Справа № 473/4833/23
УХВАЛА

"18" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Лузан Л.В., розглянувши клопотання представника позивачки адвоката Вуїв Оксани Вікторівни про звільнення позивачки ОСОБА_1 від сплати судового збору по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

в вересні 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, поданим в її інтересах представником адвокатом Вуїв Оксаною Вікторівною, до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, що стягуються з нього на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 грудня 2008 року.

Разом з вказаним позовом представник позивачки адвокат Вуїв О.В. подала клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору (щодо позовних вимог про стягнення заборгованості зі сплати аліментів), посилаючись на скрутне матеріальне становище (має на утриманні двох неповнолітніх дітей, розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу позивача (складається з соціальних виплат)).

Вирішуючи вказане клопотання, суд виходить з наступного.

Так, згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнається необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення п.1 ст. 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення від 19.06.2001 року в справі «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя у цивільних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до ЦПК України, Закону України «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити, розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Таким чином, враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, та, одночасно, приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, та на підставі документів, наданих позивачкою, суд приходить до висновку щодо можливості звільнення останньої від сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 136, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору по справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Лузан