Провадження № 2/357/25/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_2 адвоката Куришко І.І., представника третьої особи АТ КБ «Приватбанк» Дурдинець Р.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біла Церква Київської області за правилами загального позовного провадженняцивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В :

1. Описова частина.

Короткий зміст позовних вимог.

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 (далі «Позивач») звернулася до суду з позовом до Білоцерківської міської громади в особі Білоцерківської міської ради (далі «Відповідач»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні Позивача: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі «Третя особа») про визначення додаткового строку для прийняття заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилалася на наступні обставини.

Позивачу спільно з її батьками, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві часткової власності належала квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору обміну квартир, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 05.04.1995 року за реєстром № 2-2020 та зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.04.1995 року № 10942 в книзі № 95, реєстраційний № 22085030.

19.02.2008 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки квартири, за яким в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за кредитним договором № KICWGA00000148 від19.02.2008 р. передана вищевказана квартира.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2015 року у справі № 357/5996/15-ц з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «Приватбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № KICWGA00000148 від 19.02.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, після чого ОСОБА_4 прийняла спадщину в силу закону, оскільки батьки Позивача постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, ОСОБА_4 не одержувала свідоцтво про право на спадщину та не здійснювала державну реєстрацію прав з тих міркувань, що не бачила в цьому сенсу, оскільки, по-перше, АТ КБ «Приватбанк» мас право згідно договору іпотеки звернути стягнення на предмет іпотеки, з приводу чого, як єдиного варіанту погашення заборгованості в цій ситуації, вона особисто зверталася до банку, а по-друге, оригінал правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_2 знаходиться у АТ КБ «Приватбанк».

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.

Переїзд у 2017 роді до іншої країни та пов`язані з цим складнощі, втрата батьків, борг/іпотека, невизначеність з банком/іпотекодержателем, карантин, війна - всі ці події/обставини одна за одною створювали для Позивача відчуття безвихідності та безпорадності, об`єктивні перепони та істотні трудності, подолання яких вимагало певного часу. Зрештою, в ході перемовин з АТ КБ «Приватбанк» з`ясувалося, що наразі погашення кредитної заборгованості можливе лише єдиним платежем, при цьому, банк не проти того, щоб за рахунок продажу іпотекодавцем предмету іпотеки третім особам виручені кошти були спрямовані на припинення кредитного зобов`язання. При цьому банк повідомив листом від 14.09.2022 № 20.1.0.0.0/7-220913/21874, що не може видати оригінал правовстановлюючого документа, оскільки до моменту повного погашення кредиту документи повинні знаходитись у банку.

14.11.2022 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_3 . Проте, нотаріусом надано роз`яснення, що строк для подачі заяви про прийняття спадщини пропущений та рекомендовано звернутися до суду.

З огляду на викладене Позивач просила суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на три місяці, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили.

Історія справи. Заяви та клопотання, позиції учасників справи.

21.11.2022 року ухвалою суду постановлено:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі;

- залучити до участі у справі третю особу без самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк».

- провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження;

- призначити підготовче засідання на 14 грудня 2022 року о 14 год. 15 хв;

- витребувати у Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» договір обміну квартир, посвідчений Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 05.04.1995 року за реєстром № 2 2020 та зареєстрований в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.04.1995 року № 10942 в книзі № 95, реєстраційний № 22085030;

- встановити строк подачі доказів - протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали (а.с. 35-36).

14.12.2022 року підготовче судове засідання відкладено за клопотанням представника Третьої особи АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 38, 40).

23.12.2022 року через канцелярію на адресу суду надійшло клопотання Відповідача, у якому той просив здійснювати розгляд справи без участі представника Відповідача (а.с. 48). 23.12.2022 року таке клопотання надійшло на адресу суду й засобами електронного зв`язку (а.с. 49, 50).

12.01.2023 року від представника Третьої особи АТ КБ «Приват банк» до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому той просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю (а.с. 55-58). Зазначив, що про смерть матері Позивачу стало відомо 13.07.2020 року, а з позовом до суду Позивач звернулася лише у листопаді 2022 року. Проживаючи з 2017 року за межами України, Позивач не була позбавлена можливості скористатися поштовими послугами, послугами нотаріуса та правовою допомогою, а доказів неможливості це зробили до позову додано не було. Відтак, Позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність поважних причин пропуски строку для подання заяви про прийняття спадщини.

12.01.2023 року представником Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» до суду було подано клопотання, у якому той зазначив, що в матеріалах кредитної справи відсутній оригінал витребуваного ухвалою суду від 21.11.2022 року договору обміну квартир, посвідченого Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою 05.04.1995 року за реєстром №2 2020 та зареєстрованого в Білоцерківському міжміському бюро технічної інвентаризації 20.04.1995 року № 10942 в книзі № 95, реєстраційний № 22085030, оскільки оригінал такого договору не надавався банку позичальником ОСОБА_5 . Водночас, при укладенні кредитного договору, позичальник ОСОБА_5 надав банку копію вказаного договору обміну квартир, тому представник Третьої особи додав до клопотання копію цього договору. Також, представник Третьої особи просив відкласти розгляд справи на іншу дату (а.с. 62).

24.01.2023 року до канцелярії суду представником Позивача подано заяву про залучення до участі у справі у якості третьої особи ОСОБА_2 (а.с. 87).

24.01.2023 року до канцелярії суду представником Позивача подано заяву про виклик свідка ОСОБА_6 (а.с. 88).

24.01.2023 року до канцелярії суду представником Позивача подано пояснення (а.с. 89-93, 94-97).

12.01.2023 року, 24.01.2023 року, 01.03.2023 року підготовче судове засідання відкладалося у зв`язку із знеструмленням електромережі суду, за клопотанням Позивача та представника Третьої особи, через неявку сторін та у зв`язку з відрядженням судді (а.с. 51, 68, 78-79, 82).

28.02.2023 року до канцелярії суду засобами електронного зв`язку надійшло клопотання представника Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» у якому останній просив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті (а.с. 77).

29.03.2023 року у підготовче судове засідання з`явився представник Позивача. Представник Відповідача та представник Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» у підготовче судове засідання не з`явилися. При цьому, в матеріалах справи наявне клопотання представника Відповідача про розгляд справи без його участі, а також клопотання представника Третьої особи про закриття підготовчого провадження.

У підготовчому судовому засіданні представник Позивача, адвокат Куришко І. І. вважав за доцільне залучити до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні Позивача ОСОБА_2 , чоловіка Позивача та не заперечував проти закриття підготовчого провадження.

29.03.2023 року ухвалами суду, занесеними до протоколу судового засідання, уточнено найменування Відповідача - яким визначено Білоцерківську міську раду, а також відмовлено у задоволенні клопотання представника Позивача про виклик свідка ОСОБА_6 (а.с. зворот 134, зворот 135).

29.03.2023 року письмовою ухвалою суду було постановлено:

- залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Позивача ОСОБА_2 .

- залучити до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»;

- закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03 травня 2023 року;

- визнати явку представника Третьої особи - Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» у судові засідання у даній справі - обов`язковою (а.с. 137-138).

25.04.2023 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшло клопотання представника Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 150-152).

01.05.2023 року ухвалою суду було задоволено вказане клопотання представника Третьої особи про проведення судового засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (а.с. 153).

03.05.2023 року до канцелярії суду представником Позивача та Третьої особи ОСОБА_2 подано клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи. До клопотання додано копії наступних документів: свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 ; паспорту громадянина України № НОМЕР_2 ; паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 та картки платника податків ОСОБА_2 (а.с. 154, 155, 156, 157-159).

03.05.2023 року у судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав пояснення аналогічні за змістом позовній заяві. Додатково зазначив, що Позивач переїхала до Польщі, але періодично повертається в Україну. Пояснив, що причинами неприйняття спадщини у встановлений законом строк стали: смерть батька та незадовільний моральний стан Позивача після цього, переїзд до іншої країни, карантинні обмеження, смерть матері та незадовільний моральний стан Позивача після цього, воєнний стан та правова невизначеність у правовідносинах між Позивачем та банком.

03.05.2023 року у судовому засіданні адвокат Куришко І.І., як представник Третьої особи Нагорного М.В., не заперечував проти задоволення позовних вимог.

03.05.2023 року у судовому засіданні представник Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Зазначив, що Позивачем не зазначено причин, які б могли свідчити про поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, а також не надано належних та допустимих доказів на підтвердження відповідних обставин.

03.05.2023 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, явку Позивача ОСОБА_1 визнано обов`язковою (а.с. 166).

05.06.2023 року та 07.06.2023 року через систему «Електронний суд» на адресу суду надійшло клопотання Позивача та представника Відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (а.с. 173-174, 179-181).

06.06.2023 року ухвалою суду постановлено провести судове засідання, призначене на 13.06.2023 року у режимі відеоконференції (а.с. 175).

13.06.2023 року у судовому засіданні Позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Надала пояснення, аналогічні за змістом позовній заяві. Пояснила, що у серпні 2017 року виїхала до Польщі. У день смерті матері була в Україні два тижні. Позивач постійно проживає та працює у Польщі. Її мати померла під час карантину, до цього помер її батько. Потім розпочалося повномасштабне вторгнення на території України російських військ, через що лише у листопаді 2022 року Позивач звернулася до нотаріуса з питань оформлення відповідних спадкових прав. В іншому підтримала пояснення, надані її представником у минулих судових засіданнях.

13.06.2023 року у судовому засіданні представник Третьої особи Нагорного М.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог.

13.06.2023 року у судовому засіданні представник Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Гордієнко В.А., позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. Надала пояснення, аналогічні за змістом відзиву на позовну заяву. Посилалася на статті 1269, 1270 Цивільного кодексу України та наголошувала, що поважні причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини раніше, відсутні. Додала, що з 2015 року не вчинялися жодні дії, спрямовані на погашення кредитної заборгованості.

25.07.2023 року судове засідання відкладено за клопотанням представника Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 196, 220).

25.07.2023 року до канцелярії суду представником Позивача та Третьої особи ОСОБА_2 подано документ із назвою «Судові дебати» (а.с. 206-209).

24.08.2023 року у судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Зазначив, що промову у судових дебатах виклав письмово і подав до канцелярії суду. Просив суд врахувати її зміст.

24.08.2023 року у судовому засіданні представник Третьої особи Нагорного М.В. не заперечував проти задоволення позовних вимог Третьої особи ОСОБА_2

24.08.2023 року у судовому засіданні представник Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» - адвокат Гордієнко В.А., позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин, встановлені судом.

Позивачу на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири АДРЕСА_3 загальною площею 53,5 м2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 315015483 від 14.11.2022 року (а.с. 12-14).

Відповідно до вказаної довідки, разом з Позивачем, власниками даної квартири є батьки Позивача - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , які мають по 1/3 частці у квартирі АДРЕСА_3 . Родинні зв`язки Позивача з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 підтверджуються свідоцтвом про народження Позивача від 31.10.1984 серії НОМЕР_4 .

19.02.2008 року між Третьої особою, ОСОБА_2 , чоловіком Позивача, та Третьою особою АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір №KICWGA00000148 (а.с. 98-104).

19.02.2008 року між Третьої особою та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (Позивач) був укладений договір іпотеки квартири, за яким в забезпечення виконання зобов`язань Третьої особи, ОСОБА_2 , за кредитним договором № KICWGA00000148 від19.02.2008 р. була передана квартира АДРЕСА_3 загальною площею 53,5 м2, що підтверджується договором іпотеки квартири від 19.02.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області та зареєстрованого в реєстрі за № 913 (а.с. 15-20).

16.07.2015 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 16.07.2015 року у справі № 357/5996/15-ц з Третьої особи, ОСОБА_2 , було стягнуто заборгованість за кредитним договором № KICWGA00000148 від 19.02.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько Позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 18.06.2016 року серії НОМЕР_5 (а.с. 21).

ОСОБА_4 прийняла спадщину після ОСОБА_3 , оскільки постійно проживала з ним і протягом встановленого законом строку від спадщини не відмовилася.

У серпні 2017 року Позивач переїхала до Польщі, що не оспорювалося іншими учасниками справи.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати Позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.07.2020 року серії НОМЕР_6 (а.с. 22).

У період смерті матері Позивач два тижні провела в Україні, про що вона особисто пояснила у судовому засіданні та що не оспорювалося іншими учасниками справи.

14.11.2022 року Позивач звернулася до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області, ОСОБА_7 з заявою про прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_4 . 14.11.2022 року приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Корнійчук А. В. надала Позивачу письмову відповідь, в якій роз`яснила, що наразі строк подання заяви для прийняття спадщини пропущений, тому Позивачу слід звернутися до суду з позовом про встановлення додаткового строку. Дані обставини підтверджуються листом від 14.11.2022 року № 179/01-16 (а.с. 24).

Позивач вважала, що в неї існували поважні причини для неподання заяви про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня смерті матері (смерть батька та незадовільний моральний стан Позивача після цього, переїзд до іншої країни, карантинні обмеження, смерть матері та незадовільний моральний стан Позивача після цього, воєнний стан та правова невизначеність у правовідносинах між Позивачем та банком), а тому просила встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини.

На підтвердження позовних вимог Позивачем до позовної заяви додано: копію паспорту та реєстраційної картки платника податків Позивача, копію свідоцтва про народження Позивача, копію інформаційної довідки на квартиру, копії свідоцтв про смерть батьків Позивача, копію паспорта Позивача для виїзду за кордон (сторінки 1, 6, 7), копію роз`яснення нотаріуса по спадщині, копію адвокатського запиту, копію відповіді Третьої особи, АТ КБ «Приватбанк», копію витягу зі Спадкового реєстру. Жодних інших доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини Позивач не надала.

Представники Третьої особи АТ КБ «Приватбанк» заперечували проти того, що причини пропуску строку для прийняття спадщини були поважними, а тому просили відмовити у задоволенні позовних вимог.

Означене складає зміст спірних правовідносин у межах розгляду даної справи.

2. Мотивувальна частина.

Вирішуючи дану справу суд керується наступними нормами процесуального та матеріального права України.

Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17).

Верховний Суд також неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Відносини, що виникають у процесі визначення додаткового строку для прийняття спадщини, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, незнання положень закону тощо, то немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібний висновок викладений Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

20.10.2021 року Верховний Суд у справі № 405/7111/19-ц зробив правовий висновок, згідно з яким при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізацією особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначенні додаткового строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

23 квітня 2023 року Верховний Суд у постанові по справі № 750/13008/21 дійшов до правового висновку, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента верховенства права та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у випадку відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.

Отже, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна передусім стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом згаданого шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Висновки суду.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що Позивач є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 .

Сторонами також не оспорюється той факт, що після смерті батьків - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , Позивач набула право на спадкування на 2/3 частки квартири АДРЕСА_3 .

Предметом доказування у даних правовідносинах є поважність причин пропуску Позивачем строку для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а саме: мати Позивача померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а Позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини 14.11.2022 року.

Натомість, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження поважності причин невчинення Позивачем дій, спрямованих на прийняття спадщини після смерті матері, як у період з 13.07.2020 року по 14.01.2021 року (шестимісячний строк для прийняття спадщини), так і у період з 15.01.2021 року по 14.11.2022 року (період з моменту закінчення шестимісячного строку до дня звернення до нотаріуса).

Суд дійшов до висновку, що такі обставини, як переїзд Позивача до іншої країни, карантинні обмеження та воєнний стан виникли поза межами шестимісячного строку для прийняття Позивачем спадщини після смерті матері, а тому ці обставини не можуть вважатися об`єктивними та непереборними причинами, які унеможливили подання Позивачем заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений статтею 1270 ЦК України.

Щодо проживання Позивача в Польщі, то як зазначено у позові, вона переїхала до цієї країни у 2017 році, тобто за три роки до смерті матері (дати відкриття спадщини). Крім цього, навіть проживаючи в іншій країні, Позивач не була позбавлена можливості звернутися з відповідною заявою до консульської установи України або до нотаріуса на території України. Доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та непереборних перешкод для подання такої заяви, Позивач суду не надала.

Суд відхиляє доводи Позивача щодо неможливості своєчасного подання заяви про прийняття спадщини через карантинні обмеження, тому що Позивач не була позбавлена можливості направити відповідну заяву і поштовим зв`язком, що було би підставною для заведення спадкової справи, як це передбачено пп.2.1. п.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказам Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5. Також, карантинні обмеження не є об`єктивними і переконливими аргументами, оскільки охоплюють лише частину строку, встановленого на прийняття спадщини. Так, спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а останнім днем звернення до нотаріуса із заявою було 14.01.2021 року. При цьому, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 р. № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі Постанова КМУ від 11.03.2020 р. № 211) карантин було запроваджено на території України з 12.03.2020 року. Тобто Позивач, обґрунтовуючи неможливість своєчасного звернення з заявою про прийняття спадщини, фактично на увазі мала період часу починаючи з 12.03.2020 року до 14.11.2022 року, хоча спадщина відкрилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Суд зазначає, що відповідно до Постанови КМУ від 11.03.2020 р. № 211 у редакції від 11.05.2020, з 11.05.2020 року була дозволена діяльність, у тому числі адвокатів та нотаріусів. Тобто, не дивлячись на послаблення карантинних обмежень у різні періоди часу їх дії, Позивачем не надано доказів поважності причин зволікання зі зверненням до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Щодо посилання Позивача на правовий режим воєнного стану в Україні, як на одну із причин поважності пропуску строку, то суд зазначає, що підстава для подання заяви про прийняття спадщини почала існувати 13.07.2020 року, а воєнний стан в Україні було введено з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року (Указ Президента України Про введення воєнного стану в Україні № 2102-IX від 24.02.2022). Тобто, на момент введення в Україні воєнного стану Позивач пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини більше ніж на рік. Тому, ці доводи Позивача суд до уваги не бере.

З приводу правової невизначеності у правовідносинах з Третьою особою - АТ КБ «Приватбанк», суд зазначає, що в межах розгляду даної справи відбулося кілька судових засідань по суті, окреме судове засідання було виділено на судові дебати. Тобто, навіть під час перебування справи у провадженні суду, у Позивача була можливість вирішити з іншим учасником процесу питання, яке, як вважала Позивач, стало однією із перепон у своєчасному поданні нею заяви про прийняття спадщини. Проте, під час судових дебатів представник Позивача зазначив, що вони направили на адресу банку відповідного листа, а представник Третьої особи - АТ КБ «Приватбанк», підтримав позицію, викладену у відзиві та просив у задоволенні позовних вимог відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

Щодо морального стану Позивача після смерті батька, суд зазначає, що смерть батька відбулася у 2016 році, тобто за чотири роки до дня відкриття спадщини внаслідок смерті матері. Щодо морального стану Позивача після смерті матері, то суду не було надано жодних довідок, програм лікування, направлень, виписок з медичних карток, результатів огляду Позивача лікарями та інших доказів, які б підтверджували, що моральний стан Позивача унеможливив її звернення з заявою про прийняття спадщини протягом більше, ніж двох років (з 13.07.2020 року до 14.11.2022 року).

Суд зазначає, що у судовому розгляді справи приймав участь як представник Позивача, так і в режимі відеоконференцзв`язку особисто Позивач, явку якої суд визнав обов`язковою. Проте, окрім документів, доданих до позовної заяви, жодних додаткових доказів поважності пропуску строку подання заяви для прийняття спадщини Позивачем надано не було, так само як і не ставилося питання про витребування доказів судом.

Отже, Позивач не надала суду будь-яких доказів існування об`єктивних та непереборних перешкод для вчинення дій з прийняття спадщини після смерті її матері. Правові підстави для задоволення позову відсутні.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених Позивачем позовних вимог, з урахуванням обраного ним способу захисту права, на підставі наданих сторонами доказів.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд ухвалив у позові відмовити повністю, то витрати по сплаті судового збору покладаються на Позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст.3, 12, 13, 81, 141, 254, 263, 264-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Київського апеляційного суду учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_7 .

Відповідач: Білоцерківська міська рада, місцезнаходження: 09117, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15, .

Третя особа: ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 .

Третя особа: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк»: , місцезнаходження: вулиця Грушевського, будинок 1-Д, місто Київ, 01001.

Повне судове рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя В. П. Цукуров