БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2-др/356/2/23
Справа № 356/91/20
Р І Ш Е Н Н Я (додаткове)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2023 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретаря Стрижак В.О.

Позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області заяву позивачки ОСОБА_1 та її представника - адвоката Писаренка Олександра Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Березанського міського суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

15.06.2023 року ухвалено рішення у вказаній справі, яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Писаренко О.О. звернулись до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 адвокатський гонорар в сумі 71 000, 00 грн. за правничі послуги у справі.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримала, просила зодовольнити.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Писаренко О.О. в судове засідання не з`явився, питання про розподіл судових витрат просив вирішити без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання на повторний виклик не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою проживання.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Семенюк Т.М. на повторний виклик в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Європейський Суд з прав людини у рішенні "Пономарьов проти України" від 03.04.2008 року наголосив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали цивільної справи, суд прийшов до наступного висновку.

Пунктами 1, 4 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частинами 2, 3 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

У своїй постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.),документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунки таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивачки надано договір № 08/07 про надання правничої допомоги від 08.07.2022 року; акт про надання правничої допомоги від 15.06.2023 року; звіт про виконання правничої допомоги (детальний опис змісту й обсягу наданих послуг та витрат) станом на 15.06.2023 року за період з 08.07.2022 року по 15.06.2023 року.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу 71 000, 00 гривень є доведеним належними доказами у справі, є обґрунтованим, дійсним та співмірним, а також необхідним та розумним, отже на виконання вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню витрати понесені позивачкою на правничу допомогу у зв`язку із розглядом справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 352, 354-355 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 14.12.2009 року Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 30.12.1997 року Баришівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 71 000 (сімдесят одна тисяча) гривень 00 копійок.

На додаткове рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р. М. Лялик