04.09.2023 Справа № 489/807/21
2/469/153/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року смт.Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуя В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Рогозевич С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явився,

представник позивача адвокат Старчеус О. П. - не з`явилася,

представник відповідача

Акціонерного товариства «Українська залізниця» - адвокат Бондаренко А. В. (у

режимі відеоконференцзв"язку)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Березанка цивільну справу за позовомОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

Позивач 25 серпня 2021 року звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконними і скасувати накази Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» № 181 від 30 квітня 2021 року, № 193 від 11 травня 2021 року та поновити строки для їхнього оскарження, визнати незаконним та скасувати наказ №162-ос від 26 липня 2021 року, яким його звільнено з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївських регіонах, поновити його на посаді стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 та стягнути з відповідачів на його користь компенсацію за час вимушеного прогулу у сумі 16153,48 гривень, посилаючись на те, що при звільнені відповідачем допущено чисельні порушення вимог законодавства; також посилаючись на те, що йому не надавалися належним чином оформлені накази №181 від 30.04.2021 року та №193 від 11.05.2021 року, відтак належним чином його не ознайомили з вказаними наказами, а тому вважає, що пропустив строки на їх оскарження з поважних причин.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Наказом № 162-ос від 26.07.2021 року дію його трудового договору припинено та звільнено з посади старшого стрільця 4 розряду Стрілецької команди з профілактичної роботи, згідно п.6 ст.36 КЗпП України.

Зі вказаним наказом позивач не згоден обґрунтовуючи це тим, що в травні 2021 року до команди по електронній пошті прийшов проект наказу №181 від 30.04.2021, начальник команди роздрукував його та дав їм для ознайомлення. Прочитавши проект наказу, позивач не погодився з його змістом, про що написав на роздрукованому проекті наказу. Документ сприйняв саме як проект, а не остаточний та прийнятий наказ, оскільки на ньому не було ані печатки, ані підпису. Зважаючи на це, враховуючи, що багато працівників були не згодні з його змістом, він вважав, що вказаний наказ не буде прийнято та підписано. Потім відповідачем винесено ще один наказ №193 від 11.05.2021 року, в якому також відсутня печатка.

Згідно даного наказу змінено істотні умови праці, а саме розмір премії.

26.05.2021 року йому та його колегам надали листи, в яких з посиланням на накази № 81 та №193, повідомили про зміну істотних умов праці з 15 липня 2021 року. Дане повідомлення також не мало печатки.

У зв`язку із зазначеними обставинами він та його колеги спілкувалися з представником профспілкової організації, який повідомив, що заперечував проти винесення спірних наказів.

Оскільки належним чином завірені накази з підписом та печаткою їм так і не надали для ознайомлення, позивач вважав що після переговорів з профспілкою, взявши до уваги незгоду працівників, вказані накази не будуть винесені, а у разі їх помилкового винесення скасовані.

26 липня його викликали до відділу кадрів та повідомили, що його звільнено з займаної посади на підставі п.6 ст.36 КЗпП України. Після цього йому надали наказ про звільнення та трудову книжку. Однак повний розрахунок з ним провели лише за чотири дні після звільнення.

Зі змісту проекту наказу № 181 вбачається, що його переведено з посади стрільця 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах НОР-1 на посаду стрільця 4 розряду стрілецької команди охорони вантажів і об`єктів ст.Миколаїв НОР-4.

Отже, при переведенні змінюється профілювання команди - з команди профілактичної роботи на команду з охорони вантажів і об`єктів, та прив`язка до місцевості - Херсонський та Миколаївський регіон НОР-1 на ст.Миколаїв НОР-4.

При цьому, нові посадові інструкції, об`єм завдань які покладаються на команду з охорони вантажів та об`єктів, посадові інструкції працівників цієї команди йому не надавались. Професійні обов`язки з профілактичної роботи та команди охорони вантажів і об`єктів кардинально відрізняються і фактично відбувається зміна службових обов`язків, об`єму робіт та завдань, тому вважає, що відбувалось саме переведення. Згоду на переведення його на іншу посаду він не надавав. Отримавши проект наказу №181 він письмово зазначив, що не згоден. Також з проекту наказу № 181 вбачається, що у НОР-1, в якому він раніше працював, були вакансії для стрільця 4 розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів, але йому перейти на цю посаду запропоновано не було та переведено до НОР-4. Жодних записів у трудовій книжці зроблено не було, у картці форми N П-2 він підпис не ставив.

Також зазначає, що листом від 26 травня 2021 року відповідача повідомив, що на підставі наказу № 181 від 30.04.2021 року та наказу №193 від 11.05.2021 року внесено зміни до істотних умов праці, зокрема в частині розміру премій, та повідомлено про наслідки передбачені п.6 ст.36 КЗпП України. Позивачу, не зрозуміло які саме істотні умови праці відбуваються. З наведеної у листі таблиці можливо зробити висновок лише про розмір премії на новому місці роботи, а графа щодо показника на попередній посаді не заповнено. Крім того є не зрозумілим, який розмір премії мається на увазі, не більше зазначеного показника або це є постійний розмір не залежний від місяця та показників. За такого, він як працівник не мав можливості зрозуміти, які саме зміни відбуваються, а отже і прийняти рішення щодо згоди або незгоди продовжувати працювати.

Крім цього в листі міститься посилання на наказ № 181 від 30.04.2021 року, згідно з яким відбувається саме зміна штатного розпису та виведення посад і штату, з якого вбачається, що частина працівників переводиться до інших відділів, а частина вивільняється. Не зрозумілим є, які саме зміни в організації виробництва і праці відбуваються та що стало підставою для начебто змін істотних умов праці. Позивач, зазначає, що оскільки мало місце виведення одиниць зі штатного розпису, тобто фактичне скорочення, при цьому він не був би згоден з переведенням на нове місце, то його мали б звільнити на підставі ч.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач вважає, що при звільненні відповідачем допущено чисельні порушення вимог закону: порушено строки сповіщення працівника про зміну істотних умов праці, відсутні зміни істотних умов праці, відповідачем невірно вибрано підстави для припинення трудового договору замість ч.1 ст.40 застосовано п.6 ст.36 КЗпП. Окрім цього, при переведенні та подальшому звільненні не взято до уваги, що він є членом профсоюзу та навчається в університеті. Позивач зазначає, що відповідно до ст.42 КЗпП України при скороченні численності чи штату працівників переважне право на залишення на роботі надається, зокрема, особам які навчаються у вищих учбових закладах.

30.08.2021 ухвалою суду прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження, сторонам встановлено строки подання процесуальних документів.

Представником акціонерного товариства «Укрзалізниця» адвокатом Бондаренко А.В. подано 28.09.2021 на електрону пошту суду клопотання стосовно належного відповідача по даній справі.

07.12.2021 року представником відповідача адвокатом Бондаренко А.В. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог через їх безпідставність, оскільки звільнення робітника відбулося на законних підставах та в законному порядку, так як він відмовився від продовження роботи за зміни істотних умов праці, які полягали в зміні розміру оплати премії, що відбувалося через зміну підпорядкованості загонів воєнізованої охорони, він був повідомлений про це за два місяці, але структурні зміни, які стосувалися його посади, не являли собою скороченням штату, як він про це наполягає (а.с.81-86).

Крім того, представником відповідача 06.10.2021 року до суду подавалося клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.43-44), яке судом залишено без задоволення, у зв`язку з тим, що вказане питання вже вирішено судом при відкритті провадження у справі у відповідності з п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України.

Представником позивача адвокатом Старчеус О.П. подано 13.12.2021 року відповідь на відзив відповідача, де зазначає що звільнення позивача з посади є неправомірним та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

10.02.2022 у судовому засіданні представник позивача адвокат Старчеус О. П. подала письмове клопотання, у якому просила замінити первісних відповідачів у даній справі, а саме: Виробничий підрозділ «Одеський загін Воєнізованої охорони» АТ «Українська залізниця», Регіональну філію «Одеська залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця», на належного відповідача Акціонерне товариство «Українська залізниця» (Код , місцезнаходження: вул.Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03680).

Ухвалами суду від 10.02.2022 задоволено клопотання представників сторін стосовно заміни первісних відповідачів у даній справі на належного відповідача Акціонерне товариство «Українська залізниця» (а.с.128, 129-131).

У судове засідання 29 серпня 2023 року позивач та його представник адвокат Старчеус О. П. не з`явилися. Про дату, місце і час судового засідання повідомлені належним чином (а.с.168, 170).

У надісланій до суду заяві від 30.05.2023 року представник позивача адвокат Старчеус О. П. просила суд розглядати за її відсутності та відсутності позивача. Зазначила, що позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с.162).

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності позивача та його представника.

Представник відповідача адвокат Бондаренко А. В. прийняла участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

В ході судового розгляду адвокат Бондаренко А. В. зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими.

Заперечуючи проти позову адвокат Бондаренко А. В. посилалася на ті ж самі обставини та докази, які їх підтверджують, які вона наводила у поданому нею раніше до суду Відзиві на позовну заяву від 07.12.2021 року (а.с.81-86) обґрунтовуючи ними свою правову позицію щодо позову.

Просила суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі за відсутністю відповідних правових підстав.

Ознайомившись зі змістом позовної заяви та відзивом на позовну заяву, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника відповідача адвоката Бондаренко А. В. та дослідивши надані сторонами докази у справі суд, встановив наступні обставини.

Відповідно записів Трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 , за номером 5 відомості про роботу зазначено, 06.03.2019 прийнято на посаду стрілець 4 розряду стрілецької команди з профілактичної роботи Херсонський та Миколаївський регіони, на підставі наказу №69-ос від 05.03.2019. Далі, запис за номером 06, відомості про роботу, 26.07.2021 звільн ений за п.6 ст.36 КЗпП України по відмові працівника при зміні умов праці, наказ 162-в від 26.07.2021 року (а.с.12).

Як вбачається зі змісту Наказу (розпорядження) № 162-в від 26.07.2021 року зазначено, що звільнено 26.07.2021 ОСОБА_1 , стрілецька команда з профілактичної роботи Херсонський та Миколаївський регіон, стрілець 4 розряду, причини звільнення п.6 ст.36 по відмові працівника при зміні умов праці, за статтею п. 6 ст.36 КЗпП України, підстава п.6 ст.36 КЗпП України, наказ від 30.04.2021 №181, рішення профкому протокол від 14.07.2021 №3. З наказом (розпорядження) № 162-в від 26.07.2021 позивач був ознайомлений 26.07.2021, про що свідчить його підпис (а.с.9).

30 квітня 2021 року Регіональною філією «Одеська залізниця» АТ «Укрзалізниця» був виданий наказ №181 «Про внесення змін до штатних розписів виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони» (а.с.45-46), в якому, з врахуванням змін за наказом № 193 від 11 травня того ж року (а.с.55-56), серед іншого, було визначено про вилучення з 15 липня 2021 року зі штатного розпису Одеського загону воєнізованої охорони штатних одиниць, зокрема стрільців, в тому числі 4-го розряду, та введення їх у штатні розписи Одеського, Знам`янського та Херсонського загонів. Так, за переліками вилучених та введених посад, виписаних в додатках до наказів, вилучалася посада ОСОБА_1 як стрільця 4-го розраду стрілецької команди з профілактичної роботи по Херсонському та Миколаївському регіонах (а.с.47), та вводилися з 15 липня 2021 року по ньому посада стрільця 4-го розряду стрілецької команди з охорони вантажів і об`єктів ст. Миколаїв (а.с.48).

Здійснено це було з метою раціоналізації робочих місць і запобігання непродуктивних фінансових витрат, виходячи із результату аудиту ЦВА окремих бізнес-процесів діяльності, відображених в Меморандумі від 26 січня 2021 року №12 (а.с.45).

Відомості щодо поточної посади позивача ОСОБА_1 та цієї ж самої посади після переміщення наведені у Переліку посад, дія трудових договорів продовжується у складі виробничих підрозділів служби воєнізованої охорони у Додатку 3 до наказу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 30.04.2021 №181 (а.с.50-52) та у Переліку працівників, у яких змінюються умови праці у Додатку 3 до наказу регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» від 11.05.2021 №193 (а.с.50-52).

З вище вказаними наказами позивач був ознайомлений 10 та 14 травня 2021 року, але з ними не погодився (а.с.54, 64).

Вказані зміни підпорядкованості потягли зміни в оплаті праці, зокрема й щодо розміру преміювання, про що позивач був повідомлений 26 травня 2021 року, про що зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.84), і вказані обставини не заперечив позивач та сам навів у позовній заяві (а.с.2).

Зазначені накази та повідомлення містять відомості про умови праці, які змінюються.

Оскільки позивач ОСОБА_1 не погодився на продовження роботи в зв`язку з істотними змінами в умовах праці, роботодавцем відповідача у справі було здійснено звільнення позивача із займаної посади за п.6 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до протоколу №3 від 14 липня 2021 року на засіданні профспілкового комітету Одеського загону воєнізованої охорони регіональної філії Одеської залізниці було прийнято до відома інформацію щодо змін у умовах праці та запобігання звільненню працівників (а.с.103-108).

Відповідно до встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Між сторонами у справі склалися трудові правовідносини, які регулюються Кодексом законів про працю України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Право громадян на працю забезпечується державою, а трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і у порядку, передбаченому трудовим законодавством (статті 2, 36, 40, 41 КЗпП України).

Порядок вивільнення працівників, закріплений у Кодексі законів про працю України, включає наступні вимоги, які повинні бути дотримано роботодавцем: строк попередження про наступне вивільнення (не пізніше ніж за два місяці до вивільнення) (частина перша статті 49-2); врахування переважного права на залишення на роботі, передбаченого законодавством (частина друга статті 49-2); пропонування працівникові іншої роботи на тому ж підприємстві, в установі, організації одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (частина третя статті 49-2).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, відмова працівника від продовження роботи у зв`язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 40 цього Кодексу трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною другою цієї норми права визначено, що звільнення з підстави, зазначеної зокрема у пункті 1 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації відповідно до вимог статті 49-2 КЗпП України).

Тобто, однією з найважливіших гарантій для працівників при скороченні чисельності або штату є обов`язок власника підприємства чи уповноваженого ним органу працевлаштувати працівника.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14 зроблено висновок, що «звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Таким чином, аналіз зазначених правових норм у їх сукупності з положеннями статті 43 Конституції України та статті 240-1 КЗпП України дає підстави для висновку про те, що за змістом частини першої статті 235 КЗпП України працівник підлягає поновленню на попередній роботі у разі незаконного звільнення, під яким слід розуміти як звільнення без законної підстави, так і звільнення з порушенням порядку, установленого законом».

Частинами третьою та четвертою статті 32 КЗпП України встановлено, що у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше, ніж за два місяці. Якщо колишні (попередні) істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи на нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 частини 1 статті 36 цього Кодексу.

Припинення трудового договору за пунктом 6 частини 1 статті 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при провадженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року).

Зміною істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, викликаною змінами в організації виробництва і праці, визнається раціоналізація робочих місць, введення нових форм організації праці, в тому числі перехід на бригадну форму організації праці і впровадження передових методів тощо.

Зміна істотних умов праці може бути визнана законною лише в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва і праці. Якщо такі зміни не вводяться, власник не має права змінити істотні умови праці (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 582/1001/15-ц).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі №761/11887/15-ц зроблено висновок, що звільнення працівника на підставі пункту 6 частини 1 статті 36 КЗпП України у зв`язку із його відмовою від продовження роботи через зміну істотних умов праці не можна відносити ні до звільнення працівника за його ініціативою, ні до звільнення працівника за ініціативою роботодавця. Зазначена підстава припинення трудового договору є окремою самостійною підставою для припинення трудового договору, яка обумовлена відсутністю взаємного волевиявлення його сторін, недосягненням ними згоди щодо продовження дії трудового договору. Підставою для звільнення працівника за пунктом 6 частини 1 статті 36КЗпП України є його відмова від продовження роботи в нових умовах праці після спливу двомісячного строку з часу ознайомлення з відповідним повідомленням. Для такого звільнення не потребується обов`язкова згода профспілкового органу.

Зміна істотних умов праці, передбачена частиною 3 статті 32 КЗпП України, за своїм змістом не тотожна звільненню у зв`язку із зміною організації виробництва праці, скороченням чисельності або штату працівників на підставі пункту 1 частини 1 статті 40 цього Кодексу, оскільки передбачає продовження роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою, але за новими умовами праці. Аналогічна правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справі № 6-2748цс15.

При зміні істотних умов праці, посада, яку обіймає працівник, залишається у штатному розписі, але змінюються умови трудового договору - розмір оплати праці, що включає й зміну розміру ставок премії, тривалість робочого часу, режим роботи тощо.

Разом з тим, зміни в організаційній структурі апарату управління підприємства не можуть вважатися змінами в організації виробництва і праці на АТ «Укрзалізниця», як зазначено у постанові Верховного Суду від 6 квітня 2021 року (справа № 461/8296/19).

Сама лише трансформація одного структурного підрозділу юридичної особи в інший без скорочення штату не є підставою вважати, що відбулося скорочення штату чи структурного підрозділу, оскільки ні умови праці, ні основні посадові обов`язки, ні фактичне місце роботи позивача не змінилися. Тобто звільнення позивача відбулося законно, оскільки при зміні істотних умов праці він відмовився від продовження роботи.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні у справі докази, суд не встановив порушень вимог трудового законодавства, які б обумовлювали незаконність його звільнення, а відтак і підстав для задоволення позову.

У зв`язку з цим, за відсутності підстав для задоволення позову, суд вважає недоцільним вирішення питання про наявність підстав для поновлення строку на оскарження наказів №181 від 30.04.2021 та № 193 від 11.05.2021 року.

У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерногоо товариства «Українська залізниця» про визнання незаконним і скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя: