Справа № 524/4000/23
Провадження №2/524/1830/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Семенової Л.М.,

секретаря судового засідання Санакоєвої Н.Р.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна

УСТАНОВИВ:

У червні 2023 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батько дитина ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В інтересах малолітнього сина вона звернулась до Другої Кременчуцької держаної нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини після померлого батька. В ході оформлення спадщини було виявлено, що державним виконавцем Автозаводського відділу державної виконавчої служби 12.12.2011 року винесено постанову про накладення арешту на майно ОСОБА_3 у виконавчому провадженні № 27521710. Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 68775 від 24.04.2023 року виконавче провадження № 27521710 знищено з підстав закінчення строку зберігання.

Позивач просить скасувати арешт майна боржника ОСОБА_3 та заборону його відчуження.

Ухвалою судді від 22.06.2023 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.

19.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позов Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивач позов підтримала, просила задовольнити.

Представник Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, у відзиві на позов просила замінити відповідача у справі, оскільки, на її думку, відділ ДВС не є належним відповідачем.

Суд, дослідивши зібрані у справі докази, встановив такі фактичні обставини справи:

У провадженні Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ в Полтавській області на виконанні перебувало виконавче провадження № 27521710 з виконання судового наказу № 2н-890, видного Автозаводським районним судом міста Кременчука 23.04.2011 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Полтаваобленерго».

В межах виконавчого провадження 12.12.2011 року постановою державного виконавця накладено арешт на майно боржника ОСОБА_3 та оголошено заборону на його відчуження.

На підставі постанови про арешт майна відомості про арешт нерухомого майна внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11952049, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27521710 від 12.12.2011 року.

Боржник за виконавчим провадженням № 27521710 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно відповіді Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 68775 від 24.04.20123 року виконавче провадження № 27521710 знищено з підстав закінчення строку зберігання. Позивачу роз`яснено право звернутись до суду для зняття арешту.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути - припинення дії, яка порушує право.

Для визначення юрисдикції цього спору необхідно визначити підстави позову, зміст прав, на захист яких направлено звернення до суду. Якщо підставою позову є неправомірні, на думку позивача, дії органу державної виконавчої служби при накладенні арешту на певне майно, то такий спір має розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Якщо підставою позову є наявність спору про право та/або позивач подає його з метою захисту права власності або іншого речового права, то ці спори мають розглядатися в порядку цивільного/господарського судочинства як такі, що випливають із цивільних правовідносин.

Так, підставою цього позову позивач визначає наявність арешту, накладеного на нерухоме майно, що перешкоджає у реалізації цивільного права її малолітнього сина спадкового справа.

Ч. 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

За даними Автоматизованої системи виконавчих проваджень відкритих виконавчих проваджень, за якими боржником є ОСОБА_3 , станом на розгляд справи немає.

Отже, продовження арешту майна перешкоджає позивачу у реалізації прав власника.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ч. 1 ст. 319, ч. 1 ст. 321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Суд приходить до висновку, що накладений арешт на майно порушує права малолітньої дитини.

На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , задовольнити.

Скасувати арешт майна боржника ОСОБА_3 та заборону на його відчуження, накладений постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження № 27521710 з виконання судового наказу № 2н-890, видного Автозаводським районним судом міста Кременчука 23.04.2011 року, про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ПАТ «Полтаваобленерго», реєстраційний номер обтяження: 11952049, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 27521710 від 12.12.2011 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М. Семенова