Справа №443/1140/23
Провадження №2/443/437/23
РІШЕННЯ

іменем України

25 вересня 2023 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади села Новосільці в особі Ходорівської міської ради Стрийського району Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, факту належності правовстановлюючого документу та визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт належності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області; встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; встановити факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 017206 від 16.04.1997 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №647; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017206, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Молодинчецькій сільській раді 16.04.1997 року за №647; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Молодинчецькій сільській раді 16.04.1997 року за №648.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мачуха - ОСОБА_6 , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207 від 16.04.1997 року. Згідно довідки Ходорівської міської ради №186 від 16.05.2023 року, ОСОБА_3 дійсно проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент її смерті разом з нею проживав без реєстрації її чоловік ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Молодинчецької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 в шестимісячний термін після її смерті. На момент смерті ОСОБА_3 , інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, окрім її чоловіка ОСОБА_4 - не було. ОСОБА_4 постійно проживав із дружиною на час відкриття спадщини, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається таким, що її прийняв, проте юридично не оформив своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,84 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017206 від 16.04.1997 року № 647. Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207 від 16.04.1997 року, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , проте не оформив своїх спадкових прав. Згідно довідки Ходорівської міської ради №187 від 16.05.2023 року, ОСОБА_4 дійсно проживав і був прописаний в АДРЕСА_2 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від його імені у виконкомі Молодинчецької сільської ради посвідчувався заповіт в користь ОСОБА_2 за № 50 від 10.12.2003 року. На день смерті заповідача заповіт не змінений і не скасований. На день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживав і був зареєстрований син ОСОБА_2 1964 року народження. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті свого батька в шестимісячний термін після його смерті. Зазначає, що на момент смерті ОСОБА_4 , окрім нього, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. Оскільки він постійно проживав із своїм батьком на час відкриття спадщини в с. Новосільці, не заявляв про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що спадщину прийняв, однак юридично спадкові права він не оформляв.

08.06.2023 року він звернувся до приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , однак нотаріус відмовив йому, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Молодинчецької сільської ради, що належала померлому і є спадковим майном. Крім того, ним самостійно виявлено, що із довідки відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру вбачається, що зареєстровано право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ № 017206 від 16.04.1997 року на прізвище « ОСОБА_5 », хоча згідно свідоцтві про смерть батько позивача вказаний як « ОСОБА_4 ». Таким чином наявна певна розбіжність у прізвищі та імені спадкодавця та у правовстановлюючому документі. Також, зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 відмінне від його фактичного місця проживання на час смерті його дружини ОСОБА_3 , а тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 на час її смерті. При цьому, у свідоцтві про укладення шлюбу від 18.01.1975 року НОМЕР_1 , ім`я дружини записано ОСОБА_7 , а прізвище ОСОБА_8 , а тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт належності ОСОБА_3 Свідоцтва про укладення шлюбу від 18.01.1975 року НОМЕР_1 .

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 20.07.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву, згідно якої повідомляє про відсутність на час розгляду даної справи у суді інформації, яка була б підставою щодо заперечення позовних вимог. Крім того, просить розглянути справу за відсутності їхнього представника.

Заслухавши вступне слово представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено наступні обставини.

Як видно з копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній зареєстрований у с.Новосільці, з 07.07.1987 року (а.с.10 на звороті).

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_9 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія НОМЕР_3 , 18.01.1975 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.13).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мачуха позивача ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_4 виданим Молодинчецькою сільською радою від 23.05.2005 року (а.с.14).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, належне померлій згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207 від 16.04.1997 року (а.с.23).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №186 від 16.05.2023 року, ОСОБА_3 дійсно проживала по АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . На момент її смерті разом з нею проживав без реєстрації її чоловік ОСОБА_4 . Від імені ОСОБА_3 у виконкомі Молодинчецької сільської ради заповіт не посвідчувався. ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті своєї дружини ОСОБА_3 в шестимісячний термін після її смерті (а.с.15).

Оскільки заповіту ОСОБА_3 не залишала, то спадкування відбулося за законом.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 був чоловік останньої ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 спадщину за законом після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняв, оскільки вступив в управління і володіння спадковим майном, однак юридично спадкових прав не оформив, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №71718913 від 07.03.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_5 , виданим Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району від 26.03.2009року (а.с.17).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,84 умовних кадастрових гектари, належне померлому згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017206 від 16.04.1997 року № 647 (а.с.21).

Також у склад спадщини увійшло право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207 від 16.04.1997 року, що він фактично успадкував після смерті своєї дружини ОСОБА_3 , проте не оформив своїх спадкових прав.

За життя ОСОБА_4 , 10.12.2003 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Молодинчецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 50, згідно якого останній заповіла все своє майно ОСОБА_2 . (а.с.19).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №187 від 16.05.2023 року, ОСОБА_4 дійсно проживав і був прописаний в АДРЕСА_2 до дня смерті, яка наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . Від його імені у виконкомі Молодинчецької сільської ради посвідчувався заповіт в користь ОСОБА_2 за № 50 від 10.12.2003 року. На день смерті заповідача заповіт не змінений і не скасований. На день смерті ОСОБА_4 разом з ним проживав і був зареєстрований син ОСОБА_2 1964 року народження. ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті свого батька в шестимісячний термін після його смерті. (а.с.18).

Відповідно до довідки Ходорівської міської ради №230 від 20.09.2023 року, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Новосільці Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_5 , на якого видано Сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017206 від 16.04.1997 року, одна і таж особа (а.с.39).

Судом також встановлено, що крім позивача, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б претендували на обов`язкову частку у спадщині, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 не було, що також підтверджується інформаційною довідкою із спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №71718914 від 07.03.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.20).

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні дав покази про те, що являється сусідом позивача. ОСОБА_4 після смерті першої дружини одружився вдруге. Після смерті другої дружини ОСОБА_3 його син ОСОБА_1 забрав свого батька проживати до себе, де здійснював догляд за ним, займався його похованням.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні дала покази про те, що являється дружиною позивача. Батько її чоловіка ОСОБА_4 мав другу дружину Терезу, оскільки перша дружина його померла. Після смерті другої дружини вони з чоловіком забрали його батька проживати до себе, доглядали за ним до самої його смерті. ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_3 працювали в колгоспі та мали земельні паї.

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, листом-відповіддю приватного нотаріуса Стрийського районного нотаріального округу Посацькою А.О. №74/02-31 від 08.06.2023 року (а.с.25), ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, яке він має намір успадкувати.

Крім того, позивачем самостійно встановлено, що із довідки відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру вбачається, що зареєстровано право на земельну частку (пай), згідно сертифікату на земельну частку (пай) серії ЛВ № 017206 від 16.04.1997 року на прізвище « ОСОБА_5 », хоча згідно свідоцтві про смерть батько позивача вказаний як « ОСОБА_4 ». Таким чином наявна певна розбіжність у прізвищі та імені спадкодавця та у правовстановлюючому документі.

Окрім того, зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 відмінне від його фактичного місця проживання на час смерті його дружини ОСОБА_3 , а тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 на час її смерті.

Також, у свідоцтві про укладення шлюбу від 18.01.1975 року НОМЕР_1 , ім`я дружини записано ОСОБА_7 , а прізвище ОСОБА_8 , а тому для юридичного оформлення спадщини, позивачу необхідно встановити факт належності ОСОБА_3 Свідоцтва про укладення шлюбу від 18.01.1975 року НОМЕР_1 .

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч.1 ст. 1235 Цивільного кодексу України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Крім того, згідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно до листа Верховного Суду України 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту.

Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідків в їх сукупності достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_4 постійно проживав разом із ОСОБА_3 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також факт належності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області та факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 017206 від 16.04.1997 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №647, а тому позов у цих частинах є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із вимогами ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку не заявив про відмову від спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право протягом шестимісячного строку подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7 та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Позивач стверджує, що правовстановлюючі документи на спадкове майно втрачено.

Доказом того, що покійний ОСОБА_4 отримав право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ №017206, зареєстрованого 16.04.1997 року, реєстраційний номер 647, площа земельної ділянки 1,84 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 15.10.1996 р. №647, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.03.2023 року №822/15-23 (а.с.21).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_5 у відділі не зареєстровано.

Доказом того, що покійна ОСОБА_3 отримала право на середню земельну частку (пай), маючи Сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія ЛВ №017207, зареєстрованого 16.04.1997 року, реєстраційний номер 648, площа земельної ділянки 1,78 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 15.10.1996 р. №660, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 20.03.2023 року №822/15-23 (а.с.23).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_3 у відділі не зареєстровано.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із тим, що відсутні правовстановлюючі документи на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Молодинчецької сільської ради Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області, Свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , виданого Молодинчецькою сільською радою Жидачівського району Львівської області.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 разом із ОСОБА_3 в с. Новосільці Жидачівського району Львівської області на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт належності ОСОБА_4 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ № 017206 від 16.04.1997 року, виданого на ім`я ОСОБА_5 та зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів за №647.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,84 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017206, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Молодинчецькій сільській раді 16.04.1997 року за №647.

Визнати за ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , право на земельну частку (пай) на території Молодинчецької сільської ради, площею 1,78 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ №017207, виданого на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА №660 від 15.10.1996 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації Сертифікатів на право на середню частку (пай), що видаються Жидачівською РДА по Молодинчецькій сільській раді 16.04.1997 року за №648.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 жовтня 2023 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка