Справа № 209/3761/20
Провадження № 2/209/82/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" вересня 2023 р. м. Кам`янське

Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Лобарчук О.О.

при секретарі Золотих Л.М.

представника позивача (адвоката) Стребіж А.О.

представника відповідача (адвоката) Фесюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Морозова Олеся Василівна, про визнання майна особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, усунення перешкод у користуванні власністю,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м., житловою площею 61,9 кв.м.

В обґрунтування свого позову вказала, що вона, ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2005 року. Шлюб між ними розірвано 09 жовтня 2020 року на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області. Під час шлюбу, але за особисті кошти ОСОБА_1 придбала на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 22.11.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Морозовою О.В., зареєстрованого в реєстрі за №1224, квартиру АДРЕСА_1 . Кошти на придбання квартири ОСОБА_1 отримала від продажу квартири АДРЕСА_1 , яка належала їй на праві особистої приватної власності, яку вона продала 26.11.2012 року (тобто за чотири дні до придбання спірної квартири), при цьому договір купівлі-продажу теж був посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Морозовою О.В. Отже, відсутні підстави вважати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, захист права особистої приватної власності змусили ОСОБА_1 звернутися до суду з даним позовом.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд поділити спільне сумісне майно: квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м, житловою площею 61,9 кв.м., визнавши за ОСОБА_2 право власності на частку даної нерухомості, залишивши інші частку у власності ОСОБА_1 . Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом зобов`язання ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 у вільному доступі до квартири та зобов`язати надати ключі від вхідних дверей до цієї квартири.

В обґрунтування свого позову вказав, що він, ОСОБА_2 з 30.07.2005 року перебував в шлюбі з ОСОБА_1 , рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09 жовтня 2020 року, вказаний шлюб був розірваний. Під час перебування у шлюбі, а саме 26 листопада 2012 року на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Морозовою О.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу, сторонами за спільні сімейні кошти була придбана квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 94,3 кв.м., житловою площею: 61,9 кв.м. Покупцем за даним договором виступала відповідачка ОСОБА_1 , у зв`язку з чим право власності на квартиру було зареєстровано за нею, дата прийняття рішення про реєстрацію право власності: 10 грудня 2012 року. Оскільки ОСОБА_1 не визнає за ОСОБА_2 права на спірну квартиру, він вимушений пред`явити позов про визнання його права власності.

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 січня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(т.1 а.с.21)

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 березня 2021 року цивільну справу № 209/3764/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, усунення перешкод у користуванні власністю, повернуто до канцелярії суду (т.1 а.с.40).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 травня 2021 року об`єднано цивільну справу №209/3761/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Морозова Олеся Василівна, про визнання майна особистою приватною власністю, та цивільну справу №209/3764/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, усунення перешкод у користуванні власністю, в одне провадження (т.1 а.с. 48).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 червня 2021 року, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів (т.1 а.с.54).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року, задоволено клопотання представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 про витребування доказів (т.1 а.с.106).

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 25 січня 2022 року постановлено закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду (т.1 а.с.147).

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, відмовивши в задоволені зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 .

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 за її згодою, в порядку ст.92 ЦПК України, була допитана як свідок про відомі їй обставини та пояснила суду, що з 30.07.2005 року по 09.10.2020 року вона була в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя з ОСОБА_2 сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В період шлюбу сторони проживали в квартирі АДРЕСА_4 , яка належала батькам відповідача. Оскільки на момент їх переїзду в дану квартиру, остання була в занедбаному стані, тому сторони вимушені були провести в ній ремонтні роботи по заміні сантехніки, повному ремонту у ванній кімнаті і туалеті, замінити вікна та встановити нові пластикові, змінити вхідні металеві двері, переклеїти шпалери в двох кімнатах та кухні, сплатити існуючи борги по комунальним послугам. Ремонтні роботи проводились за кошти ОСОБА_1 , отримані від продажу спадкового майна від померлого батька та кошти матері ОСОБА_1 . Батьки ОСОБА_2 постійно створювали сварки та намагались вигнати позивачку разом з дітьми. Молодій родині постійно не хватало коштів, тому навіть дрібну побутова техніку сторони придбали в кредит. З народженням дітей, матеріальне становище сторін не було покращене, вони не те, що відкладати кошти не могли, а вимушені були постійно просити додаткові кошти у матері ОСОБА_1 02.11.2007 року мати подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 в подарованій квартирі теж був проведений за кошти матері ОСОБА_1 , після проведення якого квартира була здана в оренду. В лютому 2008 року з метою придбання автомобіля для потреб сім`ї був укладений кредитний договір на суму 9 673,27 доларів США, при цьому ОСОБА_1 зазначила що остаточно виплатили даний кредит тільки в літку 2013 року, оскільки у подружжя не вистачало коштів виплатити його раніше.

