ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

21 вересня 2023 року

м. Харків

справа № 2018/2-4782/11

провадження № 22-ц/818/1762/23

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів Маміної О.В., Яцини В.Б.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ"АТ "Банк "Фінанси та кредит" в м. Харкові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2012 року,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2011 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулось до суду із вищевказаним позовом.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ"АТ "Банк "Фінанси та кредит"в м. Харкові -задоволено.

28 вересня 2011 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 звернулась із заявою про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 07 грудня 2011 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення задоволено. Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 серпня 2011 року скасовано.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ"АТ "Банк "Фінанси та кредит"в м. Харкові - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"в особі філії "Слобожанське РУ"АТ "Банк "Фінанси та кредит"в м. Харкові заборгованість за кредитним договором № 258-02-А від 17.07.2007 в загальній сумі 677786,47 грн, з них.: прострочена заборгованість за кредитом -10960,14 доларів США, що є еквівалентом 87536,45гр. за офіційним курсом НБУ станом на 27.02.2012; строкова заборгованість по кредиту - 8570,26 доларів США, що є еквівалентом 68448,95 гр. за офіційним курсом НБУ станом на 27.02.2012; строкова заборгованість по процентам -181,96 доларів США, що є еквівалентом 1453,28 гр. за офіційним курсом НБУ станом на 27.02.2012; прострочена заборгованість по процентам -7770,61 доларів США, що є еквівалентом 62062,31 гр. за офіційним курсом НБУ станом на 27.02.2012; пеня за прострочення погашення кредиту -267983,28 гр., пеня за прострочення погашення процентів -189102,20 гр., штраф 1200 гр. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" в особі філії "Слобожанське РУ"АТ "Банк "Фінанси та кредит" в м. Харкові судовий збір у розмірі 1700 гр., судовий збір в розмірі 1728,71 гр., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду справи у розмірі 120 гр., а всього стягнути судові витрати в загальній сумі 3548,71 гр. (три тисячі п`ятсот сорок вісім гривень 71 копійок).

На рішення суду 01.08.2023 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, тобто з пропуском передбаченого законом строку на апеляційне оскарження.

Обгрунтовуючи причини пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначав, що вона та її представник під час оголошення рішення у справі присутніми не були, копію оскаржуваного рішення апелянт не отримувала. Також зазначала, що звернулась до АТ «Укрпошта» зі скаргою на дії пошти щодо невручення апелянту судового рішення у 2012 році. Крім того апелянт вказувала, що з представником, який приймав участь у суді першої інстанції та представляв її інтереси, в липні 2012 року договір було розірвано. Також звертає увагу суду на те, що з 2013 року та по теперішній час постійно мешкає за кордоном, тому не мала можливості дізнатися про існування оскаржуваного рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 29 серпня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з дня вручення даної ухвали для надання обгрунтованого клопотання про поновлення строку із зазначенням інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2012 року .

На виконання вимог ухвали суду, надійшла заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , в якій останній просить поновити строк апеляційного оскарження, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, Конституцію України. Зазначає, що судом першої інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 219 500,99 грн. заборгованості за кредитом та пеню у розмірі 458 285,45, яка є явно неспівмірною з розміром суми заборгованості та значно перевищує розмір завданих кредитору збитків. Звертає увагу суду на те, що поновлення строку на апеляційне оскарження є необхідним саме для захисту прав ОСОБА_1 , які були порушені під час постановлення оскаржуваного рішення. Зазначає, що іншого способу захистити й скасувати протиправне рішення суду ОСОБА_1 не має.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язав сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

В даному випадку ОСОБА_1 ініціювала перегляд заочного рішення шляхом подання відповідної заяви, про розгляд якої була належним чином повідомлена судом (а.с. 63), в судове засідання не з`явилася, із заявами про отримання копії ухвали до суду не зверталася.

Представник відповідача - ОСОБА_3 про слухання справи у загальному позовному проваджені на 26.01.2012 року повідомлялася, проте звернулася із заявою про перенесення слухання справи. Про слухання справи, призначене на 28.02.2011 року ОСОБА_1 була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка (а.с. 79) та 28.02.2011 в судовому засіданні приймала участь представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 . Також представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 отримувала копію позовної заяви про збільшення позовних вимог та подала заперечення на вказану позовну заяву, в судове засідання, призначене на 23 липня 2012 року представник відповідача - ОСОБА_3 також була повідомлена належним чином (а.с. 110), проте з апеляційною скаргою ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 звернулася через 11 років після постановлення оскаржуваного рішення.

В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, може порушити принцип юридичної визначеності (справа «Пономарьов проти України»).

Відповідно до правової позиції, яка міститься у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Каракуця проти України, будь-яке порушення права доступу до суду відсутнє, якщо особа не виявила належної зацікавленості у розгляді його справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що в своєму рішенні по справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що його безпосередньо стосуються, утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відтак скаржником не підтверджено належними доказами обставини щодо неможливості подачі апеляційної скарги у визначений законом строк, а тому причини пропуску такого строку, які викладені у клопотанні не можна визнати поважними.

Враховуючи, що скаржник до липня 2023 року не цікавилася рухом справи, про що свідчить відсутність її звернень до суду з метою отримання інформації про постановлене рішення за наслідками розгляду позовної заяви банку, недобросовісність дій останньої порушує права інших учасників розгляду щодо можливості вирішення спору.

При цьому, посилання скаржника на те, що з представником, який приймав участь у суді першої інстанції та представляв її інтереси, в липні 2012 року договір було розірвано не можуть бути поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки ОСОБА_1 не позбавлена була можливості укласти договір про надання правової допомоги з іншим представником або адвокатом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що з 2013 року та по теперішній час вона постійно мешкає за кордоном, тому не мала можливості дізнатися про існування оскаржуваного рішення також не можуть бути поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки доказів на підтвердження вказаних доводів останньою не надано та матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що поновлення строку на апеляційне оскарження є необхідним саме для захисту прав ОСОБА_1 , які були порушені під час постановлення оскаржуваного рішення та іншого способу захистити й скасувати протиправне рішення суду у неї не має також не приймаються судом до уваги, оскільки вказані ОСОБА_1 причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є такими, що пов`язані з дійсно непереборними та об`єктивними перешкодами, істотними труднощами, які не залежали від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений процесуальним законом строк подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки причини пропуску строку на апеляційне оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 липня 2012 року - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів в касаційному порядку до Верховного суду, шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина