ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1207/20
Провадження № 2/210/26/23
У Х В А Л А

іменем України

"14" вересня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: Вікторович Н.Ю.,

за участі секретаря судового засідання: Біди А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2020 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся адвокат Негробов Олександр Вікторович з позовом в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 лютого 2020 року вказана справа надійшла до провадження судді Хлистуненко О.В. (т.1 а.с.31).

Ухвалою суду від 29 квітня 2020 року відкрито провадження по вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. (т.1 а.с.43).

Ухвалою суду від 25 травня 2021 року, закрито підготовче судове засідання по вказаній справі, призначено справу до судового розгляду та прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (т.1 а.с.147-148).

Відповідно до Розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Малиновської М. №151 від 28 вересня 2021 року «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи», у зв`язку з закінченням п`ятирічного строку призначення на посаду судді ОСОБА_4 та закінчення повноважень з відправляння правосуддя, з метою дотримання процесуальних строків розгляду судової справи, призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи (т.1 а.с.155).

Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 вересня 2021 року, вказана справа надійшла до провадження судді Вікторович Н.Ю. (т.1 а.с.156).

Ухвалою суду від 30 вересня 2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя. Розгляд справи продовжено зі стадії судового розгляду (т.1 а.с.157).

У судове засідання призначене судом на 12 липня 2023 року не з`явився позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 , про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Так, у судовому засіданні призначеному судом на 31 травня 2023 року, яке проводилось в режимі відео конференції з Кіровськоим районним судом міста Дніпропетровська, був присутній представник ОСОБА_1 - адвокат Негробов О.В. У судовому засіданні за клопотанням адвоката Негробова О.В. було оголошено перерву до 15 годин 00 хвилин 12 липня 2023 року, що підтверджується Протоколом судового засідання від 31 травня 2023 року (т.2 а.с.45).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 червня 2023 року було призначено судове засідання по вказаній справі в режимі відео конференції. Доручено Кіровському районному суду міста Дніпропетровська, забезпечення проведення відео конференції за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Негробова О.В. (т.2 а.с.46).

Відповідно до Довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber» вбачається, що 12 червня 2023 року ОСОБА_5 на номер телефону НОМЕР_1 отримав повідомлення у додатку «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративний, про адміністративне правопорушення, іншій» на 12.07.2023 року 15.00.00 по справі №210/1207/20 (2/210/26/23) від 12.06.2023.

Однак, в судове засідання призначене на 12 липня 2023 року позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явились, представник позивача ОСОБА_5 не вийшов на відео конференцію, у зв`язку з чим, у судовому засіданні оголошено перерву до 12 годин 00 хвилин 14 вересня 2023 року, що підтверджується Протоколом судового засідання від 12.07.2023 року (т.2 а.с.51).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 липня 2023 року було призначено судове засідання по вказаній справі в режимі відео конференції. Доручено Кіровському районному суду міста Дніпропетровська, забезпечення проведення відео конференції за участю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Негробова О.В. (т.2 а.с.52).

Відповідно до Довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber» вбачається, що 31 серпня 2023 року ОСОБА_5 на номер телефону НОМЕР_1 отримав повідомлення у додатку «Viber» щодо документу «Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративний, про адміністративне правопорушення, іншій» на 14.09.2023 року 12.00.00 по справі №210/1207/20 (2/210/26/23) від 31.08.2023.

Однак, в судове засідання призначене на 14 вересня 2023 року позивач за первісним позовом відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 не з`явились, представник позивача ОСОБА_5 не вийшов на відео конференцію.

14 вересня 2023 року поза межами судового засідання від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6 надійшли заяви, в яких відповідач та її представник просили суд залишити без розгляду первісний позов у зв`язку з повторною неявкою у судове засідання позивача ОСОБА_1 та його представника та залишити без розгляду зустрічний позов.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин першої та другої статті 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Однак, позивач та його представник в судові засідання призначені судом на 12 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року не з`явилися, причини неявки суду не повідомляли.

Як зазначено в ст.10 ЦПК України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, як джерела права.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Між тим статтями 223, 257 ЦПК врегульовано питання щодо наслідків неприбуття в судове засідання позивача.

Так, згідно ч.5 ст.223, п.3 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, чинний Цивільний процесуальний кодекс України імперативно встановлює, що у випадку повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду. При цьому, закон жодним чином не пов`язує повторну неявку в судове засідання позивача з будь-якими об`єктивними факторами (поважними причинами) і не зобов`язує суд перевіряти причини повторної неявки та надавати їм відповідну оцінку з точки зору поважності.

Це пов`язано із дією принципу цивільного судочинства - диспозитивністю, відповідно до якого кожний учасник процесу самостійно розпоряджається наданими йому законом процесуальними правами.

Крім того, таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою статті 121 ЦПК України та статті 6 Конвенції про захист прав людини га основоположних свобод 1950 року.

Згідно п.3 ч.1 ст.43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. При цьому учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строк.

Аналогічні висновки викладені в Постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №759/6512/17, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 02 вересня 2020 року у справі № 461/3580/15-ц.

Відповідно до §23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16.02.2017).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 22.05.2019 року справа №310/12817/13, повторна неявка позивача є підставою для залишення позову без розгляду незалежно від наявності поважних чи неповажних причин. Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Така ж правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 558/9/18. Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

У зв`язку із наведеним вище, враховуючи, що позивач та його представник двічі поспіль не з`являлись у судові засідання, повідомлялись судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи у встановленому процесуальним законом порядку, із заявою про розгляд справи у їх відсутність не зверталися, суд приходить до висновку про те, що поданий позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягає залишенню без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини 1 ст. 257 ЦПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, залишення судом першої інстанції позову без розгляду відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

На підставі викладеного, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява позивача за зустрічним позовом відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_6 про залишення зустрічного позову без розгляду підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя, підлягає залишенню без розгляду, в зв`язку з поданою заявою позивача та її представника.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 13, 43, 44, 121, 131, 211, 223, 253, п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В ИВ:

Цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання майна особистою приватною власністю подружжя, - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу за первісним та за зустрічним позовами їх право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя: Н. Ю. Вікторович