Справа № 449/1293/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" серпня 2023 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Савчака А.В.,

секретаря судових засідань Винницької А.Р.,

за участю

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Івано-Франківської селищної ради Яворівського району про позбавлення батьківських прав

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить позбавити відповідача батьківських прав щодо їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач покликаючись на те, що відповідач не бере участі у вихованні дочки з 2012 року, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не допомагає дитині фінансово і не цікавиться її життям.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що дитина з шести років з батьком практично не спілкується. Іноді відповідач телефонував, однак перебував у нетверезому стані і погрожував. Відповідач ставить свої інтереси вище інтересів дитини. Також позивачка ОСОБА_1 надала суду аудіо запис розмови відповідача ОСОБА_2 з дитиною, після чого відповідач покинув зал судового засідання.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти задоволення позову якщо не буде сплачувати аліменти на дитину. Після чого відповідач покинув зал судового засфідання.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Івано-Франківської селищної ради Яворівського району у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у їх відсутності. Крім цього орган опіки та піклування Івано-Франківської селищної ради Яворівського району ухилився від ухвалення рішення щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_1 дала покази в якості свідка. Розповіла, що з 2012 року вони з відповідачем разом не проживають. Вона сама виховує і піклується про дитину. Відповідач життям, добробутом та вихованням доньки не займається. Перед судовим засіданням відповідач телефонував доньці та погрожував їй та позивачці фізичною розправою. Позивачка відтворила суду запис цієї розмови.

Неповнолітня ОСОБА_3 повідомила суду, що з батьком практично не спілкується. Якщо батько дзвонить, - то переважно п`яний. Останнім часом (після подання позову) дзвонив з погрозами в сторону матері.

Сам по собі факт наявності заборгованості по сплаті аліментів суд не розцінює як ухилення відповідача від сплати аліментів, оскільки рішення суду щодо стягнення аліментів було ухвалено в кінці 2021 року. З виконавчим листом позивачка звернулась до органів ДВС напередодні подання даного позову (що визнала сама позивачка). Тим не менше, відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували покази позивачки щодо фінансової підтримки доньки протягом останніх десяти років.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (частина друга статті 150 СК України).

Згідно з частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд виходить з того, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Вирішуючи спір, суд на перше місце ставить «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в позові про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

При прийнятті рішення суд бере до уваги встановлені обставини справи, поведінку батька відповідача. Відповідач не надав суду доказів, що він протягом останніх десяти років вживає заходів щодо налагодження стосунків з дитиною, цікавиться її станом здоров`я, виявляє будь-яку турботу про дитину, надає матеріальну підтримку, бере участь у вихованні дитини.

Таким чином судом встановлено, що відповідач самоусунувся від батьківських обов`язків та ухиляється від їх виконання, оскільки остання не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не цікавиться її життям, станом здоров`я, інтересами та вподобаннями, не спілкується за донькою, не проявляє ініціативи до зустрічей, тобто не займається вихованням своєї неповнолітньої дитини та виконанням своїх батьківських обов`язків щодо неї, хоча це є його обов`язком згідно з вимогами сімейного законодавства. Окрім того, відповідач не заперечував проти задоволення позову у випадку якщо з нього припинять стягувати аліменти на утримання доньки.

Установлені у даній справі обставини беззаперечно підтверджують навмисне, свідоме ухилення відповідача від виконання обов`язків по вихованню доньки, а озвучена ним позиція в суді свідчить про пріорітетність його інтересів над інтересами дитини.

Саме такий крайній захід як позбавлення батьківських прав підлягає застосуванню до відповідача, який ухилився від виконання батьківських обов`язків.

На думку суду, дане рішення відповідатиме найкращим інтересам дитини, а прийняте рішення відповідає правовій позиціх ВС, викладеній в Постанові від 13.07.2022 року у справі №366/2047/18.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 141, 206, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України,

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Перемишлянський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1

АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2

с.Кореличі Львівського району Львівської області

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Івано-Франківської селищної ради Яворівського району

смт.Івано-Франкове Яворівського району Львівської області

Повний текст рішення складено 11.09.2023р.

Суддя А. В. Савчак