Справа № 305/1337/18
Провадження по справі 2/305/306/23
УХВАЛА
25.09.2023 Рахівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ємчука В.Е.
за участі: секретаря судових засідань Шемоти М.І.
представника позивачки ОСОБА_2
представника відповідача ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рахів в режимі відеоконференцзв`язку у системі ВКЗ заяву про укладення мирової угоди по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на його частку,
У провадженні Рахівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на його частку.
Під час розгляду справи у суді 30.08.2018 ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок, надали суду укладену та підписану ними мирову угоду, яку просили затвердити.
У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачки - адвокат Цебрик Л.В., відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача - адвокат Гончаров В.В. підтримали заяву про укладення мирової угоди, просять затвердити мирову угоду, укладену між сторонами з метою врегулювання спору щодо спільного майна подружжя. Вважають, що така відповідає вимогам закону і не порушує права та законних інтересів інших осіб.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, заперечує щодо затвердження мирової угоди у даній справі.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, умови мирової угоди, суд приходить до такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмета спору.
У межах даної справи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надали суду заяву про затвердження мирової угоди між ними.
Принагідно зазначити, що ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 23.03.2021 ухвалу Рахівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2018 року про затвердження мирової угоди скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції, оскільки мирова угода порушує права та законні інтереси ОСОБА_5 , оскільки позбавлення відповідача ОСОБА_3 права власності на відповідне майно утруднює виконання судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики.
Суд встановив, що 11 січня 2018 року набрало законної сили рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 суму 500000 доларів США боргу, що за курсом НБУ на час постановлення рішення суду першої інстанції еквівалентно 13270000 грн (а.с. 39-40 т. 2). Цим рішенням встановлено, що згідно з розпискою від 25 вересня 2010 року ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 500000 доларів США для будівництва туристично-оздоровчого комплексу «Зелена дача».
Державним виконавцем Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області 22 лютого 2018 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №569/4362/15-ц, виданого 25 січня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 500000 доларів США, що закурсом НБУ на день розгляду справи становить 13270000,00 грн. (а.с. 41 т.2).
Згідно з постановою державного виконавця Хустського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Закарпатській області від 22 лютого 2018 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику (а.с. 42 т. 2).
Згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 жовтня 2017 року та постанову Апеляційного суду Рівненської області від 06 липня 2018 року у справі № 569/4362/15-ц залишено без змін.
Таким чином, ОСОБА_3 є боржником перед ОСОБА_5 .
На даний час рішення суду у справі № 569/4362/15-ц не виконано.
З позовної заяви слідує, що предметом даного позову, являється вимога позивача ОСОБА_1 про визнання за нею права власності на 1/2 частину спільного майна подружжя.
У позовній заяві ОСОБА_1 не заперечує факт перебування спірного нерухомого майна у відповідача.
Частиною першої статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.
Відповідно до частини 2 статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.
Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.
Згідно зі свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 24.06.1989 року (а.с. 16 Т.1)
До матеріалів справи додано копію свідоцтва про розірвання шлюбу, згідно з яким шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що 09.10.2018 Рівненським міським відділом ДРАЦС ГУЮ у Рівненській області зроблено відповідний актовий запис за №335 (а.с. 92 т. 2).
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина 1 статті 69 СК України).
Згідно з частиною третьою статті 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Зазначене відповідає правовим висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду від 05.07.2018 в справі №922/2878/17.
Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу і накладено арешт на його майно, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси позикодавця і направлений на недопущення стягнення заборгованості за договором позики за рахунок майна боржника.
Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.
Відповідно до частини сьомої статті 49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.
Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина 1 статті 207 ЦК України).
Згідно з пунктом 1 частини 5 статті 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними.
Предметом поділу за умовами мирової угоди, укладеної сторонами у даній справі, є, зокрема, будівля туристично-оздоровчого комплексу «Зелена дача». Сторони, уклавши мирову угоду щодо поділу, в тому числі цього майна, визнали, що таке майно є спільною сумісною власністю подружжя. Це майно набуто у спільну сумісну власність подружжям ОСОБА_7 , у тому числі, за рахунок коштів, отриманих ОСОБА_3 у позику від ОСОБА_5 , а отже ОСОБА_3 уклав договір позики із ОСОБА_5 в інтересах сім`ї і за рахунок цього майна, в тому числі, може бути виконано рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 коштів на користь ОСОБА_5 .
Таким чином, умовами мирової угоди, яку сторони надали суду для затвердження, порушуються права ОСОБА_5 щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу за рахунок майна, на яке накладено арешт під час виконання рішення суду.
Верховний Суд у постанові від 10 лютого 2021 року в справі №754/5841/17 зазначив, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).
Зважаючи на викладене, з урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що поділ вказаного майна за мировою угодою сторін, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, порушує права та законні інтереси ОСОБА_5 , оскільки позбавлення відповідача ОСОБА_3 права власності на відповідне майно утруднить виконання судового рішення про стягнення з нього на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики.
Відповідно до ч. 5 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:
1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або
2) одну зі сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.
Враховуючи, що мирова угода, укладена сторонами, порушує права чи охоронювані законом інтереси ОСОБА_5 , отже суд відповідності до п. 1 ч. 5 ст. 207 ЦПК України відмовляє у затвердженні мирової угоди й продовжує судовий розгляд.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 207, 260 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Відмовити у затвердженні мирової угоди, укладеної між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_5 про поділ майна подружжя шляхом визнання права власності на його частку.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду. Повний текст ухвали виготовлено 26.09.2023.

Суддя: В.Е.Ємчук