Справа №359/4072/23
Провадження №2/359/1686/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2023 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Дьяченко В.В.

за участю

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача надійшла вищевказана позовна заява, у якій просить стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України на користь ОСОБА_3 матеріальну допомогу у розмірі 418 037,52 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач є сином ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але по день смерті працювала в Дніпровському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. 11.02.2015 між адміністрацією та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками працівників цивільної авіації України укладений колективний договір, який на дату смерті ОСОБА_4 діяв в редакції від 20.05.2020. Згідно із п. 4.1 додатку 19 до Колективного договору «Програма соціального захисту випадку смерті працівника підприємство гарантує надання матеріальної допомоги у загальному розмірі 20-ти посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови, як такої що збільшує посадовий оклад померлого працівника одному з членів його сім`ї, а саме: дружині, чоловіку (шлюб зареєстрованому повнолітньому сину, дочці, батькам працівника). На виконання положень колективного договору 25.11.2021 позивачем, як сином померлої ОСОБА_4 та відповідачем укладений договір № ПП-3 про виплату матеріальної допомоги за колективним договором. Наказом відповідача № 970/о від 26.11.2021, матеріальна допомога мала виплачуватися по 19 566,67 грн. щомісяця з 25.11.2021 по 31.10.2023. Починаючи з квітня 2022 відповідач порушує взяті на себе за договором зобов`язання з виплати матеріальної допомоги. Станом на 01.03.2023 розмір заборгованості по виплаті матеріальної допомоги складає 228 045,63 грн. Відповідно до п. 4.1 договору, у разі невиплати матеріальної допомоги у строки, передбачені договором, підприємство сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасного виплаченої суми за кожен день затримки починаючи з 11 банківського дня. Тому, позивач з урахуванням п. 4.1 договору та ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача на його користь 418 037,52 грн., яка складається з наступного: матеріальна допомога у розмірі - 221 289,26 грн., інфляційні витрати - 61958,97 грн., пеня - 120 295,32 3% річних - 14 493,97 грн.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08.05.2023 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2023 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено до розгляду по суті.

11.05.2023 представник відповідача подав відзив на позов, яким просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Мотивує тим, що у зв`язку з настанням форс-мажорних обставин, які полягають у військових діях, закритті повітряного простору над Україною та забороною авіа сполучень. Крім того звертають увагу, що було розроблено та направлено на адрес позивача додаткову угоду № 1 до договору № ПП -3 від 25.11.2021, відповідно до п. 1.1 якої призупиняється дія положення 3 абзацу п. 3.1 розділу 3 Договору до момент скасування військового стану та протягом 6 місяців з дати його скасування стороні пропонувалось погодити порок виплати за цим договором. Представник відповідача звернув увагу суду також на те, що до початку військового вторгнення рф виплати відповідачем проводились своєчасно та у обсязі передбаченим договором. Всього було здійснено 4 виплат на загальну суму 78266,68 грн, остання виплата була здійснена підприємством лютому 2022 р. Так, наказом ДП «Украерорух» №141 від 30.03. 2022 було призупинено дію окремих положень Колективного договору на підставі ст.11 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану» з 01.04.2022. Зазначають про відсутність підстав для нарахування штрафних санкцій, оскільки зазначена виплата не була передбачена у день звільнення, а мала бути виплачена у відповідності до графіка, що передбачений відповідним наказом. Звертають увагу, що була призупинена дія наказів про виплату матеріальної допомоги так і призупинено дію пунктів колективного договору, тому відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення матеріальної допомоги, інфляційних витрат, пені та 3% річних. Відтак, вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

06.07.2023 позивач подав відповідь на відзив, обґрунтовуючи його тим, що посилання відповідача щодо зупинення дії окремих положень колективного договору наказом № 141 від 30.03.2022, жодним чином не впливає на добровільно взяті відповідачем на себе зобов`язання за договором, оскільки це два різні правочини. Необґрунтованим є посилання відповідача на відсутність доходу внаслідок закриття повітряного простору України як на підставу зупинення чи припинення прийнятих на себе договірних зобов`язань матеріального характеру. Відповідно до положень ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ст.ст. 599-609 ЦК України не містять положень про припинення зобов`язань внаслідок відсутності коштів чи то доходу у боржника. Вважає посилання відповідача на дію форс-мажорних обставин безпідставними та недоведеним, а стягнення з відповідача штрафних санкцій в заявленому в позові розмірі є обґрунтованим та справедливим.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявленого позову заперечувала з підстав викладених у відзиві на позовну заяву .

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п.1 ч. 2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально - економічних відносин, і узгодження інтересів працівників та роботодавців.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 13 КЗпП України у колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема : нормування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.); встановлення гарантій, компенсацій, пільг.

За змістом ч.1 ст. 14 Закону України «Про колективні договори» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є сином ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 , актовий запис № 655 від 16.07.2022, зареєстрованого відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Дніпропетровська.

ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 2512 від 09.11.2021, зареєстрованого Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Дніпро.

ОСОБА_3 по день смерті працювала у Дніпровському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.

Зазначене у судовому засіданні не заперечувалось сторонами.

11.02.2015 між адміністрацією та Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та профспілками працівників цивільної авіації України укладений колективний договір, який на дату смерті ОСОБА_4 діяв в редакції від 20.05.2020.

Відповідно до п. 1.7 колективного, жодна зі сторін, що підписала договір, не може в односторонньому порядку припинити виконання його положень

Згідно до п. 3.1 колективного договору, його положення поширюються на всіх найманих працівників підприємства незалежно від того, чи є вони членами профспілок.

Як передбачено п. 4.1 додатку 19 до Колективного договору «Програма соціального захисту випадку смерті працівника підприємство гарантує надання матеріальної допомоги у загальному розмірі 20-ти посадових окладів з урахуванням доплати за знання та постійне використання в роботі іноземної мови, як такої що збільшує посадовий оклад померлого працівника одному з членів його сім`ї, а саме: дружині, чоловіку (шлюб зареєстрованому повнолітньому сину, дочці, батькам працівника).

На виконання положень колективного договору 25.11.2021 позивачем, як сином померлої ОСОБА_4 та відповідачем укладений договір № ПП-3 про виплату матеріальної допомоги за колективним договором.

Відповідно до п. 1.1 договору, підприємство зобов`язується виплатити члену сім`ї померлого працівника матеріальну (грошову) допомогу, передбачену п. 4.1 розділу програми соціального захисту (додаток 19 до колективного договору).

Відповідно до п. 2.3 договору, розмір матеріальної допомоги становить 469 600,00 грн.

Відповідно до розділу 3 договору, підприємство виплачує матеріальну договору частинами протягом 24 місяців: перща виплата протягом 10 днів з дати набрання чинності договором, залтщок кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору. Матеріальна допомога перераховується з банківського рахунку підприємства на банківський рахунок позивача, повідомлений ним при укладенні цього договору.

Наказом відповідача № 970/о від 26.11.2021, матеріальна допомога мала виплачуватися по 19 566,67 грн. щомісяця з 25.11.2021 по 31.10.2023.

Станом на 01.03.2023 розмір заборгованості по виплаті матеріальної допомоги складає 228 045,63 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору, у разі невиплати матеріальної допомоги у строки, передбачені договором, підприємство сплачує пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасного виплаченої суми за кожен день затримки починаючи з 11 банківського дня.

Наказом ДП «Украерорух» № 141 від 30.03.2022 було призупинено дію окремих положень колективного договору з 01.04.2022 на час воєнного стану в Україні, окрім пунктів та їх окремих підпунктів 5.1-5.4, 5.4.1, 5.6, 5.8, 5.10, 5.11, 5.11.1, 5.11.2, 5.15, 5.17, 5.25, 5.27 та 5.28 розділу 5 колективного договору, додатків 2-7, 9 до колективного договору.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач направляв на адресу позивача додаткову угоду № 1 до договору № ПП-3 від 25.11.2021, яким, через наявність форс мажорних обставин, пропонував позивачу змінити умови основного договору щодо порядку та строків виплати матеріальної допомоги, але доказів, що позивач отримав додаткову угоду у відділенні зв`язку Укрпошта відсутні. Наведене, в свою чергу, унеможливлює укладення додаткової угоди щодо зміни істотних умов основного договору.

Між тим, як зазначив позивач у позовній заяві зазначена додаткова угода укладена не була.

Як вбачається з відзиву на позовну заяву та не заперечувалось сторонами, що ДП «Украерорух» виплатило позивачу частину матеріальної допомоги у загальному розмірі 78 266 грн. 68 коп., що становлять лише 4 виплати.

На підставі ч.1 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню.

Суд також звертає увагу на те, що позивач просив стягнути з відповідача на його користь з урахуванням п. 4.1 договору та ст. 625 ЦК України борг у загальному розмірі 418 037,52 грн., яка складається з наступного: матеріальна допомога у розмірі - 221 289,26 грн., інфляційні витрати - 61958,97 грн., пеня - 120 295,32 3% річних - 14 493,97 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виплатив позивачу будь-яку іншу частину матеріальної допомоги.

Видача наказу ДП «Украерорух» № 141 від 30 березня 2022 року не є способом внесення зміни до вказаного договору, адже згідно з п. 5.2 договору усі зміни, які виникають упродовж дії договору, мають бути погоджені сторонами та оформлені виключно додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору, але у даному випадку відповідачем не надано доказів, що зазначена угода була отримана саме позивачем, що унеможливлює укладення додаткового договору щодо зміни істотних умов основного договору.

Правовідносини, що виникли на підставі договору № ПП-3 від 25.11.2021, є суто цивільно-правовими. У зв`язку з тим, що на них не поширюється ні Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах військового стану», ні колективний договір, тому суд критично оцінює послання представника відповідача на настання форс-мажорних обставин, адже згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене суд вважає, що з ДП «Украерорух» на користь ОСОБА_3 належить стягнути матеріальну допомогу у розмірі 418037 гривень 52 копійки при цьому позов задовольнити.

Згідно з ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5,10-13,77-81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, місцезнаходження: Київська область,м. Бориспіль, а/с 173, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 грошові кошти в розмірі 418037 гривень 52 копійки.

Стягнути з Державного підприємства обслуговування повітряного руху України , місцезнаходження: Київська область,м.Бориспіль, а/с 173, на користь ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого в АДРЕСА_1 судовий збір у розмірі 4180 гривень 37 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 12.10. 2023.

Суддя Чирка С.С.