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 вирішила продати належну їй на праві особистої приватної власності квартиру та купити більшу за розміром квартиру, вона одночасно знайшла покупця на свою квартиру і квартиру яку забажала придбати. Але нотаріус який посвідчував і договір купівлі-продажу квартири яку продавала ОСОБА_1 і покупала ОСОБА_1 повідомила, що не може зробити дві угоди в один день, тому між договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 та договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 пройшло 4 дні. ОСОБА_1 зазначила що спірна квартира придбана виключно за її особисті кошти. Ремонтні роботи в спірній квартирі нею були здійснені тільки після розірвання шлюбу з ОСОБА_1 .

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом адвокат Стребіж А.О. в судовому засіданні підтримала викладені в позовній заяві обставини, просила суд задовольнити первісний позов в повному обсязі, відмовивши в задоволені зустрічного позову в повному обсязі, зазначивши, що хоча квартира АДРЕСА_1 і придбана 26.11.2012 року, тобто в період шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , але за особисті кошти ОСОБА_1 , тому це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю ОСОБА_1 , за особисті кошти якої воно придбане. Твердження представника відповідача за первісним позовом, про те, що джерелом набуття спірного майна є дохід отриманий ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , що виключно підтверджується довідками Пенсійного Фонду України (форма ОК-5) не підтверджують, а навпаки спростовують можливість придбання спірної квартири за спільні кошти подружжя, в підтвердження чого до суду був наданий розрахунок різниці між доходами та мінімальними витратами сім`ї ОСОБА_5 , яка склалась з чотирьох осіб за 2011 -2012 роки. Наявність у подружжя постійної необхідності отримувати гроші в кредит та постійних витрат по сплаті кредитних коштів в значному розмірі, підтверджує незадовільний матеріальний стан сім`ї ОСОБА_5 . Спірна квартира придбана ОСОБА_1 26.11.2012 року за кошти отримані від продажу 22.11.2012 року квартири АДРЕСА_5 , доходу отриманого від здачі вказаної квартири в оренду (до речі з боку відповідача завжди визнавався як факт особистої власності ОСОБА_1 на квартиру по вулиці Харківській так і отримання нею доходу шляхом здачі квартири в оренду). Навіть сам факт продажу квартири, яка перебуває в особистій власності ОСОБА_1 за чотири дні до придбання спірної квартири у одного і того самого нотаріуса підтверджує єдину мету ОСОБА_1 придбати спірну квартири за особисті кошти в особисту власність.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив суд задовольнити зустрічний позов в повному обсязі та пояснив, що сторони перебували в шлюбі з 30 липня 2005 року по 09 жовтня 2020 року. В шлюбі сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи з реєстрації шлюбу, тобто з 30.07.2005 року по 26.11.2012 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з метою придбання житла, постійно відкладали кошти, тому на момент укладення договору купівлі-продажу спірної квартири, мали достатньо коштів для її придбання за рахунок спільних коштів подружжя. Крім того, спірна квартира була придбана за кошти, зароблені ОСОБА_2 водієм в службі таксі, згодом від даної позиції представник ОСОБА_2 відмовився. Під час надання пояснень по справі представником відповідача за зустрічним позовом визнаний факт того, що ОСОБА_1 мала в особистій приватній власності квартиру АДРЕСА_5 . В період з листопада 2007 року по листопад 2012 рік ОСОБА_1 здавала дану квартиру в оренду, отримала дохід, який використовувався подружжям в інтересах сім`ї. Продаж квартири АДРЕСА_5 вчинений 22.11.2012 року, був вчинений ОСОБА_1 з метою проведення ремонтних робіт в спірній квартирі, яка була придбана 26.11.2012 року, але після придбання спірної квартири витрачені ОСОБА_1 на невідомі представнику цілі. Спростовуючи доводи позивача за первісним позовом, щодо незначного терміну від продажу особистої приватної власності 22.11.2012 року та придбання 26.11.2012 року спірної квартири, заначив що зазначений факт не може бути розцінений як доказ набуття спірної квартири в особисту власність ОСОБА_1 . Враховуючи, що ст.60 СК України, визначає презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а договір купівлі-продажу спірної квартири містить посилання на згоду чоловіка покупця ОСОБА_2 на придбання спірної квартири, спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсно за період шлюбу неодноразово укладали кредитні договори з метою придбання автомобіля, побутової техніки та меблів, але не з причин відсутності у подружжя коштів на їх придбання, а з метою накопичування коштів для придбання у спільну сумісну власність житла.

Свідок ОСОБА_7 (свідок позивача) пояснила в судовому засіданні, що вона є матір`ю ОСОБА_1 . В 2005 році її дочка зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 , і після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 почали проживати в квартирі АДРЕСА_7 , яка належала ОСОБА_2 батькам. Оскільки в квартирі був старенький ремонт та сантехніка, а молоді планували дітей, вона запропонувала зробити ремонт, оскільки сама це вміла робити. В кімнатах були переклейні шпалери, на кухні замінена кахельна плитка, зроблений ремонт в туалеті та ванній. У ОСОБА_2 та ОСОБА_1 як родини, постійно не вистачала коштів. Ремонтні роботи в квартирі проводились за її кошти та за спадкові кошти ОСОБА_1 . Побутова техніка на кухню: мікрохвилюва пічь, холодильник, та меблі на кухню були придбані на кредитні кошти. В 2007 році вона подарувала своїй доці квартиру АДРЕСА_5 , в якій за її кошти був зроблений ремонт та квартира була здана в оренду. В родині ОСОБА_1 та ОСОБА_2 настільки не хватало коштів, що наприклад вона самостійно оплачувала пологи ОСОБА_5 в 2007 році та самостійно купувала одяг дитині. Батьки ОСОБА_2 ніколи не допомагали матеріально молодій сім`ї. В 2012 році вона дала ОСОБА_1 2000 доларів США, щоб вона з одного боку підготувала її особисту квартиру для продажу і з іншого боку мала сплати завдаток за квартиру яку планувала купити. ЇЇ дочка одночасно продавала квартиру по АДРЕСА_6 . Спірна квартира була куплена виключно за особисті кошти її дочки, оскільки у родині не вистачало коштів на життя, на виплату усіх взятих ними кредитів, в тому числі кредиту на автомобіль, тому про придбання житла за спільні кошти подружжя, мова навіть не йшла. Після придбання спірної квартира, вона надала дочці 7000 доларів США на проведенні в останній ремонту, однак ОСОБА_2 вмовив дочку та витратив кошти на закриття кредитів, тому наприклад кредит за автомобіль був закритий у 2013 році. Ремонт в спірній квартирі був зроблений ОСОБА_1 вже після розірвання шлюбу з ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_10 (свідок позивача за зустрічним позовом) пояснив в судовому засіданні, що знає ОСОБА_2 та ОСОБА_1 тривали час, оскільки товаришує з ОСОБА_2 , та був на їх весіллі. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 після весілля жили в двокімнатній квартирі по АДРЕСА_1 , яка належала батькам ОСОБА_2 . Коли сім`я ОСОБА_2 стала складатися з подружжя та їх двох дітей, вони купили п`яти кімнатну квартиру в сусідньому будинку. Розмір коштів, які були витрачені на придбання спірної квартири та кому вони належали свідку не відомо. Йому відомо, що подружжя зробило ремонт в п`яти кімнатній квартирі, але який саме та коли він не знає.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 липня 2005 року зареєстрували шлюб у Дніпровському відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровський області, про що було зроблено актовий запис №497.(т.1 а.с.6)

У подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_4 (т.1 а.с.7).

Рішенням Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 09.10.2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.(т.1 а.с.13-14).

Згідно договору дарування від 02.11.2007 року посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 (т.1 а.с.64).

Згідно договору "Автопакет" №770378/ФЛ від 18.02.2008 року ВАТ КБ "Надра" (надалі за текстом "Банк"), з однієї сторони та ОСОБА_2 (надалі за текстом "Позичальник"), ОСОБА_1 (надалі за текстом "Поручитель") уклали договір про те, що Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі за текстом "Кредит") у сумі 9673,27 доларів США., при цьому предметом застави сторони визначили автомобіль марки DAEWOO LANOS, рік випуску 2008, чорний колір, заводський номер кузову НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований в МРЕВ 5-го МРВ УМВС України в Дніпропетровській області 15.02.2008 року, який належить ОСОБА_2 , на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_5 від 15.02.2008 року. (т.1 а.с.102-104).

Відповідно до довідки від 03.05.2013 року, виданою директором відділенням ПАТ "КБ "Надра" у зв`язку з повним погашенням заборгованості за кредитним договором № №770378/ФЛ від 18.02.2008 року, банк не заперечує щодо зняття з реєстраційного обліку та виведення з-під застави у ПАТ "КБ "Надра" автомобіль марки DAEWOO моделі LANOS, рік випуску 2008, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_2 , на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , та перебуває в заставі банку (т.1 а.с.101).

