УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 521/89/13-ц

провадження № 61-13356ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 05 червня 2014 року позов ОСОБА_2 задовольнив. Встановив факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , визнав ОСОБА_3 батьком ОСОБА_2 , визнав за ОСОБА_2 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , якій помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд Одеської області ухвалою від 20 серпня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилив, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року залишив без змін.

Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 03 грудня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилив, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 20 серпня 2014 року залишив без змін.

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року за нововиявленими обставинами, якими вважає відповіді на адвокатські запити:

- з Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажного управління № 26 Одесабуд» від 14 жовтня 2014 року про те, що ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 , працювала з 10 червня 1969 року по 07 квітня 1983 року бетонником-штукатуром та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , та мала дві доньки;

- з Щербатівської ЗОШ І-ІІ ступеня про те, що ОСОБА_5 дійсно вступила до 1 класу у 1986 році та згодом вибула по місцю проживання батьків, інформація щодо дати вибуття та батьків відсутня.

Також ОСОБА_1 як на нововиявлені обставини посилалася на те, що в період хвороби ОСОБА_4 та після її смерті вихованням ОСОБА_6 займалася її старша сестра ОСОБА_7 , 1961 року народження.

Крім того. ОСОБА_1 як на нововиявлені обставини посилалася на відповідь Комунальної установи «Пологовий будинок № 2» від 31 жовтня 2014 року № 01-07/487 про те, що ОСОБА_4 (1941 року народження) ІНФОРМАЦІЯ_2 в Комунальній установі «Пологовий будинок № 2» дитину не народжувала.

На думку ОСОБА_1 отримана нею інформація, на яку вона посилається в своїй заяві, не була їй відома на час розгляду справи, також ця інформація суперечить показанням свідків, які були допитані в судовому засіданні при розгляді позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкування, свідки дали неправдиві свідчення про те, що позивач постійно мешкала за місцем проживання свого батька - ОСОБА_3 , а отже ця інформація є нововиявленими обставинами та є підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 .

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 12 червня 2015 року відкрив провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами.

За клопотанням ОСОБА_2 ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року у справі було призначено посмертну судово-медичну генетичну експертизу, проведення якої було доручено КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи», на вирішення якої було поставлене питання - чи являється ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічним батьком ОСОБА_2 .

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 10 березня 2020 року провадження у справі поновив та призначив її до розгляду.

Як вбачається з висновку експерта № 162, експертиза була розпочата 22 грудня 2019 року та закінчена 28 лютого 2020 року згідно до означеного висновку експерта «Відповідно до законів успадкування, генотип дитини повинен містити один алель кожного локусу від матері і один - батька. Молекулярно-генетичним аналізом ДНК зразка рідкої крові громадянки ОСОБА_2 та фрагменту скріплення черепу, відібраного під час ексгумації трупа ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено: для кожного з досліджених SRT-локусів в генотипі громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виявляється алель умовного батьківського походження, який формально співпадає з алелем в генотипі передбачуваного батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: D8S1179 -12; D21S11-28; D7S820-12; CSF1PO-10; D3S1358-16; TH01-9.3 ; D13S317-11; D16S539-12; D2S1338-23; D19S433-14; vWA-16; TPOX-11; D18S51-22; D5S818-11; FGA-21. Проведена оцінка вірогідності результатів генетичного аналізу вказує на те, що такий збіг можна вважати закономірним, тобто зумовленим кровним спорідненням між заявленим передбачуваним батьком та дитиною, з ймовірністю не нижче 99,98%. Таким чином, молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , може являтися біологічним батьком громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з ймовірністю 99,98%; таким чином, батьківство практично доведено.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 22 квітня 2021 року відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Шкодіної Л. В. про призначення повторної посмертної судово-медичної генетичної експертизи.

Малиновський районний суд м. Одеси ухвалою від 22 квітня 2021 року залишив без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Одеський апеляційний суд постановою від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу адвоката Шкодіної Л. В., представника ОСОБА_1 , залишив без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року залишив без змін.

04 вересня 2023 року адвокат Коверга Г. В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суди попередніх інстанцій порушили норми процесуального права, зокрема неповно з`ясували обставини, що мають значення для справи, не перевірили наявність підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та не надали належної оцінки наведеним обставинам, з урахуванням положень статті 423 ЦПК України.

Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке мотивоване тим, що ухваленні судового рішення заявник не була присутня, оскаржену постанову отримано представником заявника лише 04 серпня 2023 року, що підтверджується наданими доказами.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Ухвала суду першої інстанції про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з частиною четвертою статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Частиною п`ятою статті 423 ЦПК України визначено, що при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункт 26)).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України відсутні, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (пункти 27, 28)).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18 (пункт 6.38)).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не можна розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Як на нововиявлені обставини заявник посилається на відповіді на адвокатські запити: з Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажного управління № 26 Одесабуд» від 14 жовтня 2014 року про те, що ОСОБА_4 , мати ОСОБА_2 , працювала з 10 червня 1969 року по 07 квітня 1983 року бетонником-штукатуром та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , та мала дві доньки; з Щербатівської ЗОШ І-ІІ ступеня про те, що ОСОБА_5 дійсно вступила до 1 класу у 1986 році та згодом вибула по місцю проживання батьків, інформація щодо дати вибуття та батьків відсутня; з Комунальної установи «Пологовий будинок № 2» від 31 жовтня 2014 року № 01-07/487 про те, що ОСОБА_4 (1941 року народження) ІНФОРМАЦІЯ_2 в Комунальній установі «Пологовий будинок № 2» дитину не народжувала.

Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 05 червня 2014 року, суди попередніх інстанцій виходили з того, що обставини, на які посилається заявник, не є нововиявленими у розумінні положень статті 423 ЦПК України і не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.

При вирішенні заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами судами попередніх інстанцій належним чином вмотивовані висновки про те, що зазначені ОСОБА_1 обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 щодо не повідомлення її та її представника належним чином про дату розгляду справи, не знайшли свого підтвердження, в оскаржуваному рішенні апеляційного суду зазначено, що учасники справи про призначене судове засідання на 05 жовтня 2022 року були сповіщені належним чином, шляхом направлення повідомлення на електронні адреси, які зазначені у клопотанні представника ОСОБА_1 , адвоката Шкодіної Л. В., надісланим на адресу апеляційного суду.

У постанові Верховного Суду від 03 липня 2023 року у справі № 761/2006/20 (провадження № 61-10250св22) зроблено висновок, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 947/26777/19 (провадження № 61-9161св22), від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22), від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22 (провадження № 61-7107св22).

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судами норм права при вирішенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 389, 390, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року за заявою ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Малиновська державна нотаріальна контора у м. Одесі про встановлення факту батьківства та визнання права на спадкування за нововиявленими обставинами.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров