ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8073/23 Справа № 189/701/23 Суддя у 1-й інстанції - Лукінова К.С. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Усик А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єланський Олег Геннадійович, на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровська Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (суддя першої інстанції Лукінова К.С.) , -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Покровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа - Покровська Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_3 . Спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 , крім іншого, складається з квартири АДРЕСА_1 , а також земельної ділянки загальною площею 4.6460 га, кадастровий номер :02:001:0637.

На випадок смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, відповідно до якого, земельна ділянка загальною площею 4,6460 га, що належить ОСОБА_3 , після його смерті переходить ОСОБА_1 . На інше спадкове майно право у порядку спадкування переходить за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України позивачка, а також її мати ОСОБА_2 , яка у встановлений законом строк прийняла спадщину, є спадкоємцями першої черги за законом відповідно як рідні донька та дружина спадкодавця ОСОБА_3

27.02.2023 року позивачка звернулася до державного нотаріуса Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з метою подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_3 , однак на її усне звернення державним нотаріусом Кривошей О.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27.02.2023 року, якою відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на майно ОСОБА_3 у зв`язку з неприйняттям позивачкою ОСОБА_1 спадщини у встановлений законом строк та було рекомендовано звернутися до суду за місцем відкриття спадщини із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 зазначила, що не могла прийняти спадщину у встановлений законом строк, оскільки 24.02.2022 року був оголошений військовий стан на всій території України, а позивачка виїхала з Покровського району Дніпропетровської області в Полтавську область та через емоційні переживання не думала про свою спадщину.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Покровська Державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єланський О.Г., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, визначити позивачці додатковий строк тривалістю у два місяці, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що у рішенні суду не в повній мірі відображено всі докази, які досліджувалися під час розгляду справи, не оцінено їх належність, допустимість, достовірність у сукупності.

Позивачка вважає, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки на території України після 24.02.2022 року був оголошений військовий стан. Село, де проживає позивачка, підпадає під території, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). У зв`язку з обстрілами сусідніх сіл, ОСОБА_1 з метою збереження життя виїхала до іншого населеного пункту і, перебуваючи у стані стресу, не подумала про своєчасне прийняття спадщини після смерті батька.

Таким чином, позивачка вважає, що з об`єктивних причин була позбавлена можливості звернутися у шестимісячний термін до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 серпня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Копію ухвали та апеляційної скарги представник апелянта та нотаріус отримали 14.08.2023 року.

До Дніпровського апеляційного суду 03.07.2023 року надійшов відзив від відповідачки ОСОБА_2 , яка заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 (а.с. 57 58).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року справу призначено до судового розгляду на 20 вересня 2023 року.

Судові повістки сторони отримали 30 серпня 2023 року.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року позивачка ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 80).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, надіслала до Дніпровського апеляційного суду письмову заяву про розгляд справи в її відсутність (а.с. 85).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 20 вересня 2023 року представник третьої особи - Покровської Державної нотаріальної контори Дніпропетровської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 80).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Єланського О.Г., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Єланський Олег Геннадійович, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процессуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 у смт. Покровське Синельниківського району Дніпропетровської області, про що в Книзі реєстрації смертей 26 листопада 2021 року зроблений відповідний актовий запис за № 1718 та видано 26.11.2021 року Васильківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Синельниківському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

На випадок смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, посвідчений секретарем Катеринівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області 09.06.2017 року та зареєстрований в реєстрі за № 59.

Відповідно до вказаного заповіту, земельна ділянка загальною площею 4,6460 га, що належить ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серія І-ДП №010792, після його смерті переходить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.02.2023 року державним нотаріусом Покровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Кривошей О.Г. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом та за законом на майно ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із неприйняттям спадщини у встановлений законом строк, та було рекомендовано звернутися до суду за місцем відкриття спадщини із заявою про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини нею був пропущений з поважних причин, оскільки на території України після 24.02.2022 року був оголошений військовий стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, вона вимушена була виїхати на тимчасове проживання в с. Бірки Полтавської області та у зв`язку з постійним нервовим напруженням взагалі не думала про свою спадщину, яка залишилася після смерті батька, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 1 статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як вбачається із частини 3 вказаної вище статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України)

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.01.2023 року № 676/47/21.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Вказане вище співпадає з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.03.2021 року у справі № 638/17145/17, провадження N 61-17764св20.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що нею були до суду надані усі беззаперечні докази в обґрунтування своїх позовних вимог, є безпідставними, виходячи з наступного.

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, 19 березня 2022 року набрав чинності наказ Міністерства юстиції України від 11 березня 2022 року № 1118/5, яким затверджено зміни до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату, а саме: Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого, Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5.

Пунктом 1 глави 1 вказаного вище Порядку передбачено, що нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України.

Тобто, якщо спадщина відкрилася в місці, до якого складно або неможливо дістатися, для прийняття спадщини спадкоємець може звернутися до нотаріуса за місцем свого проживання чи перебування. Але позивачка ОСОБА_1 за місцем свого перебування не зверталася до нотаріуса.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обгрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивачки.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Єланський Олег Геннадійович, немає.

Керуючись ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Єланський Олег Геннадійович, залишити без задоволення.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 21 вересня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна