ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Чумак О.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Прядкіної О.В.,

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2023 року ухваленого суддею Материнко М.О., повний текст рішення складено 19.01.2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення та розміру аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

встановила:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнених вимог просив змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір, стягнувши з ОСОБА_2 на його користь аліменти на власне утримання до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, та на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно.

В обгрунтування позову вказував, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.10.2020 року стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей - ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , починаючи з 10.08.2020 року і до досягнення дітьми повноліття, в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожного.

Зазначав, що протягом всього періоду виплати аліментів, його мати отримані аліменти витрачала не за призначенням, тобто не для матеріального його забезпечення, у зв`язку з чим він звернувся до суду із вказаним позовом.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи - ОСОБА_3 , про зміну способу стягнення та розміру аліментів- відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов в повному обсязі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що районним судом не взято до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов в повному обсязі та просив його задовольнити.

Також вказує, що районним судом не взято до уваги, що його матір використовує аліменти, які стягуються на його утримання не за призначенням, а тому наявні підстави для зміни способу їх стягнення шляхом внесення аліментів на особистий його рахунок.

19.07.2023 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила її залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, відповідач ОСОБА_2 її визнав, а третя особа ОСОБА_3 - просила залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 24.06.2006 року перебували у шлюбі, який рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 25.02.2021 року було розрізано.

Районним судом встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 07.10.2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей : ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , починаючи стягнення з 10.08.2020 року і до досягнення дітьми повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно на кожного (а.с. 5-8).

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 10 лютого 2022 року, затвердженого завідувачем відділу служби у справах дітей, вбачається, що умови проживання дітей задовільні, для них маються всі необхідні речі( а.с.47).

Відмовляючи в задоволенні позову районний суд виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактів нецільового використання аліментів, які стягуються на його утримання.

Колегія суддів вважає такий висновок районного суду вірним з наступних підстав.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до положень, що містяться у частинах 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року і набула чинності 27 вересня 1991 року) держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

За змістом ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтями 180,181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст.186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Отже, суд може прийняти рішення про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, якщо вони витрачаються не за цільовим призначенням.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1,2 ст.77 ЦПК України).

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно Порядку здійснення органом опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим Наказом Міністерства соціальної політики України від 15.11.2018 року №1713, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюють органи опіки та піклування шляхом проведення інспекційних відвідувань одержувача аліментів.

Безпосереднє проведення інспекційного відвідування покладається на службу у справах дітей відповідної районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів із залученням (за потреби) інших посадових осіб суб`єктів соціальної роботи із сім`ями, дітьми та молоддю (психолог, соціальний педагог, фахівець із соціальної роботи). Кількість посадових осіб, що проводять інспекційне відвідування, не може бути меншою ніж дві особи.

Підставою для проведення інспекційного відвідування одержувача аліментів є заява платника аліментів, подана до районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання одержувача аліментів або до відповідної служби у справах дітей.

До матеріалів справи позивачем долучено заяву відповідача ОСОБА_2 , адресовану на ім`я Шевченківської районної у м. Полтаві ради , як служби у справах дітей про надання висновку про цільове ( нецільове ) витрачання ОСОБА_3 аліментів, отримуваних нею на утримання позивача, проте жодних доказів про отримання даною службою заяви до матеріалів позову не долучено, та не надано відповідного висновку Служби за наслідками розгляду заяви.

Таким чином, факту нецільового використання коштів ОСОБА_3 не встановлено.

Під час розгляду справи встановлено та підтверджено матеріалами справи, зокрема, актом обстеження житлово-побутових умов від 10 лютого 2022 року той факт, що дитина, яка проживає з матір`ю, на користь якого сплачуються аліменти (забезпечена усім необхідним та дитині створені належні умови для проживання та розвитку.

Окрім того, згідно довідки Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 12.10.2022 року, твердження позивача про те, що його мати вчиняє відносно нього домашнє насильство, забороняє спілкуватися з батьком, витрачає аліменти не за призначенням, не забезпечує одягом, канцтоварами і т.д., чинить перешкоди для вступу до навчального закладу, не забезпечувала належного лікування не знайшли свого підтвердження, а тому в її діях відсутні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП.

Таким чином районний суд дійшов вірного висновку про те, що оскільки відсутні правові підстави для встановлення факту нецільового використання аліментів ОСОБА_3 , відтак і відсутні підстави на зміну їх способу стягнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач визнав позов, а тому позивач має право на самостійне одержання аліментів на своє утримання не беруться до уваги, оскільки факт нецільового використання його матір`ю аліментів, не підтверджено належними доказами. Сам факт визнання позову не є підставою для його задоволення.

Крім того, колегія суддів вважає, що при розгляді справи щодо зміни способу стягнення аліментів ОСОБА_3 , як особа на чию користь стягуються аліменти, підлягає залученню як відповідач, а не як третя особа.

Слід також зазначити, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Оскільки рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 16 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18.09.2023 р.

Головуюча суддя О.В.Чумак

Судді Л.І. Пилипчук

О.В. Прядкіна