Справа № 466/6882/22
Провадження № 2/466/546/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13 вересня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Федорової О.Ф.

секретар судового засідання Кулабухова М.М.

склад учасників справи:

представник позивача-адвокат Лойко І. М.

відповідач ОСОБА_1

представник відповідача-адвокат Дегтяренко О. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Шевченківського районного суду м. Львова цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою, -

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться цивільна справа в порядку загального провадження за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою

Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача:

09.09.2022 року позивач ОСОБА_2 звернувся із позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельною ділянкою.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що відповідно до договору дарування від 05.12.2009 року зареєстрованого в реєстрі за номером 2-2512, ОСОБА_3 подарувала своїй дочці ОСОБА_1 та сину ОСОБА_4 житловий будинок, який розташований у АДРЕСА_1 .

Згідно договору у власності ОСОБА_2 перебуває 11/20 ідеальних часток будинку, у власності ОСОБА_1 у власності є 9/20 ідеальних часток будинку.

Позивач вказує, що ОСОБА_1 поруч із подарованим будинком за адресою АДРЕСА_1 побудувала власний будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_1 має земельну ділянку, подвір`я для обслуговування будинку, подвір`я є огородженим. До будинку відповідача є окремий заїзд - ворота з АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 розташовані поруч та розділені огорожею.

Позивач у позовній заяві стверджує, що у договорі дарування від 25.12.2009 року спірний металевий гараж не згадується. Зазначає, що відповідач встановила металевий гараж на земельній ділянці самовільно. Вказаний гараж ніким і ніколи не був узаконений, виготовлений кустарним способом із металевих листів і кусків металу. Позивач також зазначає, що у його приватній власності знаходиться земельна ділянка загальною площею 139,7 кв.м. для обслуговування 11/20 частки належного позивачу будинку. Зазначає що спірний металевий гараж належить відповідачу ОСОБА_1 , розташований на належній позивачу ділянці.

Позивач вказує, що звертався до відповідача із проханням демонтувати спірний гараж та перемістити його на земельну ділянку, що належить відповідачу. Проте відповідач відмовляється вчинити ці дії. Вважає, що відповідач чинить перешкоди позивачу у володінні, користуванні та розпорядженні належній йому на праві приватної власності земельною ділянкою.

Позивач зазначає, що у 2018 році звертався до Шевченківського районного суду м. Львова, сторонами було укладено мирову угоду, яка було затверджена ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року.

В позовній заяві зазначено, що після спливу терміну мирової угоди, яка на думку позивача становить три роки, він звертався до суду із позовною заявою про ОСОБА_1 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпорядженні земельної ділянки. Вказана позовна заява залишена без розгляду

Позивач просить зобов`язати ОСОБА_1 демонтувати належний їй металевий гараж будинку по АДРЕСА_1 , який розташований на належній позивачу ОСОБА_2 на праві приватної власності земельній ділянці, загальною площею 139,7 кв.м та усунути перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні даною земельною ділянкою.

Заяви (клопотання) учасників справи:

Представник відповідача адвокат Дегтяренко О.О. подав відзив на позовну заяву (а.с. 51) та заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 111), клопотання про закриття провадження через пропуск строків позовної давності (а.с. 113-114).

Позивач ОСОБА_2 подав заперечення на заяву про застосування строків позовної давності (а.с. 120-121), відповідь на відзив (а.с.124-126).

Процесуальні дії суду по справі:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження призначено підготовче засідання (а.с. 35-36).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 09.12. 2022 року (а.с. 138-139).

В межах розгляду цивільної справи задоволено клопотання представник відповідача про витребування із архиву Шевченківського районного суду м. Львова для огляду у судовому засіданні цивільні справи 466/4678/17, 466/5577/16-ц, 466/3500/14ц.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено що:

25 грудня 2009 року між ОСОБА_3 (дарувальником) та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 (обдаровувані) було укладено договір дарування, посвідчений Палажій Г.В., держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 25.12.2009 р. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512.

Відповідно до п. 1 договору дарування, посвідченого Палажій Г.В., держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 25.12.2009 р. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512 дарувальниця передала, а обдаровувані прийняли в дарунок житловий будинок АДРЕСА_1 , у таких частках: ОСОБА_2 - 11/20 часток вищевказаного будинку, ОСОБА_1 - 9/20 частки того ж житлового будинку.

