Провадження № 2/127/1995/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

18.09.2023 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27.08.2011 в сумі 37 567,42 гривень, з яких 30 731,92 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 835,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Позов мотивований тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 27.08.2011. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком ОСОБА_1 отримав кредитну карту, розмір кредитного ліміту на якій було збільшено до 50 000 гривень. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору станом на 27.04.2023 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 37 567,42 гривень, з яких 30 731,92 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 835,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками. Існування цієї заборгованості стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 08.6.2023 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив, а також витребувано у позивача виписку по рахунку відповідача. Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався.

В судове засідання представник позивача не з`явився надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити. Не заперечував щодо заочного розгляду справи.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вирішив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом установлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2011 ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» підписав заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку та Паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-20).

Згідно інформації, викладеної в цій заяві, відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківського обслуговування.

Вказана заява не містить умов щодо строку дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, комісії, порядку погашення заборгованості, а також про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов`язання, прострочення його виконання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Банк, звертаючись до суду з позовом, надав анкету-заяву від 27.08.2011 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанку», розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27.08.2011, довідки про видані картки та зміну кредитного ліміту, основні умови кредитування (паспорт споживчого кредиту), а також витяги з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду, Універсальна, 55 днів пільгового періоду, Універсальна CONTRACT, Універсальна GOLD», Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які викладені на банківському сайті privatbank.ua, виписка за договором № б/н за період з 18.07.2014 по 03.05.2023, статут АТ КБ «ПриватБанку», статут АТ КБ «ПриватБанку», витяг з Державного реєстру банків та виписка з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Інших доказів в обґрунтування своєї заяви позивач не надав.

Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит та сплати процентів за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Саме такий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року, справа № 342/180/17.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку та виписки за договором №б/н за період 18.07.2014 03.05.2023 (а.с. 5-14, 58-104), заборгованість відповідача перед позивачем за договором б/н від 27.08.2011 по станом на 27.04.2023 становить 37 567,42 гривень, з яких 30 731,92 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 835,50 гривень заборгованість за простроченими відсотками.

Вказаний розрахунок відображає всі операції, які здійснювалися з використанням кредитної картки.

Заявою про приєднання до Умов та Правил надання послуг підтверджується той факт, що відповідач був повністю проінформованим про умови кредитування у АТ КБ Приватбанк, зокрема, строк дії кредитного ліміту, його розміру, відсоткової ставки, порядку погашення заборгованості.

Паспортом споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 22.05.2020, визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, надана інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту. Даний Паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачем особисто та інформація щодо процентних ставок в такому відповідає такій в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг (а.с. 18-20).

Виписка по рахунку є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована.

Водночас суд відхиляє такий доказ, як Витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.21), оскільки він не містить підпису відповідача, а отже не можна стверджувати, що саме з цими тарифами він був ознайомлений при укладенні кредитного договору, а доказування не може базуватись на припущеннях. Така позиція суду щодо даного доказу повністю узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними в постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

За вказаних обставин судом установлено, що отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку в повному обсязі АТ КБ Приватбанк не повернуто, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, а також процентів за користування ними, розмір яких узгоджено сторонами, а тому стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та процентами суд вважає законним та обґрунтованим.

Також суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем згідно кредитного договору не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, не висловив своє відношення до заявлених позовних вимог шляхом подання письмової заяви, не представив суду будь-яких доказів на спростування обставин, якими обґрунтовуються позовні вимоги.

Враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги,кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Тому, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за тілом кредиту в розмірі 37 567,42 гривень, з яких 30 731,92 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 835,50 гривень заборгованість за відсотками.

З огляду на викладене позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.08.2011 в розмірі 37 567 (тридцять сім тисяч п`ятсот шістдесят сім) гривень 42 копійки, з яких 30 731,92 гривень заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6 835,50 гривень заборгованість за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» судовий збір у розмірі 2 684,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ,

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: