ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2653/23
провадження № 2/753/3181/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Мелещенковій А.С.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

сторони не з`явилися

представники третіх осіб не з`явилися,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Дарницький відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позицій учасників справи.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 (далі також - ОСОБА_2 , позивачка) в особі представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3 , відповідач, разом - сторони), про звільнення від заборгованості зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , по виконавчому листу № 753/198/14 від 07.10.2016.

Позов обґрунтований такими обставинами.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_4 . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 шлюб між сторонами розірвано. Підставою для припинення сімейних відносин стало застосування відповідачем до позивачки насилля. Після останнього випадку побиття позивачка потрапила до лікарні, по виходу з якої не змогла повернутися у свою квартиру, оскільки відповідач змінив замки. Своїми умисними діями відповідач усунув позивачку від участі у вихованні та у спілкуванні з дитиною, вживав заходів для звільнення позивача з роботи, що призвело до неможливості заробляти собі на існування. Усі намагання позивачки мирним шляхом врегулювати спір призводять лише до конфліктів, усі речі, які позивачка намагалась передати сину, відповідач забирав та категорично забороняв дитині будь що приймати від позивача. Права позивачки як матері на сьогодні є порушеними. У лютому 2017 року позивачка випадково дізналась про існування рішення суду про стягнення з неї на користь відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/3 частини її доходів. У квітні 2017 позивачка також дізналась про наявність виконавчого провадження щодо стягнення з неї аліментів на сина, який проти своєї волі проживає з батьком.

Після того як відповідач створив позивачці перешкоди у потраплянні до квартири, у якій вони спільно проживали, вона опинилась на вулиці без засобів для існування, при цьому відповідач неодноразово приходив до роботодавця позивачки і погрозами та примусом, в тому числі наданням неправдивої інформації, змушував звільнити позивачку. Тому позивачка змушена була зайнятися підприємницькою діяльністю.

Внаслідок постійних страждань, психологічного тиску та фізичних катувань у позивачки розвинулась тяжка хвороба - рак молочної залози, у 2020 році вона перенесла кілька операцій та в подальшому пройшла курси хіміотерапії, проте хвороба не відступила і загроза для її життя продовжує існувати. Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 88377 позивачці встановлено третю групу інвалідності з 13.07.2020 безтерміново.

У зв`язку з тяжкою хворобою позивача та її скрутним матеріальним становищем, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 по справі № 753/13345/20 (провадження № 2/753/2248/22), звільнено позивача від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина, стягнутих рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.02.2015, яка утворилась за період з 30.10. 2014 по 20.01.2022, в сумі 131 816, 30 грн. Вказане рішення набрало законної сили.

Враховуючи тяжкий стан здоров`я, позивач не має можливості працювати, оскільки проходить лікування та намагається всіма силами відновити своє здоров`я. Проте позивач ще змушена здійснювати догляд за своїми батьками похилого віку, які потребують додаткового догляду, у зв`язку зі старістю та хворобами. Вказані обставини перешкоджають позивачу сплачувати аліменти на дитину та заборгованість по аліментам, яка утворилася, внаслідок скрутного матеріального становища.

За таких обставин, позивачка просить звільнити її від сплати заборгованості за аліментами, починаючи з 20.01.2022 по день ухвалення рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 правом на подання відзиву не скористався.

Правом на подання пояснень щодо позову треті особи не скористались.

В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Сторони та представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ІІ. Рух справи, процесуальні дії суду та заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою від 27.02.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Судове засідання 13.04.2023 було відкладено через неявку відповідача та представників третіх осіб на 23.05.2023.

Судове засідання 23.05.2023 проводилося в режимі конференції за участю представника позивача, відповідач та представники третіх осіб до суду не з`явились без повідомлення причин неявки.

Ухвалою від 23.05.2023, що занесена до протоколу судового засідання суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

26.06.2007 між сторонами було зареєстровано шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя народився син ОСОБА_4 .

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29.09.2014 шлюб між сторонами розірвано.

02.02.2015 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.10.2014 до досягнення дитиною повноліття.

Вказаним рішенням суду встановлено, що дитина проживає з батьком, а мати, будучи зобов`язаною утримувати свою дитину, добровільно матеріальної допомоги не надає.

16.09.2015 Апеляційний суд м. Києва постановив ухвалу, якою відхилив апеляційну скаргу представника позивачки на вищевказане рішення суду.

Наведена обставина спростовує доводи представника позивачки про те, що ОСОБА_2 про існування рішення суду про стягнення аліментів випадково дізналась лише у лютому 2017 року.

З позову вбачається, що після розірвання шлюбу з відповідачем позивачка переїхала до батьків у м. Кривий Ріг, вона тривалий час ніде не працює.

У січні 2020 році у ОСОБА_2 було виявлено онкологічне захворювання, у зв`язку з чим вона проходила тривале амбулаторне та стаціонарне лікування, 05.02.2020 їй було проведено операцію з видалення молочної залози, в подальшому вона приймала гормональні препарати та пройшла кілька курсів хіміотерапії, що підтверджуються наданими представником позивачки медичними документами.

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААБ № 588377 позивачці встановлено третю групу інвалідності з 13.07.2020 безтерміново.

З електронного направлення на стаціонарне лікування від 11.08.2020 вбачається, що позивачка також хворіє на токсичний гепатит з важким перебігом.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.01.2022 звільнено ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 02.02.2015 (справа № 753/19813/14-ц), яка утворилась за період з 30.10.2014 по 20.01.2022, в сумі 131816, 30 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів головного державного виконавця Дарницького відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 26.12.2022 станом на 26.12.2022 сума заборгованості ОСОБА_2 складає 327388,05 грн.

ІV. Мотивувальна частина.

Статті 15, 16 ЦК України та стаття 4 ЦПК України закріплюють право кожної особи на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (стаття 2 ЦПК України).

Стаття 5 ЦПК України визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з положеннями статей 12, 76-82 ЦПК України, які визначають загальні правила доказування у цивільному процесі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення і щодо яких у учасників справи виникає спір.

За змістом статей 77, 78, 79, 80, 89 цього Кодексу докази повинні відповідати критеріям належності, допустимості і об`єктивності, а в своїй сукупності - також достатності, для підтвердження наявності або відсутності обставин справи, які відносяться до предмета доказування.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 6 статті 82 ЦПК України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття (стаття 51 Конституції України) та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України (далі - СК України).

Стаття 179 СК України визначає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 СК України).

Згідно з частиною 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених законодавчих норм в їх сукупності дає підстави для висновку, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, а право на отримання аліментів на утримання дитини має той з батьків або інших законних представників, разом з яким проживає дитина.

Аліментні зобов`язання позивачки виникли на підставі чинного рішення суду, яке є обов`язковим до виконання на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (статті 124, 129 Конституції України, стаття 18 ЦПК України).

Вимоги позову про звільнення від сплати заборгованості за аліментами обґрунтовані посиланням на положення частини 2 статті 197 СК України, якою передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Аналіз змісту наведеної правової норми свідчить про те, що істотними обставинами, які можуть бути підставою звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами, можуть бути лише ті, які стали причиною або однією з причин виникнення такої заборгованості.

На обґрунтування вимог позову позивачка в особі представника посилається на тяжку хворобу, необхідність продовження лікування, відсутність доходу та скрутний матеріальний стан.

При цьому надає медичні документи (виписки із медичної карти стаціонарного хворого, довідки), які датовані лютим 2020 року, червнем 2020 року та червнем 2021 року.

Дослідженням змісту рішення суду від 28.01.2022 у цивільній справі № 753/13345/20 установлено, що усі ці докази вже були предметом судового розгляду та за результатами їх оцінки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та звільнення ОСОБА_2 від сплати заборгованості за аліментами в загальному розмірі 131 816,30 грн.

Водночас суд зауважував, що відмова у задоволенні вимог про звільнення від сплати аліментів не позбавляє позивачку права ставити питання про захист порушеного права в інший спосіб, зокрема, шляхом звернення з позовом про зменшення розміру аліментів, що передбачено частиною 1 статті 192 СК України.

При цьому позивач не скористалася наданим їй правом на подання відповідного позову.

Встановлення позивачу в липні 2020 року ІІІ групи інвалідності надало їй право на отримання пенсії, а з огляду на висновок медико-соціальної експертної комісії щодо умов і характеру праці, остання має можливість влаштуватись на роботу за спеціальністю.

При цьому стороною позивача не надано доказів щодо понесених ОСОБА_2 витрат на лікування у зв`язку з встановленим діагнозом в період з січня 2022 року по час звернення до суду з позовом.

В матеріалах справи відсутні докази, що на даний час позивач проходить лікування, витрачає кошти на обстеження та медикаменти.

Доводи позову про відсутність вини позивачки у виникненні у період січня 2022 року по час подання позову заборгованості за аліментами не заслуговують на увагу, оскільки не доведені належними доказами.

Суд також відхиляє доводи представника позивача про надання позивачем коштів на утримання своїх батьків похилого віку.

Разом з тим, за змістом статей 182, 192 СК України наявність у платника аліментів інших утриманців може ураховуватись при вирішенні вимог про зменшення розміру аліментів, проте з огляду на конституційне положення про обов`язковість виконання рішення суду сама по собі вказана обставина не може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Під час розгляду даної справи, судом було забезпечено сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості (стаття 129 Конституції України).

Отже на підставі оцінки наведених представником позивача аргументів і наданих доказів суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_2 з підстав недоведеності вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи: Дарницький відділ Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), орган опіки та піклування Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

СУДДЯ Ю.С.МИЦИК