Справа №463/2643/21
Провадження №6/463/111/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про визнання

виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

13 жовтня 2023 року Личаківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: Стрепка Н.Л.,

з участю секретаря судових засідань: Онишкевича О.І.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника відповідача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Лозинської Олександри Адамівни про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа за рішенням суду в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Львівського комунального підприємства «Господар» про перерахунок вартості комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ЛМКП «Львівтеплоенерго», ЛКП «Господар» про перерахунок вартості комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди; зобов`язано ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконати перерахунок наданих ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення з врахуванням вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, за період з 25 січня 2019 року до кінця опалювального періоду 2021 року; стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) гривень відшкодування моральної шкоди; стягнуто з ЛМКП «Львівтеплоенерго» в користь держави 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору; в задоволенні решти вимог відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 липня 2022 року апеляційну скаргу ЛМКП «Львівтеплоенерго» залишено без задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року залишено без змін.

10 серпня 2023 року представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Лозинська О.А. подала до суду заяву, відповідно до якої просила роз`яснити резолютивну частину рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року в частині здійснення перерахунку позивачу, які саме положення, розділ, формулу необхідно застосувати при здійсненні перерахунку позивачу; зупинити примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року до вирішення питання.

Ухвалою суду від 11 серпня 2023 року в задоволенні вказаної вище заяви представника відповідача про роз`яснення рішення суду відмовлено.

3 жовтня 2023 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» Лозинської О.А., що діє на підставі довіреності №43 від 21 грудня 2022 року, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до якої просить: зупинити примусове виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року у справі №463/2643/21 до вирішення питання судом; визнати виконавчий лист Личаківського районного суду м. Львова від 9 лютого 2022 року у справі № 463/2643/21 про зобов`язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконати перерахунок наданих ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення з врахуванням вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, за період з 25 січня 2019 року до кінця опалювального періоду 2021 року по квартирі АДРЕСА_1 , таким, що не підлягає виконанню.

Подану заяву мотивує тим, що Залізничним відділом державної виконавчої служби у м. Львова 13 березня 2023 року відкрито виконавче провадження АСВП 71261726 з примусового виконанням рішення суду №463/2643/21, та стягненням з ЛМКП «Львівтеплоенерго» 26800 грн. виконавчого збору та арештом майна підприємства. Вказує, що станом на 18 вересня 2023 року рішення суду не є виконаним. Стверджує, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може виконати рішення суду в частині здійснення перерахунку оскільки Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена наказом № 315 від 22 листопада 2018 року, встановлює порядок розподілу у будинку обсягів спожитих комунальних послуг - послуг з постачання теплової енергії, а в період з січня 2019 по листопад 2021 року, споживачі отримували послуги з централізованого опалення. Вказує, що застосування даної Методики можливе лише за умови переходу на нові договірні відносини з 1 грудня 2021 року. При цьому посилається на Роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 2 травня 2019 року №7/10.1/7260-19 щодо введення в дію з 1 травня 2019 року Закону України від 9 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» та вказує, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» здійснювало нарахування за послуги ОСОБА_1 згідно чинного законодавства та вказаних роз`яснень. 8 вересня 2021 року були затверджені постановами КМУ №1022 та 1023 нові договори «про надання послуги теплової енергії та гарячого водопостачання». Вказує, що у ході розгляду справи відбулися зміни у законодавстві на основі якого було прийнято рішення суду а саме з 1 грудня 2021 року (з моменту укладення нових договорів) почала застосування Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіоном від 22 листопада 2018 року №315 в тому числі й щодо розрахунків з позивачем. Вказує, що враховуючи вищенаведене ЛМКП «Львівтеплоенерго» не може виконати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року № 463/2643/21 в частині здійснення перерахунку позивачу з січня 2019 по листопад 2021 року, вищенаведене підтверджується також висновками відділу обліку та збуту теплової енергії ЛМКП «Львівтеплоенерго». В силу зазначених обставин виконавче провадження АСВП 71261726 від 13 березня 2023 року не може бути завершеним, та відповідно вважає, що виконавчий лист № 463/2643/21 від 9 лютого 2021 року повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Автоматизованою системою документообігу суду 3 жовтня 2023 року подану заяву для розгляду було передано раніше визначеному судді Стрепку Н.Л., заяву було призначено до розгляду на 13 жовтня 2023 року.

