Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/680/23

Провадження №2/377/309/23

20 вересня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання Носенко І.В., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В:

22 серпня 2023 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на статті 104-105, 110, 112 СК України, просить розірвати шлюб між ним, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 вересня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 107.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він, ОСОБА_1 , з відповідачем ОСОБА_2 знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 13 вересня 2022 року в Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Україна, актовий запис № 107. Спільних дітей з відповідачем він не має. Причиною його звернення до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характерів у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Як виявилося з часом, у них з дружиною зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу він з відповідачем так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння. Між ними постійно виникали сварки, через що психологічний клімат в родині завжди був напружений, будь-які спроби примиритися так і не дали бажаних результатів. Все це в цілому призвело до того, що з січня поточного року подружні стосунки між ним та відповідачем припинилися. З цього часу вони з відповідачем стали проживати окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Фактично їх з відповідачем сім`я розпалася, тому, в подальшому, суто формальному збереженні шлюбу, він не бачить сенсу. Він з відповідачем неодноразово домовлявся спільно подати заяву про розлучення, але вирішити це питання у визначеному законом порядку йому не вдалося, оскільки відповідач постійно уникала явки до органів РАГСу.

Ухвалою судді від 29 серпня 2023 року після виконання вимог, передбачених частиною 6 статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 20 вересня 2023 року.

Позивач у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій просив цивільну справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, строк на примирення просив не надавати.

Відповідач в призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, до суду подала заяву, в якій просила цивільну справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити, строк для примирення просила не надавати.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб, виданого повторно 04 серпня 2023 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 13 вересня 2022 року зареєстрували шлюб у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 13 вересня 2022 року складено відповідний актовий запис № 107. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_4 .

Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою про розірвання шлюбу стало те, що в силу психологічної несумісності їх з відповідачем характерів у них так і не склалися нормальні сімейні стосунки. Як виявилося з часом, у сторін зовсім різні погляди на сімейне життя, права та обов`язки подружжя. За час шлюбу позивач з відповідачем так і не знайшли спільної мови та взаємного порозуміння, між ними постійно виникали сварки, через що психологічний клімат в родині завжди був напружений, будь-які спроби примиритися так і не дали бажаних результатів. Все це в цілому призвело до того, що з січня поточного року подружні стосунки між позивачем та відповідачем припинилися. З цього часу сторони стали проживати окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Фактично сім`я позивача та відповідача розпалася.

14 серпня 2023 року позивачем ОСОБА_1 було направлено відповідачу ОСОБА_2 пропозицію розірвати шлюб за обопільною згодою через державний орган РАГСу шляхом подання спільної заяви, яка залишилася невиконаною.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини 1 статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.

Згідно з частиною 2 статті 18, пункту 3 статті 51, частиною 3 статті 56, частиною 1 статті 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо, оскільки і позивач, і відповідач в поданих до суду заявах просили не надавати строк для примирення та розірвати шлюб.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача.

Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною 2 статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається із змісту позовної заяви, спільних дітей від шлюбу сторони не мають, сумісно нажите майно у них відсутнє.

У відповідності до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В поданій заяві відповідач зазначила, що після розірвання шлюбу вона бажає залишити прізвище « ОСОБА_4 ».

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 536,80 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 вересня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 107.

Після розірвання шлюбу залишити прізвище дружини ОСОБА_4 .

Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 536 гривень 80 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії квитанції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 0.0..1 від 22 серпня 2023 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах даної цивільної справи № 377/680/23, провадження № 2/377/309/23.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 536 гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 20 вересня 2023 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька