Ухвала

19 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 497/590/22

провадження № 61-13287ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» про розірвання договорів оренди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» (далі - СВК «Криничне»), в якому просила розірвати договори оренди землі від 03 липня 2018 року.

Заочним рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено. Розірвано договори оренди землі від 03 липня 2018 року, що були укладені між ОСОБА_1 та СВК «Криничне» в особі голови Самунжи П. Г., стосовно трьох земельних ділянок: першої - площею 1,00 га з кадастровим номером :01:003:0051, другої - площею 1,2263га з кадастровим номером :01:003:1973 та третьої - площею 1,0703 га з кадастровим номером :01:005:1871, що розташовані на території Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, цільове призначення яких - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

У вересні 2022 року від СВК «Криничне» надійшла заява про перегляд заочного рішення Болградського районного суду Одеської областівід 01 серпня 2022 року.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 20 грудня 2022 року заяву представника відповідача СВК «Криничне» про перегляд заочного рішенняу цивільній справі №497/590/2022 (провадження 2/497/326/2022) за позовом ОСОБА_1 до СВК «Криничне» про розірвання договору оренди залишено без задоволення.

Не погодившись з таким рішенням, 19 січня 2023 року СВК «Криничне» звернувся поштою з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду через Болградський районний суд Одеської області.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року апеляційну скаргу задоволено .

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року скасовано .

Ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до СВК «Криничне» про розірвання договорів оренди землі від 03 липня 2018 року, стосовно трьох земельних ділянок: першої - площею 1,00 га з кадастровим номером :01:003:0051, другої - площею 1,2263 га з кадастровим номером :01:003:1973 та третьої - площею 1,0703 га з кадастровим номером :01:005:1871.

07 вересня 2023 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року, залишити в силі рішення Болградського районного суду Одеської області від 01 серпня 2022 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб обчислюється станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.

Встановлено, що між ОСОБА_1 , як орендодавцем, та відповідачем СВК «Криничне» в особі голови Самунжи П.Г. - як орендарем, - було укладено договори оренди землі, за умовами яких позивач надала відповідачу в оренду вказані земельні ділянки строком на 10 (десять) років зі сплатою орендної плати в розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки один раз на рік. Грошова оцінка земельних ділянок відповідно до цих договорів склала: щодо ділянки :01:003:0051 розміром 1,00 га 32 797,13 грн, № :01:005:1871 розміром 1,0703 га - 35 102,77 грн, № :01:003:1973, розміром 1,2263 га - 40 219,12 грн.

З урахуванням наведеного, ціна позову у цій справі складає 9 730,69 грн ((32 797,13 грнх 3% х 3 роки)+ (35 102,77 грн х 3% х 3 роки)+ (40 219,12 грн х 3% х 3 роки)), яка станом на станом на 01 січня 2023 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 грн х 250 = 671 000,00 грн).

У касаційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що справа становить значний суспільний інтерес.

Вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

Достатніх аргументів які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства в контексті наведених вище критеріїв заявником не наведено.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів, підлягає касаційному оскарженню, є необґрунтованими, оскільки предмет спору не містить обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії винятково значимих.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване заявником судове рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 27 червня 2023 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Криничне» про розірвання договорів оренди.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов