КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року

справа № 754/6089/22

провадження № 22-ц/824/8339/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Кулікової С.В.,

при секретарі: Яницькій О.Л.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач -Київський пансіонат ветеранів праці

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника комунальної організації Київського пансіонату ветеранів праці на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року, постановлене під головуванням судді Бабко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Київського пансіонату ветеранів праці про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі

В С Т А Н О В И В :

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі.

Вимоги мотивувала тим, що 19.03.2021 рішенням Деснянського районного суду м. Києва по справі № 754/10159/20 поновлено її на роботі, стягнено середню заробітну плату за час вимушеного прогулу та стягнено моральну шкоду. Визнано незаконним та скасовано наказ №361-к від 08.07.2020 Київського пансіонату ветеранів праці про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з гуманітарних питань в порядку п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 164 робочих днів в сумі 81508,00 грн та моральну шкоду 5000,00 грн.

Однак, станом на час подання позовної заяви ОСОБА_1 на посаді не поновлена, оскільки відповідач ухиляється від виконання рішення в цій частині. Тому просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20.03.2021 по 19.03.2022 в розмірі 124 747,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року позов ОСОБА_1 до Київського пансіонату ветеранів праці про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі - задоволено частково.

Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 20.03.2021 по 19.03.2022 в розмірі 124 747,00 грн.

Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1355,00 грн.

В інший частині позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник представника комунальної організації Київського пансіонату ветеранів праці просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вимоги обґрунтовані тим, що предметом спору в даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді. Водночас, у мотивувальній частині судового рішення суд помилково послався на те, що зазначена вимога є спором про оплату праці, а тому працівник має право звернутись до суду з відповідними вимогами без обмеження будь-яким строком. Апелянт вказує на пропуск позивачем тримісячного строку на звернення до суду з даним позовом.

Також зазначає, що Київський пансіонат ветеранів праці самостійно розшукував позивача для поновлення його на роботі, надсилав останньому листи із вимогою з`явитись на роботі для врегулювання питання щодо поновлення його на роботі.

В судовому засіданні представник Київського пансіонату ветеранів праці апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення Деснянського районного суду від 19.03.2021 в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань в Київському пансіонаті ветеранів праці, яке набрало законної сили, на час ухвалення рішення суду по даній справі - не виконано. А також із відсутності підстав для застосування строку позовної давності до вказаних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2021 по справі № 754/10159/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до Київського пансіонату ветеранів праці про поновлення на роботі, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди - задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ №361-к від 08.07.2020 Київського пансіонату ветеранів праці про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з гуманітарних питань в порядку п. 3 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці. Стягнуто з Київського пансіонату ветеранів праці на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу- 164 робочих днів в сумі 81508,00грн та моральну шкоду 5000,00грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29.09.2021 по справі № 754/10159/20 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2021 - залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 23.12.2021 по справі № 754/10159/20 рішення Деснянського районного суду м. Києва від 19.03.2021 та постанову Київського апеляційного суду від 29.09.2021 - залишено без змін.

23.03.2021 по справі № 754/10159/20 позивачу ОСОБА_1 було видано виконавчий лист про поновлення останньої на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці.

24.03.2021 постановою Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 754/10159/20 від 23.03.2021, виконавче провадження № 64937919.

07.04.2021 ОСОБА_1 та Київському пансіонату ветеранів праці державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) була направлена Вимога виконавця проте, що 21.04.2021 об 11:00год директор Київського пансіонату ветеранів праці та ОСОБА_1 повинні з`явитись за адресою: м. Київ, вул. Кубанської України, 2 для виконання рішення суду.

07.04.2021 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено Акт державного виконавця, відповідно до якого при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 64937919 про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київському пансіонату ветеранів праці, з метою повного виконання зазначеного вище виконавчого провадження встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з карантином потрапити не виявилось можливим. Зі слів охоронця (по системі зв`язку встановленій на прохідній) директора на робочому місці не виявилось.

19.04.2021 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було постановлено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до 05.05.2021 на підставі того, що боржник звернувся до суду щодо роз`яснення виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці у зв`язку з відсутністю зазначеної посади станом на 07.04.2021.

06.05.2021 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено Акт державного виконавця, відповідно до якого при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 64937919 про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київському пансіонату ветеранів праці, з метою повного виконання зазначеного вище виконавчого провадження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 рішення суду не виконано. Боржником в особі директора надано усне пояснення щодо виконання рішення, тобто боржнику не зрозуміло, яким чином повинно бути виконане дане рішення суду, оскільки не існує посади вказаної у виконавчому документі.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 06.05.2021 накаледно штрафу на Київський пансіонат ветеранів праці за невиконання рішення суду, станом на 06.05.2021 в розмірі 5100,00грн.

Судом установлено, що постанова про накладання штрафу від 06.05.2021 виконана повністю, штраф оплачений Київським пансіонатом ветеранів праці.

