Провадження № 2/686/3746/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30 серпня 2023 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Палінчака О.М.,

при секретарі Цибульській Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Янюк Катерина Миколаївна, до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

встановив:

05 травня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Янюк К.М.,звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Відділ реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської радипро визнання особи такою, що втратила право користування житлом, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що є власником вищезазначеної квартири. За вказаною адресою зареєстрована вона, а також зареєстрований її чоловік ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Вказаною квартирою відповідач ОСОБА_2 не користується, квартиру не утримує, комунальні платежі не сплачує, її речей у квартирі немає та вона не являється власником житла, однак в добровільному порядку на численні прохання позивачки з реєстрації зніматись не бажає, чим перешкоджає їй вільно здійснювати своє право власності щодо житла. Окрім того, позивачка зазначає, що відповідачка на даний час проживає постійно в російській федерації за відомою їй адресою. Тому, позивачка просить усунути перешкоди в користуванні її власністю шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування зазначеною вище квартирою.

Ухвалою судді від 10 травня 2023 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивачка не з`явилась. Представник позивачки ОСОБА_4 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення засідання повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомленні про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст. 223 ч. 4 ЦПК України, суд за згодою позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_1 є власницею та зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями документів: договору купівлі-продажу квартири від 20.04.2018 року, Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 12.04.2018 року, Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, довідки №І-03-14808 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, договору купівлі-продажу від 04.01.2001 року, договору дарування 1/2 частки квартири від 27.11.2013 року.

За вказаною адресою зареєстровані, також, чоловік позивачки ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 , 002.06.1983 року народження.

Однак, за вказаною адресою відповідачка не проживає понад 9 років, в добровільному порядку з реєстрації не знімаються, порушуючи тим самим права позивачки. Факт відсутності відповідачки за місцем реєстрації підтверджується актом обстеження фактичного місця проживання громадян № 143 від 02.05.2023 року, засвідченого директором КП УМК «Південно-Західна».

Як визначено частинами 1 і 4 статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України.

В силу ст. 383 ч. 1 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником.

Статтями 72, 108 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням провадиться в судовому порядку.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом.

Виходячи з положень ст. 150 Житлового кодексу України та ст. 383ЦК України власник житла має право використовувати його для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення.

Така позиція висловлена у висновку Верховного Суду у Постанові від 29.07.2020 року у справі №345/1241/19.

З огляду на викладене та враховуючи, що відповідачка станом на день розгляду справи судом, не проживає понад дев`ять років в квартирі АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне визнати її такою, що втратила право на користування вказаною квартирою.

Керуючись ст. 72, 108 ЖК України, ст.ст. 319, 383, 391, 405 ч. 2 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 10, 13, 81, 141, 264-265, 280 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) такою, що втратила право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

На рішення, позивачем може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів до Хмельницького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 30 серпня 2023 року.

Суддя: О.М. Палінчак