Справа № 727/5736/23
Провадження № 2/727/1141/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі:

головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі Аниськовій К.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернівці цивільну справу за по-зовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про нарахування пені за прострочення сплати аліментів,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про нарахування пені за прострочення сплати аліментів до відповідача ОСОБА_4 , посилаючись на те, що сто-рони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 01.09.2018 року. Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в твердій гро-шовій сумі в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 08.08.2018 року та до до-сягнення дитиною повноліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08.2021 року було вирішено стягнути з відповідача на користь позивачки неустойку (пеню) за простро-чення сплати аліментів в розмірі 14 470,00 гривень.

Стверджує, що станом на день подачі позовної заяви, рішення суду від 30.08.2021 року відповідачем не виконано. При цьому, відповідач продовжує погашати заборго-ваність частково починаючи з 01.04.2023 року по день подачі позовної заяви. Вказує, що станом на травень 2023 року, аліментний борг становить 39 367,00 грн.

На основі викладеного, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 39 367,60 грн.

Позивач ОСОБА_3 в останнє судове засідання не з`явилась. Під час слухання справи підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі з під-став, наведених у позовній заяві.

Представник позивачки, адвокат Вонсович Х.І., в судовому засіданні позовні ви-моги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 в останнє судове засідання не з`явився. Під час слухання справи просив задовольнити позов частково, оскільки він перебуває у скрутному ма-теріальному становищі та має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Представник відповідача, адвокат Палікиржа Л.В., в судовому засіданні підтри-мала позицію, викладену нею у відзиві на позовну заяву та просила задовольнити по-зовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 000 грн., але не більше 26 544,00 грн.

Також, представник відповідача просила стягнути з відповідача заборгованість з урахуванням оновленого Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.09.2023 року.

Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`я-сувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , зареєстрованого та виданого Виконавчим комітетом Новодністровської міської ради Чернівецької області, про що зроблено відповідний актовий запис №97 (а.с.13).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17.10.2018 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі 1500 гривень щомісячно, почи-наючи з 08 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.14-16).

Згідно рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08.2021 року з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 14470 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до-стовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників спра-ви, їхніх представників.

Частина 4 ст.82 ЦПК України зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як встановлено рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 30.08. 2021 року та не оспорюється сторонами, неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з позивачкою.

За змістом ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України та ст. 196 СК України, неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належ-ному виконанню зобов`язання.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передба-чена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На плат-ника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утво-рилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою за-робітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В ін-ших випадках неустойка стягується за весь час прострочення сплати аліментів.

Таким чином, під час вирішення питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником, необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумо-вили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, по-в`язаних з її матеріальним забезпеченням.

Обов`язок утримувати дитину не залежить від звернення до суду, адже відповідач був обізнаний про свій обов`язок щомісячно сплачувати аліменти на дитину, тому по-винен був прийняти міри для своєчасного перерахування аліментів.

Слід зазначити, що Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відсту-пити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викла-деного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України, з огляду на на-ступне.

Відповідно до Закону України від 26.04.2001 року №2402-ІІІ «Про охорону ди-тинства», охорону дитинства в Україні визначена як стратегічний загальнонаціональ-ний пріоритет. Основні засади державної політики у цій сфері ґрунтуються на забезпе-ченні найкращих інтересів дитини, та з метою забезпечення прав дитини на такі умови життя, які будуть достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культур-ного, соціального та духовного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, прожи-вання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від про-живання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпе-чувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у ч. 4 ст. 155 СК Ук-раїни.

Крім того, відповідно до Закону України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права ди-тини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», алі-менти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів ви-конання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі од-ного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня про-строчення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказу-вання не може ґрунтуватись на припущеннях.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідач був обізнаний про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення. Проте свої зобов`язання вчасно не виконував.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.09.2023 року № за АСВП:57506710, наданого Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, загальна забор-гованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 01.05.2023 року склала 37773,60 грн., у той час як з моменту відкриття виконавчого провадження заборгованість становить 36 564,04 грн. (а.с.61-62).

При цьому, як встановлено судом під час дослідження вказаного розрахунку, фак-тична заборгованість відповідача ОСОБА_4 по сплаті аліментів, за період з квітня 2021 року по квітень 2023 року, враховуючи здійснені платежі боржника, становить 24 860,00 грн.

Зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне вико-нуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів, суд повинен з`ясувати розмір не-пла-чених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчи-слити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

У ст. 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми не-сплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк ви-конання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати алі-ментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день про-строчення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розра-ховуватися за формулою:

p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+……….(Anх1%хQn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму неспла-чених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежу-ється тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясува-ти розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням уста-новленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахо-ваної пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Указаний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 року по справі №572/1762/15-ц.

Визначаючи розмір пені за прострочення сплати аліментів, суд керується заборгованістю зі сплати аліментів від 08.09.2023 року № за АСВП:57506710, наданого Першим відділом державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжре-гіонального управління Міністерства юстиції(а.с.61-62) виконаним державним вико-навцем, який належними доказами в судовому засіданні не був спростований відпові-дачем.

При цьому, суд враховує роз`яснення Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 січня 2022 року у справі № 711/679/21, згідно яких пеня - змінна величина, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, а тому формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

На підставі вищевикладеного, враховуючи часткове визнання позовних вимог з боку відповідача, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24860,00 грн.

Також згідно вимог статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 677,49 грн. відповідно до обсягу задоволених по-зовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК Укра-їни, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про нарахуван-ня пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 24860,00 (двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят) гри-вень.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держа-ви судовий збір в сумі 677,49 (шістсот сімдесят сім) гривень (сорок дев`ять) копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеля-ційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеля-ційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вру-чення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 03 жовтня 2023 року.

Суддя: О.Є.Терещенко