21.05.2021 державним виконавцем Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено Акт державного виконавця, відповідно до якого при вчиненні виконавчих дій по виконавчому провадженню № 64937919 про поновлення на роботі ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київському пансіонату ветеранів праці, з метою повного виконання зазначеного вище виконавчого провадження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 рішення суду не виконано, а саме ОСОБА_1 не поновлено на посаді заступника директора з гуманітарних питань. Зі слів охоронця, директор ОСОБА_2 на робочому місці відсутній. На проведення виконавчих дій представник боржника не з`явився, директор пансіонату на телефонні дзвінки не відповідає.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 21.05.2021 накладено штраф на Київський пансіонат ветеранів праці за повторне невиконання рішення суду, в розмірі 10200,00грн.

Судом установлено, що постанова про накладання штрафу від 21.05.2021 виконана повністю, штраф оплачений Київським пансіонатом ветеранів праці.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 31.01.2022 закінчено виконавче провадження на підставі того, що рішення суду боржником не виконано, державним виконавцем направлено подання про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України до Деснянського КП ГУ НП у м. Києві, як керівника боржника.

Згідно із Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань відкрите кримінальне провадження за № 0001485.

Відповідно до листів - відповіді від 12.05.2021 № 051/Д-5412-009/4 та 13.05.2021 № 051/Д-7038-009/4 на звернення ОСОБА_1 щодо поновлення останньої на посаді заступника з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці, Департамент соціальної політики Виконавчий орган Київської міської Ради відповів, що оскільки відсутнє рішення Київського апеляційного суду у справі №754/10159/20, Київський пансіонат ветеранів праці, не має можливості поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з гуманітарних питань Київського пансіонату ветеранів праці.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України).

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєвоважливих прав та інтересів громадян і держави.

Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому, з огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі необхідно вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.

Отже, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов`язок полягає у тому, що у роботодавця обов`язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника.

За змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі необхідно вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення (відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 760/9521/15-ц)

Крім того, працівник не позбавлений права після ухвалення судового рішення про поновлення його на роботі в подальшому звернутися до суду із позовом про стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визначеного частиною 2 статті 235 КЗпП України (висновок відповідає змісту Постанови Великої Палати Верховного від 08.02.2022).

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що саме з вини відповідача відбулася затримка виконання рішення суду про поновлення позивача, що відповідно до статті 236 КЗпП України, є підставою для стягнення з останнього на користь позивача середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Відповідно до позивних вимог ОСОБА_1 просила стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 20.09.2021 року по 19.03.2022 року.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 14.05.2021, визначено, що середньоденна заробітна плата позивача становить 497,00грн.

Враховуючи наведене, суд дійшов правильного висновку, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 20.03.2021 по 19.03.2022 становить: 124 747,00грн (251 робочих днів х 497грн).

Відповідачем вказаний розрахунок не спростовано.

Доводи скаржника про те, що предметом спору в даній справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді, та посилання на постанову Верховного Суду від 14.07.2021 (справа № 1340/4393/18) в якій зроблено висновок, що середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі не є основною чи додатковою заробітною платою, а тому такі вимоги мають бути пред`явлені в місячний строк з дня коли працівник дізнався про порушене право, колегія суддів не відхиляє.

У постанові від 08 лютого 2022 року (справа №755/12623/19), який враховано судом першої інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку стосовно того, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не є складовою заробітної плати, вказавши, що, по суті, це є не отримана заробітна плата за невиконання трудової функції не з вини працівника, відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Конституційний Суд України неодноразово надавав офіційне тлумачення частині другій статті 233 КЗпП України. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині 2 статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду з якими не обмежується будь-яким строком.

Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.

До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин.

Частиною 2 Статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 552/3404/17, від 30 січня 2019 року у справі № 808/1271/18, від 22 квітня 2021 року у справі № 826/8789/18, від 10 травня 2022 року у справі №369/3013/20, від 26 травня 2022 року у справі №420/10861/21.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються стягнення належної їй заробітної плати, які, відповідно до статті 233 КЗпП України, не обмежуються будь-яким строком звернення до суду.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідачем надано копію наказу Київського пансіонату ветеранів праці № 130-к від 17.04.2023 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі з 17.04.2023 року. Водночас вказана обставина не звільняє відповідача від виплати позивачу середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Посилання апелянта про те, що останній самостійно розшукував позивача для поновлення його на роботі, надсилав йому листи із вимогою з`явитись на роботі для врегулювання питання щодо поновлення його на роботі колегія суддів також не приймає. Вказані обставини були предметом оцінки судом першої інстанції, та встановлено, що відповідач без належних та правових причин не допускав позивачку до приміщення в якому знаходиться Київський пансіонат ветеранів праці, що підтверджується Актами державного виконавця. Крім того, вказана обставина не може бути підставою для невиконання рішення суду щодо поновлення на роботі.

Апеляційна скарга не містить доводів щодо незгоди рішення суду в частині відмови у відшкодуванні моральної шкоди, а тому апеляційним судом відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в цій частині не переглядається.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника комунальної організації Київського пансіонату ветеранів праці залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач

Судді