Постанова

Іменем України

07 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 450/3739/19

провадження № 61-8212св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,

відповідач (позивач за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_3 , на додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року у складі колегії суддів: Ванівського О. М., Цяцяка Р. П., Шеремети Н. О.,

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до ОСОБА_2 про поділ будинку та земельних ділянок, в якому просив:

здійснити реальний поділ земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер: 462368400:01:005:2109;

виділити йому у власність з урахуванням площ під забудовами частину вказаної земельної ділянки площею 852,45 кв. м із геометричними розмірами по периметру від точки «Б» у м: 16,83; 5,47; 3,64; 39,29; 13,59; 37,50; 0,95; 3,00; 18,89; 13,45;

встановити сервітут без внесення плати за користування майном на частину земельної ділянки площею 41,8 кв. м, яка йому виділяється, з такими геометричними розмірами у м: 3,00; 9,48; по дузі; 5,47; 13,05, для заїзду власнику ОСОБА_2 ;

виділити у власність ОСОБА_2 із земельної ділянки кадастровий номер: 462368400:01:005:2109 дві земельні ділянки з врахуванням площ під забудовами: першу - з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки «Б» у м: 3,504 22,40; 3,64; 22,30, площею 79,50 кв. м; другу - з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки «В» у м: 37,21; 0,95; 37,50; 2,70 площею 68,05 кв.м;

здійснити реальний поділ земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер: 462368400:01:005:2110;

виділити ОСОБА_1 у власність з урахуванням площ під забудовами частину вказаної земельної ділянки площею 147,55 кв. м із геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки «А» в м: 11,28; 18,89; 3,001,05; 3,00; 6,50; 8,96; 7,83; 4,50;

встановити сервітут на частину земельної ділянки площею 3,40 кв. м, яка виділяється відповідачу, з такими геометричними розмірами у м: 1,05; 3,00; 1,22; 3,00 для заїзду власнику ОСОБА_2 ;

виділити ОСОБА_2 частину зазначеної земельної ділянки площею 852,45 кв. м із геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від точки «А» у м: 4,50; 7,83; 8,96; 1,00; 8,50; 1,05; 37,21; 17,29; 34,14; 22,71; 6,00;

встановити сервітут без внесення плати за користування майном на частину земельної ділянки площею 3,93 кв. м, яка виділяється ОСОБА_2 із земельної ділянки, кадастровий номер: 462368400:01:005:2110, із такими геометричними розмірами у м: 1,00; 3,93; 1,00; 3,93 для можливості обслуговування і ремонту стіни житлового будинку літ. «А-1» власника ОСОБА_1 ;

виділити у власність ОСОБА_1 господарські споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: сарай «Б», сарай «В», вбиральню «Г»;

виділити у власність ОСОБА_2 підвал у цокольному поверсі житлової прибудови «А'-1» літ. «І» площею 13,1 кв. м у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути з нього на користь відповідача грошову компенсацію за зменшення частки у розмірі 3 460,00 грн;

вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У лютому 2020 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про реальний розподіл житлового будинку та земельних ділянок, в якому просив:

провести реальний поділ будинковолодіння - житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності, виділивши у йому у приватну власність в натурі приміщення та споруди: коридор літ. «1-8» площею 5,5 кв. м, кухню літ. «1-9» площею 7,7 кв. м, житлову кімнати літ. «1-7» площею 25,2 кв. м, житлову кімнату літ. «1-6» площею 21,9 кв. м, півпідвал літ. «І» площею 13,1 кв. м, півпідвал літ. «ІІ» площею 13,2 кв. м, сарай «Б», сарай «В», вбиральню «Г» та огорожу;

залишити у власності ОСОБА_1 приміщення коридору літ. «1-1» площею 7,9 кв. м, кладової літ. «1-2» площею 4,4 кв. м, житлову кімнату літ. «1-3» площею 17 кв. м, житлову кімнату літ. «1-4» площею 15 кв. м, кухню літ. «1-5» площею 8,3 кв. м, веранду літ. «І» площею 4,7 кв. м, погріб «ПГ», огорожу, ворота;

при відхиленні від розміру часток стягнути відповідно грошову компенсацію у розмірі, визначеному експертом у додатковому висновку;

провести розподіл земельних ділянок площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:2109, та площею 0,1 га, кадастровий номер :01:005:2110, відповідно до схеми поділу ділянок, визначеної додатковим висновком експерта, виділивши сторонам у приватну власність земельні ділянки, сформовані за результатами поділу по відповідній схемі;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст судових рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Справа судами переглядалась неодноразово

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Проведено реальний поділ будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності.

Виділено у приватну власність ОСОБА_2 в натурі приміщення та споруди: коридор літ. «1-8» площею 5,5 кв. м, кухню літ. «1-9» площею 7,7 кв. м, житлову кімнату літ. «1-7» площею 25,2 кв. м, житлову кімнату літ. «1-6» площею 21,9 кв. м, півпідвал літ. «І» площею 13,1 кв. м, півпідвал літ. «ІІ» площею 13,2 кв. м, сарай «Б», сарай «В», вбиральню «Г» та огорожу.

Виділено у приватну власність ОСОБА_1 приміщення коридору літ. «1-1» площею 7,9 кв. м, кладової літ. «1-2» площею 4,4 кв .м, житлову кімнату літ. «1-3» площею 17 кв. м, житлову кімнату літ. «1-4» площею 15 кв. м, кухню літ. «1-5» площею 8,3 кв. м, веранду літ. «І» площею 4,7 кв. м, погріб «ПГ», огорожу, ворота.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 22 785,00 грн грошової компенсації за відхилення від розміру часток.

Проведено розподіл земельної ділянки площею 1 000,00 кв. м, кадастровий номер :01:005:2109:

виділено ОСОБА_1 у власність:

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «Б» у м:18,90; 2,88; 18,89;1,88 площею 43,0 кв. м;

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «В» у м: 37,21; 13,05; 22,18; 5,30; 61, 69; 16,29 площею 734, 0 кв. м.

виділено ОСОБА_2 :

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «Б» у м: 9,77; 22,18; 9,50; 3,05; 3,00; 2,88; 18,90 площею 223 кв. м.

Проведено розподіл земельної ділянки площею 1 000,00 кв. м, кадастровий номер :01:005:2110:

виділено ОСОБА_1 у власність:

- земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «А» у м: 11,28; 18,89; 1,22; 5,50; 1,00; 3,93; 1,00; 5,03; 7,83; 4,50 площею 148, 0 кв. м.

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «В» у м: 3,00; 27,00; 1,05; 37,21 площею 75, 0 кв. м;

виділено ОСОБА_2 :

земельну ділянку з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки від т. «А» в м: 4,50; 7,83; 5,03; 1,00; 3,93; 8,50; 27,00; 14,29; 34,14; 22, 71; 6,00 площею 777,0 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 4 787,00 грн грошової компенсації за відхилення від розміру часток.

Зобов`язано ОСОБА_2 перенести (облаштувати) входи у сарай «Б», сарай «В» і вбиральню «Г» зі сторони своєї земельної ділянки; перенести газовий лічильник на свою частину житлового будинку, що є у власності, а також облаштувати вихід на горище, що розташоване над його частиною у будинковолодінні.

Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2021 року встановлено сервітут без внесення плати за користування майном на частині земельної ділянки площею 8,9 кв. м із розмірами: 2,88; 3,00; 3,05; 3,00, яка виділена ОСОБА_2 для зручного користування ОСОБА_1 .

Постановою Верховного Суду від 17 травня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року та додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 03 вересня 2021 року залишено без змін.

Постанова суду касаційної інстанції мотивована тим, що, оскільки сторони у справі не досягли згоди щодо виділу в натурі належних їм часток у праві спільної часткової власності, з урахуванням висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 26 лютого 2020 року № 002/20, який здійснено з урахуванням договорів дарування та технічної документації на спірні земельні ділянки та господарські споруди, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про виділ у натурі часток за варіантом, запропонованим у цьому висновку експерта, тому що саме такий варіант найбільше відповідає фактичному порядку користування житловим будинком та господарськими спорудами, який склався між сторонами.

Короткий зміст оскарженої додаткової постанови суду апеляційної інстанції

Додатковою постановою Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 - 11 273,91 грн судових витрат.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

при прийняті постанови апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат;

судом встановлено, що за подання позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_2 сплатив 2 120, 91 грн та 3 153,00 грн. Окрім цього, ОСОБА_2 також поніс витрати на суму 6 000,00 грн. за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

вказані витрати належним чином підтверджені, а тому підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 ;

на підтвердження понесених витрат на правову допомогу ОСОБА_2 надав розрахунок, де вказано, що орієнтовно витрати на правову допомогу становлять 27 000,00 грн. Вказаний розрахунок не є доказом по справі та не підтверджує дійсного розміру понесених витрат. Інших доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду не надано. Тому вимоги в частині стягнення 27 000 грн за надання правової допомоги не підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У серпні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу за підписом представника ОСОБА_3 , у якій просив скасувати додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат в сумі 11 273,91 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат у розмірі 11 273,91 грн.

