Справа № 180/1664/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 р. м.Марганець

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Хомченко С.І.,

з секретарем судового засідання Меньшиковою А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Марганець в порядку порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна та виключення з єдиного реєстру боржників, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 , головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна та виключення з єдиного реєстру боржників. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив, що втравні 2023 року в позивача заблокували його зарплатну соціальну банківську картку Приват Банк, код РНОКПП отримувача НОМЕР_1 , МФО 305299, ІВАК : НОМЕР_2 .

Позивач неодноразово звертався до виконавчої служби про зняття арешту з його картки, але йому відмовляли, тому що в них вже відсутні ці провадження і вони не можуть винести такого рішення.

Оскільки позивач не може отримати заробітну плату, тому що картка заблокована постановами про арешт на його майно Марганецьким відділенням виконавчої служби, тому позивач 16.08.2023 року звернувся до них із заявою про зняття арешту з його майна, оскільки виконавчі провадження в них відсутні.

01.09.2023 року позивач отримав відповідь з Марганецького відділення виконавчої служби у Нікопольському районі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро) де було зазначено: що на виконанні в Марганецькому відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Одеса) перебували наступні виконавчі провадження АСВП 63798441, АСВП 61449152, АСВП 61226536, АСВП 25636216, на даний час виконавчі провадженні повернуті стягувачам але заборгованість не погашена, тому державний виконавець не мав право зняти арешт з майна позивача.

Просить суд зняти арешт та заборону відчуження на майно, накладений згідно постанов державного виконавця та зобов`язати відповідача виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 ..

Відповідач головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області надав до суду відзив, в якому заперечував про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 , Марганецький міський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надали, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідив письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно із ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленомуЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст.76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що втравні 2023 року в позивача заблокували його зарплатну соціальну банківську картку Приват Банк, код РНОКПП отримувача НОМЕР_1 , МФО 305299, ІВАК : БА4305665 .

01.09.2023 року позивач отримав відповідь з Марганецького відділення виконавчої служби у Нікопольському районі Південного міжрегіонального управління юстиції ( м. Дніпро) де було зазначено: що на виконанні в Марганецькому відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м, Одеса) перебували наступні виконавчі провадження АСВП 63798441, АСВП 61449152, АСВП 61226536, АСВП 25636216, на даний час виконавчі провадженні повернуті стягувачам але заборгованість не погашена, тому державний виконавець не мав право зняти арешт з майна позивача.

Виконавче провадження АСВП 63798441 по вимозі № Ф-4561т58 У від 17.02.2020 про стягнення боргу 5508,36 грн з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Дніпропетровській області було відкрито 03.12.2020 року.

Керуючись статтею 56 Закопу України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення примусового виконання 14.06.2021 року було винесено постанову про арешт коштів боржника.

14.06.2021 року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження АСВП 61449152 по постанові ДП018 526497 від 06.08.2019 про стягнення боргу 102,00 грн з ОСОБА_1 на користь Запорізького РВП Дніпровського ВП було відкрито 04.03.2020 року.

26.01.2021року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження АСВП 61226536 по вимозі № Ф-4561-58 У від 16.08.2019 про стягнення боргу 23785,08 грн з ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС. у Дніпропетровській області було відкрито 11.02.2020 року.

24.03.2020року було винесено постанову про арешт коштів боржника.

26.04.2021року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, на підставі п.2 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження».

- Виконавче провадження АСЗП 25636216 по виконавчому листу № 2-592/11 від 31.03.2011 про стягнення аліментних платежів з ОСОБА_1 стягнення аліменти на користь ОСОБА_2 на доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 200,00грн. починаючи з 25.03.2011р., було відкрито 31.03.2011 року.

Керуючись ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника.

26.01.2021року винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану, на підставі п.2 частини першої статті 37 Закону України Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 40 ЗУ Про виконавче провадження» виконавче провадження щодо якого винесено постанову про завершення не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Статтею 41 ЗУ « Про виконавче провадження» виконавче провадження відновлюється у разі якщо постанова про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу стягувану визнана судом незаконною чи скасована.

Крім того сам відповідач державний виконавець зазначає що в нього немає у провадженні ні одного провадження про стягнення з позивача грошових коштів.

26.04.2021 року державний виконавець повернув виконавчий документ по вимозі № Ф-4561-58У від 16.08.2019 року стягувачу головному управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, на підставі п.2 ст. 37 закону України про виконавчення провадження, але на даний час стягувач повторно не звернув до виконання виконавчий документ.

03 лютого 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 639/858/21, провадження № 61-11506св22 (ЄДРСРУ № 108766199) досліджував питання щодо зняття арешту з майна уразі повернення виконавчого документа стягувачу.

Виконання судового рішення це завершальна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено статтею 6 Конвенції.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 2-2724/2011.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У разі повернення виконавчого документу стягувачу, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

?1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

?2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

?3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

?4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

?5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

?6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

?7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

?8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах зроблено у постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21).

За змістом положень частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених цим Законом.

Ураховуючи положення пункту 1 частини першої та частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини третьої статті 37 зазначеного Закону арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Указаний механізм запроваджено законодавцем із метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Втім наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09, провадження № 61-12406св21 (ЄДРСРУ № 108296856), від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21, ЄДРСРУ № 108653799).

Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України, позови про зняття арешту з майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Судом встановлено, що на даний час виконавчі провадження відностно позивача на виконанні відсутні, тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Керуючись ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 321,391 ЦК України, ст. ст. 4,10, 12,13,76,81, 247, 259,263-265,268,354,355 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , головного управління державної податкової служби України у Дніпропетровській області, Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна та виключення з єдиного реєстру боржників- задовольнити повністю.

Зняти арешт та заборону відчуження з усього належного ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 рухомого та нерухомого майна, який було накладено по постановам Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про арешт на майно, ВП № 63798441 від 14.06.2001 року, ВП № 61226536 від 24.03.2020 року, ВП № 25636216 та зобов`язати Марганецький міський відділ державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого та рухомого майна відомостей про накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , яке накладене згідно постанов Марганецького міського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса), про арешт на майно ВП № 63798441 від 14.06.2001 року, ВП № 61226536 від 24.03.2020 року, ВП № 25636216 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: С. І. Хомченко