ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/1083/23Головуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/817/831/23 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

за участі секретаря Сович Н.А.

та представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 595/1083/23 за апеляційними скаргами представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Богдана Володимировича та представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик Ольги Василівни на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року, ухваленого суддею Федорончуком В.Б., у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

у червні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Сверлик О.В. звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , який є колишнім чоловіком ОСОБА_1 , в якій просила встановити заходи тимчасового обмеження прав та покласти на ОСОБА_2 строком на шість місяців обов`язки, а саме: заборонити наближатися до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити у будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви посилається на те, що з 2006 року до 2020 року заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . У шлюбі народилося двоє дітей, які проживають з ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу колишній чоловік систематично вчиняє щодо заявниці психологічне та фізичне насильство, а саме, кожного дня в стані алкогольного сп`яніння приходить до теперішнього місця проживання ОСОБА_1 , ображає та принижує її, обзиває нецензурними та лайливими словами, погрожує фізичною розправою. Ці погрози були реальними, оскільки ОСОБА_2 має мисливську рушницю, і ОСОБА_1 небезпідставно побоювалася як за своє життя та здоров`я, так і за їхніх дітей. Коли ОСОБА_2 приходить до них додому, то дебоширить, через що діти втікають з дому і змушені ночувати у чужих людей. З приводу конфліктів ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до відділення поліції. Бучацьким районним судом ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства. ОСОБА_1 відчуває страх за себе, своїх дітей та вважає, що вона та діти, є особами, які зазнають домашнього насильства.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_2 - задоволено частково.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 .

Встановлено ОСОБА_2 заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього обов`язки, а саме: заборонено наближатися на відстань не менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 та вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, строком на 3 (три) місяці.

В решті вимог заяви відмовлено.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України).

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднесено на рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Ковалівський Б.В. просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року та ухвалити нове, яким в задоволенні заяви відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначив, що заявником та її представником не долучено до матеріалів справи відповідних доказів, та не доведено, що на момент подання заяви наявні будь-які ризики для постраждалої особи, які б, у свою чергу, свідчили про необхідність застосування того чи іншого обмеження для кривдника.

Оцінка ризиків, яка була долучена до матеріалів справи представником заявника не відповідає вимогам до документів, а саме не підписана поліцейським уповноваженого підрозділу поліції, що дає підстави вважати, що вищевказана оцінка працівником уповноваженого підрозділу поліції не складалася.

Суд, вирішуючи справи, перебрав на себе повноваження інших посадових осіб, уповноважених Законом на проведення оцінки таких ризиків та на власний розсуд заміщувати їх результати власними судженнями чи домислами. Виключно на підставі форми оцінки ризиків, складених уповноваженою особою, у якому міститься ступінь загрози для постраждалої особи, судом може бути прийнято відповідне рішення та визначено необхідний, для захисту останньої, обсяг заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, встановивши при цьому тривалість обмеження таких прав чи виконання обов`язків.

ОСОБА_2 є власником мисливської рушниці, однак він добровільно видав її працівникам поліції.

Заборона наближатися на відстань не менше 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 обмежить його у спілкуванні із дітьми. Також судом не конкретизовано до якого саме місця проживання ОСОБА_2 не може наближатися, оскільки ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Житловий будинок по АДРЕСА_1 знаходиться на етапі будівництва, фактично це незакінчене будівництво. Суд своїм рішенням позбавив його права на житло, оскільки він не знає, за якою адресою буде проживати ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Сверлик О.В. просить скасувати рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник апелянта зазначила, що у матеріалах справи наявні докази, які підтверджують існування ризиків вчинення гр. ОСОБА_2 домашнього насильства у подальшому, настання тяжких або навіть особливо тяжких наслідків для постраждалої особи. Працівником поліції, у формі оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, визначено високий рівень небезпеки.

Суд першої інстанції мав усі підстави для видачі обмежувального припису строком на шість місяців, про те не зробив цього, не врахував рівня небезпеки, який існує для постраждалої особи ( ОСОБА_1 ) та двох її неповнолітніх дітей.

Відзивів на апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Б.В. та представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик О.В. до суду апеляційної інстанції не поступало.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Сверлик О.В. подану нею апеляційну скаргу підтримала з мотивів, викладених у ній, а щодо апеляційної скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Б.В. заперечила.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ковалівський Б.В. у судове засідання не з`явився і не повідомив причин неявки, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, про що свідчить направлена на його електронну адресу, зазначену в апеляційні скарзі, судова повістка.

Днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи (пункт 2 частина 8 статті 128 ЦПК України).

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційних скарг, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 22 січня 2020 року (а.с.5).

Під час спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Зі змісту заяви про видачу обмежувального припису вбачається, що ОСОБА_2 чинить психологічний тиск на ОСОБА_1 , остання відчуває страх за себе та дітей, які потребують захисту, з приводу конфліктів ОСОБА_1 неодноразово зверталася із заявами до відділення поліції.

Відповідно до постанови Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_2 14 квітня 2023 року, о 22 год. 00 хв., по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме обзивав її нецензурними словами. Крім того, 15 квітня 2023 року, о 14 год. 30 хв., по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме обзивав її нецензурними та образливими словами. Справи об`єднано в одне провадження. ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн (а.с. 7).

Згідно термінового заборонного припису стосовно кривдника серії АА № 279568 від 15 квітня 2023 року ОСОБА_2 зобов`язано залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи ОСОБА_1 строком на 10 діб з 18 год. 30 хв. 15 квітня 2023 до 18 год. 30 хв. 25 квітня 2023 року (а.с.6).

Із форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проведеного дільничним офіцером поліції ОСОБА_5 15 квітня 2023 року, вбачається, що існують погрози різного характеру, у тому числі залякування, переслідування, приниження і образи нецензурними словами, фізична розправа і рівень небезпеки визначений високий (а.с. 36).

Із повідомлення відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РВП в Тернопільській області № 5430/103/01-2023 від 17.04.2023 мисливську гладкоствольну зброю марки МР-27ЕМ, 1С кал.12 № НОМЕР_1 із чохлом та боєкомплектом до неї (в кількості 16 патронів у поясному патронташі) та дозвіл № 1-2017 від 04.01.2017 року з терміном дії до 04.01.2023, що був виданий ОСОБА_2 , жителю с. Космирин Чортківського району, направлено на тимчасове зберігання у зв`язку із вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, яке мало місце 15 квітня 2023 року (а.с. 34).

Відповідно до пам`ятки ОСОБА_2 02 червня 2023 року в Прикарпатському наркологічному центрі проведено сенсибілізуючу терапію тетурамом пролонгованої дії: імплантація препарату «Disulfiram» (а.с. 35).

Задовольняючи частково вимоги та застосовуючи обмежувальний припис щодо ОСОБА_2 терміном на три місця, суд першої інстанції виходив з того, що є доведеним факт того, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , а також є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується колегія суддів з огляду на таке.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Заявниця ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про видачу обмежувального припису, як на підставу своїх порушених прав, послалася на те, що її бувший чоловік ОСОБА_2 вчиняє відносно неї домашнє насильство.

Протидія насильству у сім`ї є одним із важливих напрямів суспільного розвитку. Вона розглядається не лише як соціальна проблема, а, насамперед, як проблема захисту прав людини. При здійсненні насильства у сім`ї відбувається порушення прав і свобод конкретної людини, що вимагає втручання з боку держави і суспільства.

Невжиття своєчасних обмежувальних заходів стосовно кривдника може призвести в подальшому до завдання шкоди здоров`ю потерпілому від насильства у сім`ї.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у цій сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України передбачено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18), від 02 листопада 2020 року у справі № 336/3551/18-ц (провадження № 61-1693св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 766/13927/20-ц (провадження № 61-17471св20), від 28 червня 2022 року у справі № 466/180/22 (провадження № 61-4104св22), від 25 липня 2023 року у справі № 344/1732/23 (провадження № 61-6759св23).

Відповідно до статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

У постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) Верховний Суд зробив висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 14 квітня 2023 року, о 22 год. 00 хв., по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме обзивав її нецензурними словами. Крім того, 15 квітня 2023 року, о 14 год. 30 хв., по місцю спільного проживання вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно колишньої дружини ОСОБА_1 , а саме обзивав її нецензурними та образливими словами. Справи об`єднано в одне провадження. Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 12 червня 2023 року ОСОБА_2 визнано винним в скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн.

Із форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, проведеного дільничним офіцером поліції Романишиним А.В. 15 квітня 2023 року, вбачається, що існують погрози різного характеру, у тому числі залякування, переслідування, приниження і образи нецензурними словами, фізична розправа і рівень небезпеки визначений високий.

Тому колегія суддів вважає, що суд прийшов до обґрунтованого висновку, що є доведеним факт того, що ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство щодо ОСОБА_1 , а також є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Б.В. на те, що оцінка ризиків, яка була долучена до матеріалів справи не відповідає вимогам до документів, а саме не підписана поліцейським уповноваженого підрозділу поліції, що дає підстави вважати, що вищевказана оцінка працівником уповноваженого підрозділу поліції не складалася, з огляду на те, що дана копія належним чином завірена працівником ДОП САПП ВП № 2 (м. Бучач) Чортківського РВЛ УНП в Тернопільській області майором поліції Умановою і тому має силу письмового доказу.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що судом не конкретизовано до якого саме місця проживання ОСОБА_2 не може наближатися, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується характеристикою, виданою старостою Космиринського старостинського округу (а.с.26) та поясненнями представника ОСОБА_1 адвоката Свердик О.В., тому саме за цією адресою ОСОБА_2 заборонено наближатися до ОСОБА_1 .

Відносно доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик О.В., що судом першої інстанції неправомірно встановлено термін обмежувального припису на 3 місяці, а не на 6, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки встановлення обмежувального припису є превентивним способом захисту потерпілих від домашнього насильства і термін в три місяці, в даному випадку, відповідає пропорційності втручання у права і свободи кривдника ОСОБА_2 .

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Б.В. та представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик О.В. слід залишити без задоволення, а рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції покласти на сторони в межах ними понесеними.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 адвоката Ковалівського Богдана Володимировича та представника ОСОБА_1 адвоката Сверлик Ольги Василівни залишити без задоволення.

Рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 21 липня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесеними.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 07 вересня 2023 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: Б.О. Гірський

О.З. Костів