Справа 206/851/23
Провадження 2/206/433/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.

за участю: секретаря Погребної А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представників відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання права власності та витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

22 лютого 2023 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про: - визнання недійсною та скасування Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2017 року, виданої державним нотаріусом Восьмої дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Хоромшаненко Н.С.; - визнання недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом від 14.06.2021 року, видане державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. ОСОБА_5 в межах спадкової справи № 641/2009, яке зареєстроване в реєстрі за № 256; - визнання за ОСОБА_4 право власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; - витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовом позивачем подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою суду від 23 лютого 2023 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково (а.с.55-56 т.1).

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року судом було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання у цій справі ( а.с.60 т.1)

Ухвалою суду від 27 лютого 2023 року і 25 квітня 2023 року задоволені клопотання позивача про витребування доказів ( а.с.62, 161 т.1).

На стадії підготовчого провадження позивачем подано заяву про залишення без розгляду його позовних вимог про визнання недійсною та скасування Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2017 року, виданої державним нотаріусом Восьмої дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Хоромшаненко Н.С. (а.с. 236-237 т.1).

Ухвалою суду від 06 червня 2023 року (а.с.13-14 т.2) позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області в частині позовних вимог про визнання недійсною та скасування Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.03.2017 року, виданої державним нотаріусом Восьмої дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області Хоромшаненко Н.С., залишено без розгляду. Закрито підготовче провадження у цій справі і призначено справу до судового розгляду.

В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне: він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьком є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками його батька є ОСОБА_8 і ОСОБА_9 . Отже, ОСОБА_9 є його бабою.

Це був другий шлюб ОСОБА_9 . У першому шлюбі вона мала прізвище « ОСОБА_10 ». Від першого шлюбу вона мала сина - ОСОБА_11 ,

B свою чергу, ОСОБА_11 мав сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Отже, ОСОБА_11 його рідним дядьком, а ОСОБА_12 був його двоюрідним братом.

Відповідачка ОСОБА_5 , яка раніше мала прізвище ОСОБА_10 , не є матір`ю ОСОБА_12 . Вказаний факт підтверджується зокрема рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2012 року у справі № 2-436/392/12, яким було встановлено факт проживання ОСОБА_5 однією сім`єю з спадкодавцем ОСОБА_12 .

Батько позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ,

ОСОБА_13 позивача (неповнорідний брат батька по матері) ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Двоюрідний брат ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Спірним спадковим майном за цим позовом є частина квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка за життя належала ОСОБА_12 .

Ця квартира була приватизова на підставі Свідоцтва про право власності за житло від 11.10.2004 року. Співвласниками цієї квартири були ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_14 - по 1/3 частці кожний.

Після смерті ОСОБА_11 його дружина ОСОБА_14 (зараз ОСОБА_15 ) отримала свідоцтво про право на спадщину на 1/ 6 частку цієї квартири. Син ОСОБА_11 ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину не отримав, але фактично прийняв спадщину, оскільки на час смерті спадкодавця проживав разом з ним.

Отже, за життя ОСОБА_12 фактично був власником частки цієї квартири.

10.11.2009 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 двоюрідного брата ОСОБА_12 , як спадкоємець третьої черги за правом представлення.

Відповідачка ОСОБА_5 також подавала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, як спадкоємець четвертої черги.

Відповідачка ОСОБА_5 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_11 , мала прізвище « ОСОБА_10 ». Після його смерті вона одружилася із ОСОБА_16 (неповнорідний брат батька позивача по батькові), і взяла прізвище чоловіка « ОСОБА_15 »

У листопаді 2022 року позивачу стало відомо, що 14.06.2021 року нотаріус видала ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на частку спірної квартири, зареєстроване в реєстрі за № 256. ОСОБА_5 не мала права на спадкування за померлим ОСОБА_12 , оскільки є спадкоємцем четвертої черги, а він є спадкоємцем третьої черги.

Невдовзі після реєстрації за собою права власності на частку спірної квартири, ОСОБА_5 продала цю частку квартири відповідачці ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 03.08.2021 року, реєстровий номер 953.

ОСОБА_6 не може вважатися добросовісним набувачем відповідної частини квартири, оскільки вона знала, що власником цієї частки є він, а не ОСОБА_5 . Так, він та його мати ОСОБА_17 зареєстровані у сусідній квартирі АДРЕСА_2 . Вказана квартира АДРЕСА_3 перебуває в процесі оформлення спадкування після смерті батька позивача ОСОБА_7 . У 2016 році ОСОБА_6 на підставі договору дарування набула у власність 1/2 частку квартири АДРЕСА_4 у цьому ж будинку. Мати позивача, діючи за погодженням з ним, домовилася із ОСОБА_6 про те, що після оформлення усього комплексу спадкових документів на квартиру АДРЕСА_3 і квартиру АДРЕСА_4 , ОСОБА_6 придбає це нерухоме майно у них. ОСОБА_6 , будучи зацікавленою у набутті у власність обох квартир, пообіцяла допомогти його матері з оформленням спадкових документів. Для цього його мати у жовтні 2020 року видала ОСОБА_6 нотаріально посвідчену довіреність.

Позивач, посилаючись на ст.ст. 1258,1263, 1266,1301, 287,288 ЦК України просив задовольнити його позовні вимоги.

31.03.2023 року до суду надійшов відзив відповідача ОСОБА_6 , у якому вона заперечує проти задоволення позовних вимог. У відзиві зазначає, що 22 серпня 2012 року між ОСОБА_14 і ОСОБА_18 було укладено договір дарування частки квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

17 серпня 2016 року ОСОБА_18 передала їй в дар вищезазначену частку квартири.

03 серпня 2021 року ОСОБА_5 продала їй свою частку квартири АДРЕСА_5 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу. Зазначена частка спірної квартири належала продавцю ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого нотаріусом 14.06.2021р. Нa момент укладання договору купівлі-продажу частки спірної квартири ОСОБА_5 надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, нотаріус не мав жодних сумнівів з приводу власника квартири. Після набуття права власності на квартиру вона зробила у квартирі та будинку капітальний ремонт.

Вона не була обізнана, щодо прийняття спадщини позивачем ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_12 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 . Разом з тим, позивач до 22 лютого 2023 року не здійснював ніяких дій щодо отримання спадщини. Ніякої домовленості щодо купівлі у нього 1/2часткиквартири № 3 після отримання ним спадщини, між ними не було. Вона є добросовісним набувачем спірної частки квартири, тому підстав, передбачених ст. 388 ЦК України, для витребування у неї спірної частки квартири у позивача не має.

Просить відмовити у задоволенні позову.

31.03.2023 року до суду надійшов відзив на позов від відповідача ОСОБА_5 у якому вона зазначає, що мала дошлюбне прізвище ОСОБА_10 . ЇЇ покійний чоловік ОСОБА_11 мав сина ОСОБА_12 . Під час їх спільного проживання ними була приватизована квартира АДРЕСА_5 , по 1/ 3 частці за кожним співвласником.

ІНФОРМАЦІЯ_8 її чоловік ОСОБА_11 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку цієї квартири. Спадкоємцями померлого були вона та син померлого ОСОБА_12 . Вона отримала свідоцтво про право на спадщину, ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину після смерті батька не отримав, але фактично прийняв спадщину. Таким чином, їй і ОСОБА_12 належало по частці спірної квартири.

09.12.2012 року вона подарувала свою частку спірної квартири ОСОБА_18 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 помер. Спадкоємцями після смерті ОСОБА_12 були ОСОБА_19 і ОСОБА_4 , який на той час був неповнолітнім.

Для оформлення своїх спадкових прав вона зверталася до суду з приводу встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_12 . Даний факт був встановлений рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17.04.2012 року. Дане рішення позивач не оскаржував і воно набрало законної сили.

15.03.2017 року ОСОБА_4 нотаріусом була видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_12 , оскільки останнім не підтверджено родинні стосунки з померлим. Вказану постанову позивач не оскаржував. І протягом тривалого часу жодних дій щодо оформлення своїх спадкових прав не вчиняв.

У 2021 році вона повторно звернулася до державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_12

16.06.2021 року нотаріус видала їй свідоцтво про право на спадщину за законом.

Після того, вона звернулася з пропозицією до ОСОБА_6 щодо продажу їй частки отриманої у спадок квартири, оскільки не мала наміру там проживати. 03.08.2021 року між ними був оформлений договір купівлі-продажу частки квартири АДРЕСА_4 .

Їй відомо, що ні позивач, ні його мати не проживали в квартирі АДРЕСА_3 і квартирі АДРЕСА_4 . Весь цей час за даною адресою проживала ОСОБА_18 , а потім її донька ОСОБА_6 , яка відкрито користувалася даним майном, в т.ч. часткою квартири, яка була придбана нею у 2021 році. Вважає, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем частки спірної квартири.

Просила відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 повністю.

04.04.2023 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача ОСОБА_6 , а 11.04.2023 року відповідь на відзив відповідача ОСОБА_5 . У відповідях на відзиви позивач вказує на те, що обидві відповідачки не спростовують факт кровного споріднення по матері між батьком позивача і батьком померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_12 . Тобто, обидва позивача фактично визнали, що позивач ОСОБА_4 є спадкоємцем третьої черги за законом, за правом представлення після смерті ОСОБА_12 .

Він, як спадкоємець третьої черги, своєчасно подав заяву нотаріусу про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата ОСОБА_12 . Тому незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить йому з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У нотаріуса були відсутні будь-які правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю наступної черги. ОСОБА_20 не мала права на спадкування, а тому відповідно до ст. 1301 ЦК України, видане їй свідоцтво про право на спадщину має бути визнано недійсним.

Також позивач звертає увагу на те, що ОСОБА_20 у 2012 році відчужила належну їй частку квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_18 , матері відповідачки ОСОБА_6 , за удаваною угодою, надавши їй форму договору дарування, хоча насправді договір був оплатним. У 2016 році ОСОБА_18 подарувала цю частку квартири АДРЕСА_4 ОСОБА_6 вже у 2021 році ОСОБА_6 придбала іншу частку квартири АДРЕСА_4 у ОСОБА_14 . Таким чином, ОСОБА_6 де факто з 2012 року проживала у квартирі АДРЕСА_5 . Відповідно до приписів частини 1 статті 388 ЦК України добросовісним набувачем є набувач, який не знав і не міг знати, що майно відчужується особою, яка не має права його відчужувати. В даному випадку ОСОБА_6 могла і повинна була знати, що відповідна частина квартири відчужується без достатніх для того правових підстав. Він не надавав згоди на проведення будівельних чи ремонтних робіт у квартирі, усі перераховані ОСОБА_6 роботи були виконані відповідачем самовільно та без узгодження з іншими власниками.

Позивач ОСОБА_4 і відповідачі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися. Їх інтереси в суді представляють їхні представники.

Представник позивач ОСОБА_21 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача в повному обсязі, просив їх задовольнити. Надав суду пояснення ідентичні викладеним у позовній заяві та відповідях на відзиви відповідачів у справі.

Представники відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечували. Надали суду пояснення, ідентичні викладеним у відзивах на позов.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Причини неявки суду не повідомив, пояснень щодо позову не подав.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 суду показала, що є матір`ю позивача ОСОБА_4 . Померлий ОСОБА_12 був двоюрідним братом її сину. Батько ОСОБА_12 - ОСОБА_11 і батько ОСОБА_9 - ОСОБА_8 були рідними братами по матері. Їхньою матір`ю була ОСОБА_9 (у першому шлюбі - ОСОБА_10 ). Після смерті ОСОБА_12 заяву про прийняття спадщини вона подавала особисто, оскільки син ОСОБА_4 на той час був неповнолітнім. Відповідачка ОСОБА_5 чинила їм перешкоди в отриманні спадщини, не надавала необхідні нотаріусу документи. Нотаріус роз`яснила їм, що ОСОБА_22 є спадкоємцем четвертої черги, а її син ОСОБА_9 спадкоємцем третьої черги, а також про те, що свідоцтво про право на спадщину син може отримати у будь-який час протягом 70 років. ОСОБА_23 після смерті свого чоловіка ОСОБА_11 продала частку цієї квартири ОСОБА_18 , яка потім подарувала цю частку квартири своїй дочці ОСОБА_6 , яка фактично проживала у квартирі АДРЕСА_4 з 2012 року. При цьому 1/2 частка у цій квартирі не виділялася, тобто ОСОБА_6 займала повністю всю квартиру. Вона із сином були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 . Тобто усі квартир знаходяться на одному подвір`ї, в одному будинку. ОСОБА_6 особисто було відомо, що спадкоємцем іншої частки квартири АДРЕСА_4 був ОСОБА_4 . Між ними і ОСОБА_6 була домовленість про те, що після оформлення своїх спадкових прав вона та син продадуть ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_3 і частку квартири АДРЕСА_4 . ОСОБА_6 запропонувала свою допомогу в оформленні спадкових прав, для цього вона у жовтні 2020 року видала ОСОБА_6 довіреність на оформлення квартири АДРЕСА_3 . Коли помер ОСОБА_24 . У квартирі АДРЕСА_4 ніхто не жив, але вона була у жилому стані. Коли ОСОБА_6 отримала у власність частку цієї квартири, вона фактично проживала у всій квартирі. Вона питала у них, чи може вона зробити там ремонт. Про те, що ОСОБА_23 повторно подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_12 нотаріус її сина не повідомляла.

Вислухавши пояснення учасників провадження, показання свідка, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.1 ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч.2, ч.3 ст.1223 ЦК України).

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Частиною 4 статті 1266 ЦК України встановлено, що двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із частиною 1 стаття 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (Стаття 1270 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.23 т.1).

Після його смерті державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори була заведена спадкова справа №641/09, копія якої була досліджена судом в судовому засіданні ( а.с. 169- 234 т.1).

Зі спадкової справи встановлено, що 10.11.2009 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 звернувся двоюрідний брат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який на той час був неповнолітнім, а тому заяву від його імені подала його мати ОСОБА_17 ( а.с.172 т.1).

Заповіту померлий ОСОБА_12 не залишив ( а.с.177 т.1).

22 грудня 2011 року із заявою про прийняття спадщини звернулася також відповідачка ОСОБА_14 (зараз ОСОБА_15 ) (а.с. 196 т.1 на звороті).

Постановою нотаріуса від 22.12.2011 року ОСОБА_14 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність кровного споріднення з померлим (а.с.198 т.1).

У листопаді 2012 року ОСОБА_14 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про становлення факту проживання однією сім`єю та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська ( справа №2-436/12) від 17 квітня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_14 задоволено частково. Встановлено факт того, що ОСОБА_14 з 1989 року постійно проживала однією сім`єю з ОСОБА_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині позовних вимог відмовлено( а.с.198-199, 221- 222 т.1).

Баба померлого ОСОБА_25 зверталася із позовом до ОСОБА_14 , ОСОБА_4 про надання додаткового строку про прийняття спадщини. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.09.2012 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.12.2012 року, у задоволенні позову ОСОБА_25 було відмовлено. (а.с.201- 204 т.1).

Спадщина, яка залишилася після смерті ОСОБА_12 складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_5 , з якої: 1/6 частка квартири належить спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 11.10.2004 року (а.с.224-225 т.1) і 1/6 частка спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 ( а.с.174 т.1), яке фактично було прийнято ОСОБА_12 , але не отримано свідоцтво про право на спадщину.

15 вересня 2017 року нотаріусом була видана постанова про відмову ОСОБА_17 , яка діяла по довіреності від імені ОСОБА_4 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку спірної квартири після померлого ІНФОРМАЦІЯ_6 двоюрідного брата ОСОБА_12 ( а.с.214 т.1 на звороті), через відсутність на руках документів, які підтверджують родинні стосунки між ОСОБА_7 і ОСОБА_11 .

14 червня 2021 року ОСОБА_20 повторно подала нотаріусу заяву про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом щодо майна померлого ОСОБА_12 ( а.с.217 т.1 на звороті).

14 червня 2021 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, виконуючою обов`язки державного нотаріуса Восьмої дніпровської нотаріальної контори Гайворонською Т.О., на підставі ст. 1264 ЦК України, було видано ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом на частку квартири АДРЕСА_5 і внесені відомості про реєстрацію права власності на це майно за ОСОБА_5 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності ( а.с. 231 т.1).

Таким чином, судом встановлено, що після відкриття спадщини щодо майна померлого ОСОБА_12 до нотаріуса фактично звернулися два спадкоємця: ОСОБА_4 , який є спадкоємцем третьої черги за правом представлення, і ОСОБА_22 , яка є спадкоємцем четвертої черги.

Родинні відносини між ОСОБА_12 і ОСОБА_4 фактично відповідачами не заперечуються і підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме:

-Копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , у якому його батьком записаний ОСОБА_7 (а.м.15 т.1;

-Копією свідоцтва про народження і копією актового запису про народження №791 від 23 жовтня 1979 року про реєстрацію народження ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , де у графі батько записаний ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 (а.с.19, 208 т.1);

-Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15 грудня 2022 року щодо реєстрації народження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , де його матір`ю зазначені ОСОБА_9 , українка (а.с.16 т.1);

-Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03.08.2023 року, згідно із яким була здійснена реєстрація актового запису №501 від 19 березня 1957 року про реєстрацію народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , у якому матір`ю записана ОСОБА_26 , минуло 18 років, українка, батьком записаний ОСОБА_27 , минуло 21 рік, українець (а.с.50-51 т.2);

-Копією свідоцтва про одруження 22 грудня 1967 року ОСОБА_8 , 1937 року народження, і ОСОБА_26 , 1938 року народження, українка ( а.с.17 т.1).

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_4 , як спадкоємець третьої черги за правом представлення, у встановлений законом шестимісячний строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті двоюрідного брата ОСОБА_12 .

Відповідачка ОСОБА_5 є спадкоємцем четвертої черги.

За приписами ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно встановлено у статті 1297 ЦК України.

Правових наслідків невиконання такого обов`язку, зокрема у вигляді втрати права на спадщину, положеннями цивільного законодавства не передбачено.

Оскільки позивач є спадкоємцем третьої черги, його право на спадкування передує праву на спадкування відповідачки, яка є спадкоємцем четвертої черги. За таких підстав, суд приходить до висновку, що відповідачка не мала права на спадкування.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відтак, Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано 14 червня 2021 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, а ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), після смерті ОСОБА_12 , зареєстроване в реєстрі за №256, на спадкування за законом частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , має бути визнано судом недійсним.

За ОСОБА_4 , як за спадкоємцем третьої черги за правом представлення, має бути визнано право власності на частку спірної квартири.

Щодо позовних вимог позивача про витребування спірного майна у відповідача ОСОБА_6 , то суд приходить до такого.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом частини п`ятої статті 12 Цивільного кодексу України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.

Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

Як вже зазначалося судом, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, незалежно від часу її прийняття.

Позивач, як спадкоємець третьої черги за правом представлення, у встановлений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини після померлого двоюрідного брата ОСОБА_12 .