В судове засіданні 13 жовтня 2023 року учасники процесу, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду заяви, не з`явились, неявка таких відповідно до положень ст. 173, ч. 3 ст. 432 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Оглянувши матеріали заяви та цивільної справи, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України, а п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України обов`язковість рішень суду віднесено до основних засад судочинства.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 14 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будь-якої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

За положеннями статей першої та другої Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

При цьому згідно з п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення підлягають примусовому виконанню в тому числі на підставі таких виконавчих документів як виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частиною 1 ст. 431 ЦПК України також визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувана або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Окрім того згідно з ч. 3 даної статті Кодексу до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

При цьому метою визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є унеможливлення подальшого проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом та закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 432 ЦПК України).

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Вказане узгоджується із висновком Верховного Суду у постанові від 9 вересня 2021 року у справі № 824/67/20.

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 вказано, що законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Так судом встановлено, що рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року у справі №463/2643/21 набрало законної сили 18 липня 2022 року після завершення апеляційного перегляду.

9 лютого 2022 року на виконання такого судом були видані виконавчі листи, зокрема виконавчий лист щодо зобов`язання ЛМКП «Львівтеплоенерго» виконати перерахунок наданих ОСОБА_1 послуг з централізованого опалення з врахуванням вартості послуг з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до вимог Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, за період з 25 січня 2019 року до кінця опалювального періоду 2021 року.

Постановою головного державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у м. Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пазиняк Г.Я. 13 березня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71261726 щодо примусового виконання вказаного виконавчого листа.

В своїй заяві представник відповідача вказує на неможливість завершення виконавчого провадження у зв`язку з неможливістю виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року у справі №463/2643/21 посилаючись на Роз`яснення Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 2 травня 2019 року №7/10.1/7260-19.

Водночас в судовому засіданні встановлено, що вказаним вище рішенням суду вже було надано оцінку таким доводам сторони відповідача. Зокрема судом не було взято до уваги посилання сторони відповідача на неможливість використання методики до укладення з споживачем нового договору щодо надання послуг з постачання теплової енергії, а не послуг з централізованого опалення, оскільки такі послуги є ідентичними за своїм змістом, п. 3 розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII від 9 листопада 2017 року передбачає збереження чинності договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, на умовах, визначених такими договорами, однак не передбачає можливості застосування методики, що втратила чинність. Суд звертав увагу на те, що зміна термінології надання послуг не позбавляє ЛМКП «Львівтеплоенерго» обов`язку керуватись у своїй діяльності нормами чинного законодавства, та не надає йому права трактувати норми такого на власний розсуд.

Під час апеляційного перегляду рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року у справі №463/2643/21 у своїй постанові від 18 липня 2022 року Львівський апеляційний суд повністю погодився з висновками суду першої інстанції вказавши зокрема, що судом першої інстанції було вірно зазначено, що з моменту набрання законної сили наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 315 від 22 листопада 2018 року, що набрав законної сили 25 січня 2019 року, для розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг повинна застосовуватись саме Методика затверджена зазначеним вище наказом, у зв`язку з втратою чинності попередньою Методикою, затвердженою наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359.

Також колегія суддів погодилась з судом першої інстанції, який вірно не взяв до уваги посилання представника відповідача на неможливість використання вказаної вище Методики №315 до укладення зі споживачем нового договору щодо надання послуг з постачання теплової енергії, а не послуг з централізованого опалення, з вказаних вище мотивів.

Відтак оцінка обставинам, на які представник відповідача посилається в своїй заяві як на підставу для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, вже була надана судом ще під час розгляду справи по суті.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 6 грудня 2021 року у справі №463/2643/21 набрало законної сили та відтак є обов`язковим до виконання. Під час розгляду судом заяви представника відповідача не встановлено наявності жодних підстав, прямо передбачених ст. 432 ЦПК України, для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а також не встановлено наявності будь-яких інших, як матеріально-правових, так і процесуально-правових підстав, для цього. Аналогічно відсутні підстави для зупинення примусового виконання рішення.З врахуванням наведеного заява представника позивача про визнання виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 9 лютого 2022 року у справі № 463/2643/21 таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 259, 260, 261, 353-355, 431, 432 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви представника відповідача Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» Лозинської Олександри Адамівни про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Личаківського районного суду м. Львова від 9 лютого 2022 року у справі № 463/2643/21 на виконання рішення суду від 6 грудня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», Львівського комунального підприємства «Господар» про перерахунок вартості комунальних послуг, відшкодування завданих матеріальних збитків та моральної шкоди- відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової кратки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Данила Апостола, 1, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 05506460;

Львівське комунальне підприємство «Господар», місцезнаходження: 79038, м. Львів, вул. Пасічна, 49а, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 20822324.

Суддя: Стрепко Н. Л.