БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7768/23
провадження № 2-н/361/1867/23
УХВАЛА

15 вересня 2023 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. розглянувши заяву Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора- 2» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території,-

в с т а н о в и в :

Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора - 2» звернулось до суду із заявою та просить видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 на свою користь заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 8 376, 14 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 268, 40 грн.

Вивчивши заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Частиною 3 ст. 19 ЦПК України встановлено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини,на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Крім того, згідно з п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу, серед іншого, додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, представником заявника заявлено вимогу про стягнення з боржника ОСОБА_1 по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Проте, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 01.09.2023 року, вбачається, що квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/3 частці.

Заявником не надано договору чи інших доказів, які підтверджують факт того, що вказану заборгованість має сплатити саме ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Таким чином, заявником не надано доказів того, що ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 та зобов`язана сплатити заборгованість з оплати послуг з утримання будинку та прибудинкової території к заявленому стягувачем розмірі.

Враховуючи наведене, а також те, що під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті, а вирішує питання про видачу судового наказу на підставі тих доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, суд дійшов висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до положень ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав,передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку,встановленому цим розділом,після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 165, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, - у х в а л и в :

Відмовити Комунальному підприємству Броварської міської ради Броварського району Київської області «Житлово-експлуатаційна контора- 2» про видачу судового наказу щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з утримання будинку та прибудинкової території у видачі судового наказу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Суддя Н.М. Петришин