Нотаріус, незважаючи на наявність у Спадковій справі заяви потенційного спадкоємця, не повідомила його про намір видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцю наступної черги, безпідставно видала відповідачу ОСОБА_5 свідоцтво про право на спадщину за законом. Внаслідок неправомірних дій нотаріуса спадкове майно, яке належало спадкоємцю ОСОБА_4 з часу його відкриття, вибуло з його володіння без його волі.

Відповідач ОСОБА_6 вказує на те, що вона є добросовісним набувачем цього майна, оскільки нa момент укладання договору купівлі-продажу частки спірної квартири ОСОБА_5 надала нотаріусу правовстановлюючий документ на спірне нерухоме майно, нотаріус не мав жодних сумнівів з приводу власника квартири. Про те, що позивач є спадкоємцем спірної частки квартири вона не знала. Після набуття права власності на квартиру вона зробила у квартирі та будинку капітальний ремонт.

Однак судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_6 фактично проживає в квартирі АДРЕСА_5 з 2012 року і є співвласником цієї квартири. Займаючи тривалий час повністю всю квартиру, вона не могла не знати, що існує спір між спадкоємцями іншої частка цієї квартири і хто претендує на цю спадщину.

Крім того, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду показала, що ОСОБА_6 з 2012 року проживала у квартирі АДРЕСА_4 і їй достоіменно було відомо, що спадкоємцем іншої частки квартири АДРЕСА_4 є її син ОСОБА_4 ОСОБА_6 мала намір після оформлення спадщини сином купити у нього цю частку квартири АДРЕСА_4 за 9000 дол.США. Крім того між нею і ОСОБА_6 була домовленість про продаж їй квартири АДРЕСА_3 в цьому ж будинку після оформлення її спадкових прав. ОСОБА_6 навіть запропонувала їй свою допомогу в оформленні спадкових прав, для цього вона у жовтні 2020 року видала ОСОБА_6 довіреність. Тоді ж ОСОБА_6 запитувала у них, чи може вона зробити ремонт у квартирі, оскільки вона в ній фактично проживає.

У відзиві на позов ОСОБА_6 вказує на те, що ремонт у будинку та квартирі був зроблений нею після укладення договору купівлі-продажу у 2021 році. Однак до відзиву додає фотокартки будинку та приміщень, в яких вона начебто зробила ремонт, із поясненнями, що ремонт було зроблено у 2014,2018, 2020 роках, тобто ще до укладення 03.08.2021 року договору купівлі-продажу частки квартири.

Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відповідача ОСОБА_6 не можна вважати добросовісним набувачем частки спірного нерухомого майна, оскільки вона могла знати і знала, що спадкоємцем частки спірної квартири є ОСОБА_4 .

За таких підстав, позовні вимоги позивача про витребування спірного майна з незаконного володіння відповідача ОСОБА_6 підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2557,00 грн з кожного відповідача ( 4577,20 судовий збір за подачу позову до суду + 536,80 судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову) (а.с.14, 46 т.1).

Заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.02.2023 року продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статтями 12,13, 19, 81, 141, 223, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити повністю.

Визнати недійсним Свідоцтво про право на спадщину за законом, яке видано 14 червня 2021 року державним нотаріусом Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, виконуючим обов`язки державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори, а ім`я ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ), після смерті ОСОБА_12 , зареєстроване в реєстрі за №256, на спадкування за законом частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_1 ) і ОСОБА_6 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) компенсацію судового збору по 2557,00 грн. (дві тисяч п`ятсот п`ятдесят сім гривень) з кожної.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (підписання, складання повного судового рішення).

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_7 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_17 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_8 .

Третя особа: Шоста дніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області- ІК- 02891026, місце знаходження: 49081,м. Дніпро, пр..Слобожанський, буд.15.

Повне судове рішення складено 22.09.2023 року.

Суддя І.П. Прінь