Житловий будинок, позначений в плані (А-1) - цегляний, складається з двох житлових кімнат, житловою площею 36,0 кв.м. та двох кухонь. Загальна площа будинку становить 64,2 кв.м. До будинку відносяться такі господарські булівлі: цегляний гараж (Б), цегляний сарай (В), металева хвіртка (1), металева огорожа (2), металеві ворота (3).

В п. 4 договору дарування, посвідченого Палажій Г.В., держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори, 25.12.2009 р. та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512, сторони встановили такий порядок користування відособленими приміщеннями будинку, відповідно до часток кожного, згідно з висновком про визначення ідеальних часток між співвласниками, виготовленим Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 22.12.2009 року № 4/52243:

- у володіння та користування обдарованого ОСОБА_2 перейшли такі приміщення будинку відповідно до технічного паспорта, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації від 18.12.1998 року: коридор, визначений в плані - 2-1, площею 5,8 кв.м; кухня 2-2, площею 5,7 кв.м; житлова кімната 2-3 площею 19,9 кв.м; цегляний гараж літ. «Б», цегляний сарай літ. «В», частина огорожі № 2, ворота № 3, що складає 11/20 ідеальних часток вище вказаного будинку.

- у володіння та користування обдарованого ОСОБА_1 перейшли такі приміщення будинку відповідно до технічного паспорта, виготовленого Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації від 18.12.1998 року: коридор, визначений в плані 1-1, площею, 7.0 кв.м; санвузол 1-2, площею 3,3 кв.м; житлова кімната 1-3, площею 16,1 кв.м; кухня 1-4, площею 6-4 кв.м.; хвіртка №1, 1/2 частина огорожі №2, що складає 9/20 ідеальних часток вище вказаного будинку.

Між ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_1 26 грудня 2001 року укладено договір дарування 25/100 частки житлового будинку, посвідчений Андріїв М.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 26.12.2001 р. та зареєстровано в реєстрі за № 3269.

У відповідності до умов п. 2 договору дарування 25/100 частки житлового будинку, посвідченого Андріїв М.В., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу 26.12.2001 року та зареєстровано в реєстрі за № 3269, відповідач ОСОБА_1 набула у власність 25/100 частки будинку АДРЕСА_1 . На цій же земельній ділянці, де розташований згаданий жилий будинок, позначений в плані літерою «А-2», побудований з цегли, знаходяться такі господарсько-побутові будівлі та споруди: цегляна літня кухня (літера «В»), цегляні сараї (літери «Д», «Н»), фундаментний сарай (літера «О»), дерев`яні сараї (літери «З»; «К»), дерев`яні туалети (літери «Г»; «У»; «П»), металеві наражі (літери «Ж»; «Л»), цегляний гараж (літера «Е»), гіпсоблоковий погріб (літера «пг», дерев`яна огорожа (№2), огорожі з металевої сітки (№3; №4), металева хвіртка (№5).

Судом оглянута цивільна справа № 466/3500/14-ц.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від «10» грудня 2018 року у справі № 466/3500/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи без смостійних вимог Льввської міської ради про виділ частки, що є у спільній сумісній власності було затверджено мирову угоду, укладену 07 грудня 2018 року між позивачем ОСОБА_2 з однієї сторони, відповідачем ОСОБА_1 , з другої сторони, мирову угоду, за умовами якої:

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_1 , у відповідності до ст. 207, 208, 255 ЦПК України, з метою врегулювання спору, на основі взаємних поступок, уклали мирову угоду про наступне:

У відповідності до висновку експертизи № 24-14 від 15 жовтня 2014 року, висновку експертизи № 35-18 від 03 грудня 2018 року пропонується надати наступні частки земельної ділянки:

