Справа № 473/3217/23
УХВАЛА

"15" вересня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі судді Ротар М.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі №473/3217/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна

встановив

28 червня 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна.

Ухвалою від 29 червня 2023 року відкрито провадження по справі та справа призначена до підготовчого провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою від 29 червня 2023 року вжиті заходи забезпечення позову, а саме заборонено усім суб`єктам владних повноважень, державним реєстраторам, нотаріусам, іншим органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь - які реєстраційні дії щодо нерухомого майна: комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельної ділянки, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., нежитлової будівлі, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., будівлі, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

Ухвалою суду від 28 липня 2023 року накладено арешт на нерухоме майно: комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельну ділянку, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ., нежитлову будівлю, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., будівлю, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

05 вересня 2023 року представником позивача подана заява про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить зупинити продаж арештованого майна у виконавчому провадженні 66613349, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця Шевченко Тетяни Сергіївни, а саме нежитлова будівля, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . (лот 533832).

В обґрунтування заяви заявник покликається на те, що згідно інформації висвітленої на вебресурсі за адресою: https://setam.net.ua/auction/531860 нерухоме майно, яке є предметом спору в даній справі, а саме а саме нежитлова будівля, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 виставлена на аукціон (роздруківка з сайту в додатках). Якщо нерухоме майно буде реалізоване на торгах, повернення їх позивачу, як законному власнику, буде значно ускладнено.

Судом встановлено, що предметом спору у вищевказаній цивільній справі є визнання права власності на нежитлову будівлю, магазин з підвалом загальною площею 275,8 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_4 ; земельну ділянку, кадастровий номер :11:034:0189, площею 0,0266 га, розташована за адресою: АДРЕСА_4 ; комплекс будівель площею 823,9 кв.м., розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .; земельну ділянку, площею 0,2512 га, кадастровий номер :06:007:0009, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; будівлю, загальною площею 60,4 кв. м., яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_3 .

Також судом встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно: складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровано 02.11.2011 року за ОСОБА_3 на підставі договору купівліпродажу, 2-438, 17.10.2011, перша Вознесенська державна нотаріальна контора Миколаївської області.

Вивчивши заяву та матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Представник позивача, в порядку забезпечення позову, просить зупинити продаж арештованого майна, щодо якого подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту: нежитлове приміщення, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У постанові від 05 грудня 2022 року справа № 757/22558/20, провадження № 61-158сво21 Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, є спеціальним способом забезпечення позову, який застосовується лише у справах за позовом про визнання права власності на це майно.

У постанові від 13.03.2019 року справі № 755/1357/18 Верховного Суду зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер, а зупинення продажу арештованого нерухомого майна порушує права стягувача у виконавчому провадженні.

У постанові від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обраний позивачами спосіб забезпечення позову, у порядку пункту 5 частини першої статті 150 ЦПК України, містить належне обґрунтування.

Між сторонами наявний спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, обраний позивачами вид забезпечення позову співмірний із заявленими позовними вимогами, а тому суд приходить до переконання, що заява представника позивача адвоката Усікова О.В. про забезпечення позову у даній справі підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-150, 153, 157 ЦПК України, -

ухвалив

Заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Усікова Олексія Віталійовича про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, визнання права власності та скасування арешту майна - задовольнити.

Зупинити продаж арештованого майна нежитлова будівля, складське приміщення загальною площею 28,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 5818502.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М.М. Ротар