15 лютого 2011 року у відповідності до кредитного договору №002-03011-150211, ОСОБА_2 з метою придбання майна: ж/к Samsung lE40C530FWXBT був отриманий кредит в розмірі 7036,85 грн. (т.1 а.с.96-97).

Відповідно до угоди про завдаток ОСОБА_1 (надалі Продавець) має намір продати, а ОСОБА_13 (надалі Покупець) має намір купити наступний об`єкт нерухомості 1-кімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_8 за дев`яносто три тисячі чотириста вісімдесят грн., не пізніше 24 листопада 2012 року (т.1 а.с. 12).

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2012 року посвідченого Морозовою О.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального кругу, ОСОБА_1 продала квартиру АДРЕСА_5 , Продаж вчинений за 64 220 (шістдесят чотири тисячі двісті двадцять гривень 00 копійок) грн. (т.1 а.с.57)

Згідно до договору купівлі-продажу квартири від 26 листопада 2012 року, ОСОБА_1 купила у власність квартиру АДРЕСА_1 і сплатила за неї 76 880 (сімдесят шість тисяч вісімсот вісімдесят гривень 00 копійок) грн. Придбання квартири за цим договором вчинений за письмовою згодою чоловіка Покупця ОСОБА_2 . Договір купівлі-продажи квартири посвідчений Морозовою О.В. приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №1238. (т.1 а.с.9-10, 11).

Розміру отриманого доходу ОСОБА_2 отриманого за період з 2004 року по 2016 рік підтверджується письмовим доказом: довідкою Пенсійного фонду України (форма ОК-5) індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (т.1 а.с.52).

Розміру отриманого доходу ОСОБА_1 отриманого за період з 2007 року по 2020 рік підтверджується письмовим доказом: довідкою Пенсійного фонду України (форма ОК-5) індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. (т.1 а.с.94-95).

Розмір витрачених ОСОБА_1 , ОСОБА_2 спільних коштів на погашення за Договором автопакет №77378/ФЛ від 13.02.2008 року, підтверджується письмові доказами: квитанціями про сплату коштів за вказаним договором. (т.1 а.с.124-140).

Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Із змісту нормативних положень глав 7 та 8 СК України, власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого регулюється питання розпорядження таким майном.

Згідно частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Із змісту положень приписів законодавства, відображених у ст.58 СК України, вбачається що, якщо річ, що належить одному з подружжя, плодоносить, дає приплід або дохід (дивіденди) він є власником цих плодів, приплоду або доходу (дивідендів).

У статті 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 711/2302/18 (провадження № 61-13953св19) зроблено висновок, що «Конструкція норми статті 22КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

Застосовуючи норму статті 22 КпШС України або статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя."

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 30 липня 2005 року зареєстрували шлюб у Дніпровському відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського МУЮ у Дніпропетровський області, про що було зроблено актовий запис №497.(т.1 а.с.6)

Згідно договору дарування від 02.11.2007 року посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_12 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_5 (т.1 а.с.64).

Суд критично ставиться по пояснень свідка ОСОБА_10 , оскільки в своїх показах він не зазначав обставини придбання квартири.

Відповідно до положень статей 77,78 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. ч.1, 2ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Згідност.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Із показів позивачки ОСОБА_1 , допитаної в судовому засіданні в якості свідка, допитаної свідка ОСОБА_7 , та письмових матеріалів справи судом не встановлено факту придбання спірної квартири за спільні кошти подружжя. Отримання доходу кожним із подружжя в період шлюбу до придбання майна не є безумовною обставиною, яка свідчить про належність придбаної квартири до спільної сумісної власності.

Інших доказів, які б відповідали критеріям щодо їх достатності, належності та допустимості на підтвердження заявлених зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 та його представником не надано.

Таким чином судом встановлено, що спірна квартира була набута у власність позивачкою ОСОБА_1 в результаті відповідних правочинів дарування, купівлі-продажу належної їй на праві приватної власності нерухомості, тобто за рахунок належних їй особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею сторін, тому позивачка є її єдиним власником.

Враховуючі пояснення сторін, свідків, досліджені матеріали справи, з`ясовані обставини справ , суд прийшов до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Морозова Олеся Василівна, про визнання майна особистою приватною власністю, та відмові в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 в повному обсязі.

Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Морозова Олеся Василівна, про визнання майна особистою приватною власністю - задовольнити повністю.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) нерухоме майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 94,3 кв.м, житловою площею 61,9 кв.м.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна, усунення перешкод у користуванні власністю- відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду області до або через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення - 22 вересня 2023 року.

Суддя Лобарчук О.О.