1. Співвласнику ОСОБА_5 (11/20 ідеальної частки), надати земельну ділянку, площею 139,7 кв.м., геометричними розмірами, по периметру за годинниковою стрілкою від точки «А», по межі земельної ділянки 17,28м., по лінії розподілу, яка проходить по середині стіни, що розділена кімнати 1-3 та 2-3 житлового будинку 4,91м., 1,00м., 3,79м., 2,70м., по межі земельної ділянки 3,74м., 2,33м., 4,81м., 0,44м., 3,28м., 0,72м., 2,85м., 3,48м. (див.жовтий колір табл.№1 додатку до висновку). На земельну ділянку, яка належить ОСОБА_5 , площею 25,7 кв.м., на якій розташований металевий гараж та зовні вздовж стін гаража, на ширину один метр (див. заштрихована частина жовтого кольору на табл. №2 додатків до висновку) геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою від точки 12: 1,00м., 6,25м., 4,28м., 5,81м., 0,44м., 3,28м., пропонується встановити право сервітуту строкового (будівля є нерухомим майном) для співвласника ОСОБА_6 , згідно ст. 99 Земельного кодексу України, для користування та на випадок необхідності проводити ремонтні роботи будівлі гаражу.

2.Співвласнику ОСОБА_6 9/20 ідеальних частки (пропонується надати земельну ділянку площею 114,3 кв.м. геометричними розмірами по периметру проти годинникової стрілки від точки «Б», по межі земельної ділянки 3,07м., 0,97м., 3,44м., 2,22м., 3,45м., 7,81м., по лінії розподілу, яка проходить посередині стіни, що розділяє кімнати 1-3 та 2-3 житлового будинку 4,91м., 1,00м., 3,79м., 2,70м. по межі земельної ділянки 19,41 м. (див.зелений колір табл. №2 додатків до висновку).

Для забезпечення проходу до гаражу, користування гаражем та на випадок необхідності проводити ремонтні роботи по будівлі гаража, співвласнику ОСОБА_6 , на частку земельної ділянки, кадастровий номер 0:11:0022, яку запропоновано надати співвласнику ОСОБА_5 у висновку експертного дослідження №24-14 від 15 жовтня 2014 року пропонується встановити право сервітуту на ділянку, площею 35,1 кв.м. (див. заштрихована частина земельної ділянки жовтого кольору табл. №1, додатків до висновку), геометричними розмірами по периметру за годинниковою стрілкою по від точки 11:3,28м., 0,72м., 1,9м., 1,0м., 1,9м., 5,69м., 3,28м., 5,07м., 1,0м., 3,74м., 2,33м.,4,81м., 0,44м.

Позивачу ОСОБА_5 та відповідачу ОСОБА_6 роз`яснено суть ст.ст. 207, 208, 255 ЦПК України.

В зв`язку з укладенням і затвердженням мирової угоди цивільну справу за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , третьої особи без самостійних вимог - Львівської міської ради про виділ частки майна, що є у спільній сумісній власності - провадженням закрито.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання три роки з дати її постановлення.

Як вбачається із матеріалів Ухвала про затвердження мирової угоди не була оскаржена. За заявою про видачу копії рішення ОСОБА_2 отримав копію ухвали та мирову угоду 16.06.2021 року.

Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 176078320 від 02.08.2019 року підтверджено проведення за ОСОБА_2 державної реєстрації прав на земельну ділянку, площею (га): 0,0254, 11/20 частки на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ЯМ № 016216, виданий 20.12.2012 року управлінням Держкомзему у місті Львів, Ухвала Шевченківського районного суду м. Львова 10.12.2018 року (справа №466/3500/14-ц), на підставі мирової угоди.

Витягом з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 266157741 від 16.07.2021 року підтверджено проведення за ОСОБА_1 державної реєстрації прав на земельну ділянку, площею (га): 0,0254, 9/20 частки на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 10.12.2018 року (цивільна справа 466/3500/14-ц).

Також судом оглянута цивільна справа № 466/6146/20 Ухвалою від 23.03.2021 року позовні вимоги ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про усунення перешкод у володінні, користуванні та розпоряджені земельною ділянкою залишено без розгляду.

Також судом оглянута цивільна справа № 466/5577/16-ц Ухвалою від 25.09.2017 року позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у спільному майні залишено без розгляду.

Також судом оглянута кримінальна справа 466/4678/17 1кп/466/353/17 Ухвалою від 14.12.2017 року прийнято відмову потерпілого ОСОБА_2 від обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 122 ККУкраїни.

Позиція суду та оцінка доводів учасників справи:

Згідно з частиною першою статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У розумінні приписів наведеної норми право власності може бути також порушене без безпосереднього вилучення майна у власника. Власник у цьому випадку має право вимагати захисту свого права і від особи, яка перешкоджає його користуванню та розпорядженню своїм майном.

Позивачем за позовом про усунення перешкод у користуванні майном може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем - лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.

Підставою для подання відповідного позову (про усунення перешкод у користуванні майном) є вчинення третьою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном.

Таким чином, для задоволення вимог власника (титульного володільця) необхідно встановити факт об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення.

Судом у межах повноважень та розгляду цивільної справи досліджені матеріали цивільних справ 466/5577/16-ц, 466/3500/14ц, вивчені Відзив на позовну заяву та Відповідь на відзив, взято до уваги надані у суді сторонами та їх представникам пояснення щодо поданих доказів на обґрунтування позовних вимог та на обґрунтування їх спростування, та оглянута кримінальна справа 466/4678/17.

У ході судового розгляду:

Позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача заперечували проти позовних вимог, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, зауважили щодо застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За змістом частин 1, 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи той факт, що судом враховано, що між сторонами було затверджено мирову угоду щодо поділу земельної ділянки та встановлення порядку користування та проходу до спірного гаража.

На думку суду не можна погодитися із позицією позивача про сплив 3 (три) річного терміну мирової угоди з огляду на наступне.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року у справі № 466/3500/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи без смостійних вимог Льввської міської ради про виділ частки, що є у спільній сумісній власності було затверджено мирової угоду, укладену 07 грудня 2018 року між позивачем ОСОБА_10 з однієї сторони, відповідачем ОСОБА_11 , з другої сторони.

На думку суду, позивач був обізнаний із розміщенням на належній йому земельній ділянці спірного гаража з 25 грудня 2009 року, саме з дати укладення договору дарування, посвідченого держаним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори Палажій Г.В. від 25.12.2009 року та зареєстрованого в реєстрі за номером № 2-2512, а також добровільно погодився на встановлення для відповідача права безоплатного сервітуту на земельну ділянку, площею 35,1кв.м. з метою доступу до гаража цього користування, ОСОБА_10 зобов`язується прибрати цеглу вздовж стіни гаража, - згідно мирової угоди затвердженої Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2018 року у справі №466/3500/14-ц.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу (ч. 5 ст. 258 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 207 ЦПК України встановлено, щ о мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. (ч. 4 ст. 207 ЦПК України).

Статтею 208 ЦПК України встановлено, що виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Згідно із статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою ЄСПЛ, виконання судового рішення є завершальною частиною судового процесу та невід`ємною складовою гарантованого державою права на справедливий суд.

Обов`язковість виконання судових рішень, як невід`ємна складова частина права громадянина на справедливий суд, встановлена також практикою Європейського Суду з прав людини та відповідними нормами (ст.6, 13, ст.1 Першого протоколу) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Матеріалами справи підтверджено виконання умов мирової угоди, а саме проведення державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що були предметом поділу.

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.4 ч.5 ст. 12 ЦПК України позивач, як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позову та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводить їх достатність та переконливість.

Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.

На думку суду позивач не належно виконав свої процесуальні права у частині доведення власної правової позиції.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення» від 26 грудня 2009 року №14 доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, такі доводи в частині доведеності позовних вимог є не обґрунтованими та не підтверджені письмовими доказами, тому позивач не довів факту вчинення відповідачем перешкод у користуванні позивачем земельною ділянкою, тому викликають сумнів у суду.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа "Серявін проти України", § 58, рішення від 10.02. 2010).

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають з підстав недоведеності та необґрунтованості.

Стосовно заявленої відповідачем заяви про застосування строку позовної давності, суд зазначає, що суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду.

Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог через необґрунтованість. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами сплила, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (з врахуванням позиції що висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16).

Розподіл судових витрат між сторонами:

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись: ст. 317 ЦК України, ст.ст. 76 - 81, 89, 229, 258, 259, 263-265 ЦПК України, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод володіння, користування, розпорядження земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме до Львівського апеляційного суду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарги подаються учасниками справи через Шевченківський районний суд м. Львова.

У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складання - в електронній формі у порядку, встановленому законом (у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси), або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса в особи відсутня.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - http://sh.lv.court.gov.ua/sud1328/.

Повний текст рішення складено 22.09.2023 року

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя О. Ф. Федорова