на будинок і не надав.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що сторін знає давно, була присутня при домовленості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 купівлі-продажу будинку. Того дня, свідок зайшла до ОСОБА_1 і бачила там ОСОБА_2 , які спілкувались щодо продажу будинку за 2000 доларів. Точної дати коли це було, не пам`ятає. Була лише усна домовленість, ніяких документів при ній не складали. Позивач і відповідач домовлялись за хату, а що саме це було, оренда чи викуп, свідку не відомо. Їй лише відомо, що ОСОБА_2 продає будинок за 2000 доларів, а ОСОБА_1 погоджується придбати. До усної угоди за будинок ОСОБА_1 проживала в даному будинку років чотири-п`ять. Письмових документів свідок не бачила і чи укладались вони їй не відомо. Жодних коштів при свідку, ОСОБА_1 не передавала ОСОБА_2 . За оренду будинку ОСОБА_1 щомісяця платила ОСОБА_2 гроші. Відповідач не з`являється в селі близько п`яти років.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що сторін знає давно, оскільки тривалий період працювала в сільській раді. Вона працювала на той час в сільській раді і до неї прийшли громадяни з питанням посвідчення підписів у розписках, оскільки ОСОБА_1 купує у ОСОБА_2 житловий будинок за 2000 доларів. При написанні розписок були свідки, проте їх прізвищ вона не пам`ятає. Свідок завірила справжність підписів у розписці, в яких було зазначено скільки сплачено, і скільки ще залишилось сплатити. Була усна домовленість за будинок. Точні суми не пам`ятає, близько 700 доларів ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_2 , і залишилось ще сплатити більше тисячі доларів. В той час ОСОБА_2 переїжджав у іншу місцевість і йому необхідні були кошти для купівлі там житла, тому вони домовились про продаж будинку. Якихось письмових документів, окрім розписок, не було. Чи звертались сторони до нотаріуса з питанням посвідчення договору купівлі-продажу, свідку не відомо.
Заслухавши в судовому засіданні доводи позивача та представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.
З розписки від 15.01.2016 вбачається, що ОСОБА_2 одержав 750 доларів від ОСОБА_1 в рахунок оплати за будинок по АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 засвідчила те, що ОСОБА_1 при ній надала 750 доларів. Підписи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 засвідчила секретар сільської ради Єщенко Л.М. (а.с.8).
З розписки від 15.01.2016 вбачається, що ОСОБА_1 зобов`язується сплатити громадянину ОСОБА_2 до 20.04.2016 1250 доларів остаточна сума за будинок по АДРЕСА_1 . У разі несплати нею цих коштів ОСОБА_2 поверне їй 750 доларів. Підпис ОСОБА_1 засвідчила секретар сільської ради Єщенко Л.М. (а.с.9).
З розписки від 22.03.2017 вбачається, що ОСОБА_1 дає в руки ОСОБА_2 500 доларів в рахунок виплати за хату, а решту грошей 750 доларів виплатить в червні 2017 року. Зазначено, що ОСОБА_5 , представник сільської ради, була свідком передачі грошей в сумі 500 доларів (а.с.10).
З пояснюючих записок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які адресовані до виконавчого комітету Ліплявської сільської ради вбачається, що вони підтвердили, що ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 дійсно постійно проживають за адресою АДРЕСА_1 в період з 2010 року по 2022 рік (а.с.11, 12).
З довідки № 1207 від 02.11.2022, виданої Ліплявською сільською радою Черкаської області вбачається, що ОСОБА_1 дійсно постійно проживає разом зі своєю сім`єю в домоволодінні гр. ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 в період з 2010 року по теперішній час. Зазначено, що довідка видана на підставі показів свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 02.11.2022 (а.с.13).
Як зазначає позивач, відповідач відмовляється в добровільному порядку виконати угоду купівлі-продажу нерухомого майна в добровільний спосіб, а тому позивач звернувся до суду та просить визнати дійсним укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15.01.2016 та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями розташований в АДРЕСА_1 .
Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд виходить з наступних мотивів.
Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право приватної власності є непорушним і ніхто не може бути позбавленим своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.
Відповідно до частин першої, четвертої статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно з частинами першою та третьою статті 206 ЦК України визначено, що усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.
Відповідно до частини 1 статті 209 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення (частина 3 статті 640 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до статті 657 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Тобто законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.
Відповідно до статті 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Таким чином, рішення суду про визнання договору дійсним в судовому порядку можливо тільки тоді, коли договір щодо нерухомого майна укладено в належній формі, із зазначенням усіх істотних умов договору, але відсутнє його нотаріальне посвідчення, і це неможливо вчинити через те, що така можливість втрачена.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суді від 07.06.2022 у справі № 179/9/21.
Істотними умовами договору є предмет, ціна та строк дії. Також істотними умовами вважаються такі умови, на яких наполягає хоча б одна зі сторін договору (стаття 638 ЦК України). Тобто сторони можуть самостійно визначати умови договору, які не повинні суперечити законодавству.
Закон акцентує увагу на тому, що всі наведені обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору, ухилення від його нотаріального посвідчення, мають бути доведені належними та допустимими письмовими доказами.
Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Надані позивачем розписки від 15.01.2016 та 22.03.2017 про отримання грошових коштів в рахунок оплати за будинок та зобов`язання сплатити в майбутньому частину грошових коштів за будинок (призначення об`єкту нерухомості, площа нерухомого майна та інші параметри, що дозволяють однозначно визначити предмет договору не зазначені) не свідчать про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку відповідно до вимог статей 638, 655 ЦК України, тому відсутні підстави вважати вказані розписки договором купівлі-продажу.
Отже, між сторонами взагалі відсутній договір купівлі-продажу хоча б у простій письмовій формі, є лише розписки про отримання грошових коштів відповідачем та зобов`язання позивача сплатити в майбутньому на користь відповідача частину грошових коштів за будинок. Зазначені розписки не породжують для сторін права і обов`язки щодо отримання грошових коштів, тому вимоги позивача про визнання укладеним договору купівлі-продажу будинку є безпідставними.
Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що договір купівлі-продажу спірного будинку від 15 січня 2016 року (про укладення якого можуть свідчити лише розписки) між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений у простій письмовій формі без дотримання обов`язкових вимог чинного на момент укладення договору законодавства. Укладений у такій формі договір купівлі-продажу нерухомого майна не може бути визнаний дійсним, оскільки момент його вчинення відповідно до статей 209 та 640 ЦК України пов`язувався з нотаріальним посвідченням. Укладений у такій формі договір купівлі-продажу не породжує для сторін прав і обов`язків, а позивач не може бути визнаний власником спірного будинку за таким договором купівлі-продажу.
Крім цього, позивачем не надано жодного правовстановлюючого документа на право власності зазначеного вище нерухомого майна.
Враховуючи те, що вказані розписки не породжують для сторін прав і обов`язків, правові підстави для визнання ОСОБА_1 власником будинку за договором купівлі-продажу відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 в заявлених нею межах та відсутність існування правових підстав для їх задоволення, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача.
Крім того, ухвалою Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2023 задоволено заяву позивача ОСОБА_1 та її представника адвоката Гончарука А.В. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на праві приватної власності, а саме: - житловий будинок по АДРЕСА_1 з технічними характеристиками: загальна площа 50,4 м., житлова площа 20,6 м., матеріали стін: дерево обкладене глиною, відсоток зносу 45% (реєстраційний номер майна 12172852) до набрання рішенням суду законної сили.
За змістом положень ч.ч. 9 та 10 ст. 158 ЦПК України, у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Враховуючи вищезазначені норми ЦПК України та відмову у задоволенні позову вжиті судом заходи забезпечення позову підлягають скасуванню.
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 76-83, 89, 158, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Ліплявська сільська рада Черкаського району Черкаської області про визнання правочину дійсним, визнання права власності на нерухоме майно відмовити.
Скасувати заходи забезпечення позову згідно ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.04.2023 у вигляді накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 ) на праві приватної власності, а саме:
- житловий будинок по АДРЕСА_1 з технічними характеристиками: загальна площа 50,4 м., житлова площа 20,6 м., матеріали стін: дерево обкладене глиною, відсоток зносу 45% (реєстраційний номер майна 12172852).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Повний текст заочного рішення суду складено 18.09.2023.
Головуючий Б . К . Скирда