Номер провадження: 22-з/813/335/23
Справа № 523/6070/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.,

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановила:

У квітні 2019 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 15466 доларів США.

У червні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , власником якої є ОСОБА_1 , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 29822966 від 11 січня 2019 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 29822966 від 11 січня 2019 року.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 було задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15466 доларів США.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказане судове рішення було оскаржене у апеляційному порядку представником ОСОБА_3 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 було задоволено частково.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року - скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 15466 доларів США та судові витрати у справі в сумі 3018,67 грн.

В решті позову відмовлено.

24 липня 2023 року до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання від представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просив скасувати арешт, накладений судом першої інстанції на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , посилаючись на те, що оскільки судом апеляційної інстанції було ухвалене судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , то є підстави для скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2021 року.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів доходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини також зазначає, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази. Разом із тим, додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Водночас, додаткове рішення може бути ухвалене на підставі лише тих доказів, які досліджувалися під час судового розгляду справи і лише за тими обставинами, які були предметом встановлення та оцінки судом. Додаткова постанова не може виходити за межі спірних правовідносин, встановлювати нові юридичні факти та вирішувати питання, які не входили до предмета спору.

Відтак, перелік підстав для ухвалення додаткового судового рішення, визначений статтею 270 ЦПК України, є вичерпним і доводи скаржника не свідчать про існування жодної з них для можливості ухвалення судом додаткового судового рішення, оскільки питання про скасування заходів забезпечення позову, яке представник ОСОБА_1 просить вирішити в порядку ухвалення додаткового рішення у справі, є процесуальним, та не відноситься до предмету позову, і для його вирішення цивільним процесуальним законодавством встановлений інший порядок.

Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали, а не додаткового рішення.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Метою застосування інституту скасування заходів забезпечення позову є закінчення розгляду справи шляхом постановлення судового рішення.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу представника ОСОБА_1 на те, що порядок вирішення питання щодо скасування заходів забезпечення позову регламентований положеннями статті 158 ЦПК України, а не статтею 270 ЦПК України, та вирішується шляхом подання відповідної заяви про скасування заходів забезпечення позову, а не заяви про ухвалення додаткового рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі.

Керуючись ст. ст. 158, 270 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

У задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе