РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/234/23

29 серпня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійника П. В.

з участю секретаря Зберун К. Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить суд, визнати житловий будинок спільною сумісною власністю, поділити спільне майно подружжя, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 8169,90 грн.

В обгрунтування позовних вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві.

Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно, всебічно та неупереджено дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Судом встановлено, Встановлено, що сторони перебували в зареєстровану шлюбу. 05 жовтня 2020 року рішенням Костопільського районного суду Рівненської області шлюб між нами розірваний.

За час шлюбу та сумісного проживання сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження.

За час перебування у шлюбі сторони побудували нерухоме майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 січня 2020 року, номер запису про право власності 35191324, вбачається, що право власності на нерухоме майно зареєстровано на ОСОБА_2 ..

Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами роками спорудження вказаного майна є 2008-2014 роки.

Зазначене нерухоме майно побудоване на земельній ділянці, загальною площею0,10 га, кадастровий номер-:05:001:0302, яка розташована за вказаною вище адресою, з цільовим призначенням будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, та набута відповідачем на підставі договору дарування від 25 листопада 2006 року, реєстраційний номер №4143. 10 вересня 2007 року відповідачем отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку, серія ЯД242387, який підтверджує його право власності на вказану земельну ділянку.

Згідно зі змістом ст. 60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховним Судом України при розгляді справи № 6-843цс17 (постанова від 24.05.2017 року) висловлена Правова позиція про те, що за загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми ст. 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено ст. 61 СК України, згідно з частиною третьою якої якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Норма ч. 3 ст. 61 СК України кореспондує ч. 4 ст. 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 70 СК України, - у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2016 року №6-2811цс15, згідно ст.ст. 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, діляться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються кожному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 ст. 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (ч. 4 ст. 71 СК України).

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

З висновку про вартість майна вбачається, що, ринкова вартість станом на 27.12.2022 року житлового будинку з господарськими будівлями загальною площею 106,6 м. кв., становить1303 140 грн.; ринкова вартість присадибної ділянки за кадастровим номером №:05:001:02 станом на 27.12. 2022 року і становить 1156 гривень.

Аналізуючи зібрані у справі докази, та враховуючи що відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову.

Питання судових витрат, що в даному спорі становлять сплату судового збору в сумі 8168,90 грн. грн. , суд вирішує згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

Аналогічне положення щодо повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, також передбачено ч. 3 ст. 7 Закону України про судовий збір.

Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50% відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 4084,45 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 57, 60-61, 65, 70 СК України, 369, 391 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 89, 137, 141, 263-265, 273 ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя- задовольнити.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 65,7 кв.м, допоміжною площею 40,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :05:001:0302, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власністю на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 65,7 кв.м, допоміжною площею 40,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 106,6 кв.м, житловою площею 65,7 кв.м, допоміжною площею 40,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку земельної ділянки загальною площею 0,10 га, кадастровий номер :05:001:0302, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , , 4084 (чотири тисячі вісімдесят чотири) грн., 45 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , з державного бюджету 50% відсотків судового збору, що становить 4084 (чотири тисячі вісімдесят чотири) грн., 45 коп., сплаченого10.01.2023 року згідно квитанції № 0.0..1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 .

Текст рішення виготовлено 01.09.2023 року.

СуддяП. В. Олійник