Справа № 553/1359/23
Провадження № 2/553/2328/2023
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20.09.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання Микуці К.В.

представника позивача Кравченка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Полтави в режимі відеоконференції позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

у с т а н о в и в:

29.05.2023 представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з позовом до відповідачки про зменшення розміру аліментів в якому просив зменшити розмір аліментів ,що стягуються з нього на підставі судового наказу від 04.09.2018 ,виданого Ленінським районним судом м.Полтави на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з однієї чверті заробітку(доходу) платника аліментів до однієї восьмої заробітку(доходу) платника аліментів.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 31.05.2023 цей позов було залишено без руху.

Ухвалою Ленінського районного суду м .Полтави від 16.06.2023 було відкрито провадження у справі .

Відповідно розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 16 від 28.06.2023 керівника апарату О.С. Відюк було проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи між суддями, визначено головуючого суддю

Москаленко В.В.

Ухвалою Ленінського районного суду м .Полтави від 05.07.2023 було прийнято справу до провадження та вирішено розглядати справу спочатку , в порядку спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач не з`явився ,його представник заявив клопотання про розгляд справи за його участю,оскільки позивач є військовослужбовцем Збройних Сил України,знаходиться в зоні бойових дій ,а тому приймати участь у судовому засіданні не може.

Представник позивача у судовому засданні позовні вимоги підтримав,просив їх задовольнити з наступних підстав. На цей час у позивача суттєво змінилися обставини в результаті чого погіршився його матеріальний стан .Так,позивач усиновив двох дітей своєї дружини,які обидва мають статус дітини-інваліда. Крім того , батько позивача ОСОБА_4 є інвалідом другої групи.Таким чином позивач має на утриманні трьох інвалідів ,що потребує фінансових значних затрат.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином,заяву про розгляд справи за її відсутності та заперечень на позов не надала.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України ,учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки, відсутність заяви про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідачкою про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду представника позивача з ухваленням заочного рішення у справі, суд дійшов висновку розглянути справу за відсутністю відповідачки та ухвалити заочне рішення по цій справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача , розглянувши цивільну справу в межах заявлених

позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що судовим наказом Ленінського районного суду м.Полтави від 04.09.2023 з позивача стягнуто аліменти на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї чверті заробітку(доходу) платника аліментів та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,починаючи з 08 серпня 2018 року до досягнення дитиною повноліття.(судовий наказ-а.с.18).

Позивач 13.04.2019 уклав шлюб з ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб-а.с.21)

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.03.2021 задоволено заяву ОСОБА_1 про усиновлення неповнолітніх дітей ,оголошено ОСОБА_1 усиновлювачем малолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внесені зміни в актові записи про народження дітей в частині відомостей про батька, прізвищ, по батькові дітей (рішення-а.с.24-27).

Таким чином позивач є батьком неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтва про народження-а.с.22,23),які обидва мають статус дитини-інваліда (посвідчення-а.с.8),а їх законним представником є їх мати ОСОБА_10 (посвідчення -а.с.7) .

Батьком позивача є ОСОБА_4 (свідоцтво про народження-а.с.10),який є інвалідом війни другої групи (пенсійне посвідчення-а.с.12).

Позивач є учасником бойових дій, в зв`язку з чим має право на пільги,встановлені законодавством України(посвідчення-а.с.17).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або

сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року

№ 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього погіршився матеріальний стан в зв`язку з тим, що на цей час він має на утриманні двох неповнолітніх дітей-інвалідів та батька-інваліда.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд бере до уваги ,що позивач усиновив двох дітей ,які є дітьми-інвалідами, але доказів того,що в зв`язку з цим погіршився його матеріальний стан позивачем не надано, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про доходи позивача.його дружини -матері дітей .Крім того, суд зауважує, що держава надає державну соціальну допомогу дітям -інвалідам .

Суд зазначає,що позивач не довів ,що на його утриманні знаходиться батько - інвалід війни 2 групи та погіршення свого матеріального стану в зв`язку з цим.

Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі ; 465/4873/20 зазнеачив,що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність ,що покаладає на позивача обов`язки з доведення обгрунтованості та підставності усіх заявлених вимог ,саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.Отже,позивач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази ,якими підтверджуються доводи позивача та спростовуються заперечення відповідача проти позову,доводиться їх достатність та переконливість.

Суд вказує ,що розмір аліментів, які стягнуті з позивача на користь відповідача на

утримання дочки , відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 і суперечитиме її інтересам.

Таку ж позицію висловлює Верховний Суд в постанові від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 14.09.2023 у справі № 465/4873/20 зазначив,що засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність ,що покладає на позивача обов`язки з доведення обгрунтованості та підставності усіх заявлених вимог .Саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Отже, позивач як особа, яка на власний розсуд розпоряджається своїми процесуальними правами на звернення до суду за захистом порушеного права, визначає докази, якими підтверджуються доводи позивача та спростовуються заперечення відповідача проти позову, доводиться їх достатність та переконливість.

За таких обставин , суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - усиновлення двох дітей у іншому шлюбі - не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Керуючись ст. 2, 5, 7, 12, 13, 17, 80, 81, 247, 280, 354 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів -в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави, або безпосередньо до Полтавського апеляційного суду

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;.

Представник позивача: ОСОБА_11 , РНОКПП НОМЕР_2 ,адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення складено 23.09.2023.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави В.В. Москаленко