Справа № 466/314/23 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/811/2191/23 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2023 року м. Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П. , Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тріпника М.Б. на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок страхового випадку, -

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок страхового випадку, в якій просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди внаслідок страхового випадку в розмірі 22 420,96 гривень, моральної шкоди в розмірі 5000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 02 грудня 2020 року нею з ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» був укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №014049/4057/0000011, а саме належного їй автомобіля Тoyota Corolla н з. НОМЕР_1 .

14 серпня 2021 року нею було виявлено пошкодження задньої правої дверки та заднього правого крила її автомобіля та було поставлено до відома страхову компанію.

ЇЇ було направлено в спеціалізований сервісний центр ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» для встановлення розміру завданої шкоди та подальшого відновлювального ремонту.

На сервісному центрі ремонтні роботи відповідно до рахунку-фактури №ДМ 0034784 оцінили в розмірі 22 420,96 гривень.

Однак, в вересні 2021 року нею отримано від ПрАТ «СК «УНІКА» лист №2593 від 13.09.2021року про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Свою відмову керівництво страхової компанії мотивувало тим, що нею було подано свідомо неправдиву інформації про факт настання події, оскільки заявлені пошкодження задньої правої дверки та заднього правого крила на автомобілі Toyota Corolla н.з. НОМЕР_1 було вже зафіксовано за випадком від 05.04.2021 (справа №00418585).

Тому, згідно пункту 11.1.3 Договору та ст. 26 Закону «Про страхування» їй відмовлено у виплаті страхового відшкодування.

З вказаним висновком страхової компанії погодитись не може, а тому змушена звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів у спосіб, який передбачений нормами ЦК України (ст.16).

Крім того, позивач просила стягнути з відповідача завдану моральну шкоду в розмірі 5000,00грн., яка виразилась в тому, що вона змушена була доводити свою невинуватість у подачі свідомо неправдивих відомостей про страховий випадок, повинна була звертатись за захистом своїх прав до адвоката і в кінцевому варіанті буде ремонтувати автомобіль за власні кошти.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16 червня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок страхового випадку відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Тріпник М.Б., подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду незаконним.

Не погоджується з висновком страхової компанії, що позивачем було подано свідомо неправдиву інформацію про факт настання події, оскільки заявлені пошкодження задньої правої дверки та заднього правого крила на автомобілі було вже зафіксовано за випадком від 05 квітня 2021 року.

Виявлені позивачем 14 серпня 2021 року пошкодження її автомобіля вона до цього не бачила і не могла бачити, оскільки рідко користувалась ним, так як користувалась службовим транспортним засобом.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задоволити.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 014049/4057/0000011 від 02.12.2020року. Строк дії договору - з 12.12.2020 до 11.12.2021 року. Вигодонабувач за договором - AT «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» (а.с.4).

Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla 2018, д.р.н. НОМЕР_1 .

17 серпня 2021 року позивач звернулась до відповідача із заявою щодо виплати страхового відшкодування у зв`язку з пошкодженням автомобіля Toyota Corolla 2018, д.р.н. НОМЕР_1 .

Відповідно до заяви № 00451374 про подію, встановлено: що 14.08.2021 року виявлено на парковці пошкодження автомобіля: задня дверка з правого боку ззаду, та заднє крило.

На місце пригоди поліцію не викликали, матеріали щодо події компетентними органами не складалися.

Під час розслідування страхової події та порівняння фотозображень від 18.08.2021 року та фотозображень, здійснених під час врегулювання попереднього страхового випадку - 05.04.2021 року, було встановлено, що пошкодження задньої правої дверки та заднього правого крила вже було зафіксовано за випадком від 05.04.2021 року.

Листом №2593 від 13.09.2021року ПрАТ «СК «УНІКА» повідомило ОСОБА_1 про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Позиція Апеляційного суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що така не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції прийшов до висновку, що фактичні обставини по справі на предмет їх відповідності наведеним судом положенням чинного законодавства не підтверджують вимоги позивача за предметом позову, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 1 Закону України "Про страхування" визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (стаття 4 Закону України "Про страхування").

Відповідно до абзацу 1 статті 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За умовами частини 3 статті 16 Закону України "Про страхування" договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування (частина 1 статті 17 Закону України "Про страхування").

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування" передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

За приписами частин 16 та 17 статті 9 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування

Відповідно до п. 10.7. умов Договору, при настанні страхових випадків ДТП, Протиправні дії третіх осіб, Стихійне лихо, Інші випадки Страхувальник може не надавати Страховику довідку з компетентних органів за умови відсутності Учасників-третіх осіб у події, у результаті якої розмір збитку не перевищує:

5% від страхової суми ТЗ, якщо страхова сума ТЗ, зазначена в п. 1.2.3 Договору, більше 500 000 (п`ятсот тисяч) грн;

25 000 (двадцять п`ять тисяч) грн, якщо страхова сума ТЗ, зазначена в п. 1.2.3. Договору, менше або дорівнює 500 000 (п`ятсот тисяч) грн.

Якщо розмір збитку перевищив визначений ліміт і Страхувальник не надав довідку з компетентних органів, Страховик розраховує збиток на підставі умов Договору та виплачує Страхувальнику відшкодування в межах ліміту, що вказаний в п. 10.7.Договору.

Тобто, при страховій сумі 430 000 грн., Позивач у даному випадку міг претендувати на відшкодування у межах 25 000 гривень.

Згідно вимог п 9.7. умов Договору, пошкодження ТЗ, що за своїм походженням не відповідають обсягу і характеру страхової події, за якою проводиться врегулювання збитку, не включаються до розрахунку страхового відшкодування.

Водночас , Договором передбачений певний порядок врегулювання подій, та зокрема, строк звернення у разі настання подій, що мають ознаки страхових випадків.

Так, згідно п. 7.1. умов Договору, у разі настання події, що має ознаки страхового випадку, Страхувальник повинен вчинити наступні дії: 7.1.1. повідомити з місця події (крім випадків, передбачених в п. 40.6., 10.7, 10.8. Договору) відповідні державні органи МВС, МНС, правоохоронні органи тощо та викликати їх на місце події (на території інших держав - відповідні державні органи цих держав, висновки яких відповідно до чинного законодавства України можуть будуть допустимими доказами для визнання події страховим випадком);

7.1.2 вжити всіх доцільних та можливих заходів для зменшення розміру збитків, рятуванню ТЗ та/або ДО;

7.1.3 негайно, протягом 1 (однієї) години, не залишаючи місце події, сповістити Страховика про страховий випадок за телефоном цілодобового інформаційного центру:

Як встановлено, на місце пригоди поліцію не викликали, матеріали щодо події компетентними органами не складалися.

Відповідно до п. 11.1.3. умов Договору, підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування є: подання Страхувальником свідомо неправдивих відомостей, що зазначаються у Розділі 1 Договору, про предмет Договору або про факт настання страхового випадку: 11.1.6 - 11.1.6. невиконання Страхувальником умов Договору (в тому числі п.7.1.1.-7.1.3.).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 525 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування передбачені частиною 1 статті 991 Цивільного кодексу України та абзацом 1 статті 26 Закону України "Про страхування".

У відповідності до ст. 26 Закону України «Про страхування», підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що пошкодження транспортного засобу відбулися за невідомих відповідачу обставин значно раніше, а позивач надав неправдиві відомості про факт та обставини отримання його автомобілем пошкоджень, а саме про те, що виявив дані пошкодження транспортного засобу на парковці 14.08.2021 року.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 79 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому його відповідно до ст.. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч. 1. ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тріпника М.Б. залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 16 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 09 жовтня 2023року.

Головуючий : Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.