Справа № 442/6797/23
Провадження № 2-о/442/336/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваль Р.Г. перевіривши на відповідність вимогам ст. 315-319 ЦПК України заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку окремого провадження звернувся заявник ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить встановити факт, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є єдиною особою, яка зайнята постійним доглядом у зв`язку з відсутністю інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд, за матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Визначений у частині 1 статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19) вказано, що «для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах. Заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би факт, що має юридичне значення, але йому в цьому було відмовлено (із зазначенням причин відмови). Вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо при розгляді заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, визначено, що існує спір про право і справа має розглядатися за правилами того судочинства, за яким подано цю заяву, проте в порядку позовного провадження, то суд залишає заяву без розгляду. У випадку якщо справа підлягає розгляду в порядку іншого судочинства, ніж подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, то суд відмовляє у відкритті провадження або закриває провадження у справі, якщо провадження у справі було відкрито».

Судом встановлено, що звертаючись до суду із заявою в порядку окремого провадження з посиланням на статті 293, 315 ЦПК України, заявника зазначає, що він ОСОБА_1 є єдиною особою, яка може бути зайнята постійним доглядом за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що його потребує відповідно до законодавства України, що породжує виникнення прав та обов`язків у заявника щодо отримання соціальних пільг та виплат.

Пунктом шостим частини 1 статті 1 Закону України «Про соціальні послуги» визначено, що надавачами соціальних послуг, зокрема, є фізичні особи, які включені до розділу «Надавачі соціальних послуг» Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг.

Формування реєстру, відповідно до ч. 6 ст. 15 Закону, здійснюється шляхом внесення до нього відповідної інформації уповноваженими органами системи надання соціальних послуг. Порядок формування, ведення та доступу до Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 2021 року № 99.

Механізм призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, визначено Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року за №859.

Пунктом 7 цього Порядку визначено, що призначення і виплата компенсації здійснюються уповноваженим органом з місяця подання фізичною особою, яка надає соціальні послуги, таких документів: зокрема заява про згоду надавати соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; заява про згоду отримувати соціальні послуги; копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією (для осіб з інвалідністю).

Норми чинного законодавства не вимагають для призначення виплат особі, що здійснює догляд, вставлення в судовому порядку факту, з яким заявник звернувся до суду. Необхідність такого догляду та сам факт його здійснення, встановлюється уповноваженим органом на підставі поданих документів.

З вказаного вбачається, що законодавство передбачає позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою, яка потребує такого догляду.

У разі не визнання уповноваженими особами органу соціального захисту населення, заявник не позбавлений можливості оскаржити їх дії чи бездіяльність у судовому порядку. За предметом та можливими правовими наслідками цей спір існуватиме у сфері публічно-правових відносин.

Отже, суд зазначає, що основні організаційні та правові засади надання соціальних послуг, спрямованих на профілактику складних життєвих обставин, подолання або мінімізацію їх негативних наслідків, особам/сім`ям, які перебувають у складних життєвих обставинах визначені Законом України "Про соціальні послуги" (далі - Закон).

Відповідно до п.6 та п.10 ч.1 даного Закону, надавачами соціальних послуг - юридичні та фізичні особи, фізичні особи - підприємці, включені до розділу "Надавачі соціальних послуг" Реєстру надавачів та отримувачів соціальних послуг; отримувачі соціальних послуг - особи/сім`ї, які належать до вразливих груп населення та/або перебувають у складних життєвих обставинах, яким надаються соціальні послуги.

Згідно п.15 ч.1 ст.1 вказаного Закону, складні життєві обставини - обставини, що негативно впливають на життя, стан здоров`я та розвиток особи, функціонування сім`ї, які особа/сім`я не може подолати самостійно. Чинниками, що можуть зумовити складні життєві обставини, серед іншого, є інвалідність.

Кабінетом Міністрів України прийнято низку постанов, які регулюють порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду без здійснення підприємницької діяльності на професійній основі (постанова від 6 жовтня 2021 року №1040), порядок подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі (постанова Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року №859), порядок організації надання соціальних послуг (постанова Кабінету Міністрів України від 01 червня 2020 року №587).

Отже, чинним законодавством визначений позасудовий порядок встановлення статусу надавача соціальних послуг.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 є інвалідом ІІ-ї групи, що підтверджується довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 296692 від 04.07.2023 та пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 від 07.06.2023 та у зв`язку з наявними у нього захворюваннями вона потребує постійного стороннього догляду.

П.1 ч.1ст.186 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що заявник ОСОБА_1 є єдиною особою, яка може бути зайнята постійним доглядом за ОСОБА_2 , що його потребує відповідно до законодавства України, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки законодавством визначений позасудовий порядок встановлення статусу надавача соціальних послуг, відтак у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Відповідно до ч.2, 4 ст.186 ЦПК України, про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

Керуючись ст.ст.186, 294, 259, 260, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Роман КОВАЛЬ