Справа № 749/459/23
Номер провадження 2/749/160/23
"25" вересня 2023 р. м.Сновськ
Щорський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого судді: Кравчук М. В.
за участю секретаря: Павленко В. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Сновськ справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів, -
Позовні вимоги мотивовано тим, що виконавчий напис вчинено на договорі, який позивач не підписувала та який нотаріально посвідчений не був, у кредитному договорі зазначено ім`я ОСОБА_2 , однак ім`я позивача ОСОБА_3 . За доводами позивача факт визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів відповідно до ст. 1212 ЦК України.
Справу передано судді-доповідачу 18.05.2023 р.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 22.05.2023 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Проведення підготовчого судового засідання призначено на 19.06.2023 р.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 19.06.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.07.2023 р.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 13.07.2023 р. ухвалено повернутися до стадії підготовчого провадження. Витребувано від приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палігіна Олександра Петровича копії всіх платіжних документів, на підставі яких здійснювався розподіл та перерахування стягнутих зі ОСОБА_1 коштів у виконавчому провадженні № 65453615. Оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.08.2023 р.
Ухвалою Щорського районного суду Чернігівської області від 07.08.2023 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.09.2023 р.
05.09.2023 р. справу було знято з розгляду у зв`язку із зайнятістю судді у справі № 749/220/23.
Позивач, відповідач та третя особа у судове засідання не з`явились. Повідомлялися про день, час та місце розгляду справи належним чином.
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослiдивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.
Як вбачається із копії договору № 549762737 від 25.11.2018 р., сторонами у якому зазначені ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_4 , за цим договором товариство зобов`язується надати позичальнику кредит без конкретної споживчої мети на суму 7550, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п. 1.4 цього договору. Підписи сторін у договорі відсутні, разом з тим, пунктом 4.3 договору передбачено в якості електронного підпису позичальника буде використовуватися одноразовий ідентифікатор відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію» (а. с. 14).
Також в матеріалах справи наявна копія графіку розрахунків, який є додатком № 1 до договору № 549762737 від 25.11.2018 р. (а. с. 15).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 р. № 3425-XII (далі Закон № 3425) нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
У відповідності до ст. 39 Закону № 3425 порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Порядок вчинення нотаріальних дій консульськими установами встановлюється цим Законом, Консульським статутом України та іншими актами законодавства України.
За змістом п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону № 3425 вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія.
Згідно ст. 87 Закону 3425 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Такий перелік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.
Оскільки у судовому порядку визнано незаконною та нечинною постанову КМ України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26.11.2014 р. № 662, в частині доповнення переліку новим розділом, на який здійснено посилання нотаріуса у виконавчому написі, суд зауважує, що стягнення заборгованості на підставі виконавчого напису за кредитним договором, що не посвідчений нотаріально, не відповідає положенням законодавства.
Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Зважаючи на наведене, суд не вбачає необхідності вдаватись до вирішення питання про безспірність вимог ТОВ « ФК «Онлайн фінанс».
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц.
Таким чином, позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню у повному обсязі.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року у справі № 201/6498/20 зазначив, що для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Також Верховний Суд зазначив, що судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
При цьому, Верховний Суд зауважив, що за таких обставин висновки апеляційного суду про те, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.
Враховуючи зазначене, оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача коштів, які були утримані з позивача за вказаним виконавчим написом, заявлені правомірно.
Разом з тим, згідно ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості: у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій; у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача; у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів); у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.
Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Оскільки позивач не заявляла вимог до приватного виконавця, суд позбавлений можливості вирішувати питання про стягнення винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження.
Подібних висновків дійшов Чернігівський апеляційний суд у постанові від 26 вересня 2022 року у справі № 732/1923/21.
Виходячи з положень ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати.
Таким чином, з ТОВ « ФК «Онлайн фінанс» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 964, 63 грн. за позовною вимогою про стягнення коштів.
Відтак з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати позивачем на оплату судового збору в загальному розмірі 1501, 43 грн (964, 63 грн (за подання позовної заяви) + 536, 80 грн (за подання заяви про вжиття заходів забезпечення позову)) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4492, 50 грн (5000, 00 * 89,85 %) відповідно до вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України.
Крім того, позов про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин. У випадку пред`явлення такого позову споживачем фінансових послуг підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. № 1023-XII.
Таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26 лютого 2020 року у справі № 643/2870/18.
Відтак з відповідача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073, 60 грн на користь держави за позовною вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн фінанс», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення коштів задовольнити частково.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду з дня складання повного судового рішення.

Суддя М. В. Кравчук