Касаційна скарга мотивована, в тому числі, тим, що:

при розгляді питання розподілу судових витрат необхідно було повідомити ОСОБА_1 про розгляд справи, оскільки:

стороною позивача за зустрічним позовом, якою подано заяву про розподіл судових витрат, така заява ОСОБА_1 не надсилалась;

ні ОСОБА_1 , ні його представнику, який брав участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції, не було відомо про надходження заяви про розподіл судових витрат, внаслідок чого сторона позивача за первісним позовом була позбавлена можливості подати заяву про зменшення судових витрат та свої заперечення;

на момент прийняття оскаржуваної додаткової постанови 16 березня 2022 року доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень та стану розгляду судових справ на офіційному сайті «Судова влада» був закритий, внаслідок чого ОСОБА_1 не міг дізнатися про розгляд такої заяви та скористатися правами, передбаченими статтею139 ЦПК України;

необхідність виклику ОСОБА_1 в судове засідання або хоча б його повідомлення про розгляд такої справи було необхідним також для правильного вирішення питання про розподіл судових витрат з врахуванням того, що його вимоги задоволені частково, що не врахував апеляційний суд при винесенні додаткової постанови від 16 березня 2022 року. Апеляційний суд не виконав вимоги статті 140 ЦПК України та допустив порушення статей 2, 8, 11, 12, 139 ЦПК України. Водночас, на теперішній час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 140 ЦПК України щодо випадків, в яких необхідним є виклик сторін в судове засідання для ухвалення додаткової постанови про розподіл судових витрат.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 01 вересня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року продовжено ОСОБА_1 строк для усунення недоліків касаційної скарги до 03 листопада 2022 року.

Після усунення недоліків, ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2022 року поновлено ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової постанови Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року, відкрито касаційне провадження у справі № 450/3739/19, витребувано справу з суду першої інстанції.

У грудні 2022 року цивільна справа № 450/3739/19 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2023 року зупинено касаційне провадження у справі № 450/3739/19 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22).

Ухвалою Верховного Суду від 07 вересня 2023 року поновлено касаційне провадження у справі № 450/3739/19.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

В ухвалі Верховного Суду від 11 листопада 2023 року вказано, що касаційна скарга містить передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави для відкриття касаційного провадження (відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною першою статті 411 ЦПК України).

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з частиною третьою статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У постанові Великої Палати Верховного суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено, що:

«аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України.

[…]

Отже, у процедурі розгляду такої заяви суду належить забезпечити сторонам у справі можливість бути повідомленими про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України), які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення частини четвертої статті 270 ЦПК України (частини четвертої 244 ГПК України) про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до частини другої статті 246 ЦПК України (частини другої статті 221 ГПК України) чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Також при розгляді цієї заяви суд повинен забезпечити сторонам дотримання принципів змагальності, рівності в судочинстві, реалізацію права сторони «бути вислуханою» як передумови того, що вона була «почута», що є складовою права на справедливий суд (рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України», заява №4909/04 від 10 лютого 2010 року)».

Згідно з частиною третьою статті 368 ЦПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи(стаття 372 ЦПК України).

У справі, що переглядається:

ухвалою Львівського апеляційного суду від 20 травня 2021 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 січня 2021 року. В ухвалі зазначено, що справа відповідно до вимог статей 274, 368, 369 ЦПК України розглядається з повідомленням учасників справи (т. 2 арк. спр. 15);

ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 травня 2021 року справу призначено до розгляду на 10 год. 30 хв. 16 серпня 2021 року в приміщенні Львівського апеляційного суду; про час, дату і місце розгляду справи вирішено повідомити учасників (т. 2 арк. спр. 16).

16 серпня 2021 року Львівським апеляційним судом була прийнята постанова (т. 2 арк. спр.46-54).

16 березня 2022 року Львівський апеляційний суд розглянув питання про ухвалення додаткового рішення без призначення судового засідання та повідомлення учасників справи (т. 2 арк. спр. 65-68).

Отже, суд апеляційної інстанції повинен був повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду питання про розподіл судових витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

За змістом частин першої та четвертої статті 401 ЦПК України при попередньому розгляді справи суд касаційної інстанції скасовує судове рішення за наявності підстав, які тягнуть за собою обов`язкове скасування судового рішення .

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

Висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги дають підстави для висновку про те, що додаткова постанова суду апеляційної інстанції прийнята без додержання норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подану представником ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Додаткову постанову Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року скасувати.

Справу № 450/3739/19 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

З моменту прийняття постанови судом касаційної інстанції скасована додаткова постанова Львівського апеляційного суду від 16 березня 2022 року втрачає законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Н. О. Антоненко

М. М. Русинчук