Справа № 757/799/21-ц
Провадження № 2/369/3032/23
РІШЕННЯ

Іменем України

25.09.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві матеріали цивільної справи № 757/799/21-ц за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

11.01.2021 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Наддніпрянське шосе, сталося ДТП за участі автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 , «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 та «Ssang Yong» д.н. НОМЕР_3 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/7793/20-п від 17.06.2020 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася.

Цивільно-правова відповідальність водія «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» полісом обов`язкового страхування № 101676940.

Представник позивача звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128500 грн. 00 коп. з врахуванням франшизи 1500 грн. 00 коп.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року завданого власнику транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 вартість матеріального збитку складає 841 656 грн. 43 коп.

З врахуванням наведеного, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку ремонту автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 841 656 грн. 43 коп. 128 500 грн. 00 коп. = 713 156 грн. 43 коп.

Враховуючи наведене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних, що становить 19 699 грн. 48 коп. 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 27 443 грн. 19 коп.

На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути із ОСОБА_4 на його користь різницю між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням у розмірі 713156 (сімсот тринадцять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 43 копійки, 3 % річних в розмірі 19699 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 48 копійок, інфляційні втрати у розмірі 27443 (двадцять сім тисяч чотириста сорок три) гривні 19 копійок та понесені судові витрати.

10.02.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче провадження у справі.

30.05.2023 року представником відповідача через канцелярію суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

15.06.2023 року представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому останній просив суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

09.08.2023 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі. Справу призначено до розгляду по суті.

25.09.2023 року представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

25.09.2023 року представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив у задоволені позову відмовити.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 21.01.2020 року за адресою: м. Київ, вул. Наддніпрянське шосе, сталося ДТП за участі автомобіля «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 , «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 та «Ssang Yong» д.н. НОМЕР_3 .

Постановою Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/7793/20-п від 17.06.2020 року визнано відповідача винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. Постанова набрала законної сили та сторонами не оскаржувалася.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до вимог п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія «Skoda Octavia» д.н. НОМЕР_1 застрахована в ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» полісом обов`язкового страхування № 101676940.

Представник позивача звернувся до ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» із повідомленням про ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування. ПрАТ «СК «АСКО-Донбас Північний» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 128500 грн. 00 коп. з врахуванням франшизи 1500 грн. 00 коп.

За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдану майну фізичній або юридичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.10.2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20.06.2019 року у справі № 362/5422/15.

Окрім того, відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Позивачем не було відремонтовано пошкоджений транспортний засіб оскільки, не було фінансової можливості, у зв`язку із цим, його було продано в пошкодженому стані.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2019 року по справі № 761/14285/16-ц, позивач не зобов`язаний надавати будь-які акти виконаних робіт на підтвердження понесених збитків, оскільки це суперечить положенням ст.22 ЦК України, відповідно до якої збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Зі змісту вказаної норми вбачається, що до збитків належать і витрати, які особа понесе у майбутньому. Крім того, жодним нормативно-правовим актом України не передбачено обов`язок потерпілого надати акт виконаних робіт, тоді як розмір понесених збитків підтверджується висновком експертного дослідження згідно чинного законодавства.

Позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, а саме Звіт КТЗ №02-22/03 від 22.03.2020 року.

Порядок розрахунку розміру заподіяної шкоди встановлюється Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

У відповідності до вимог ст. ст. 5, 7 Закону України «Про оцінку майна» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Відповідно до Звіту про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року завданого власнику транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 :

ринкова вартість транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 становить 1 800 293 грн. 81 коп.;

вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 становить - 1 447 702 грн. 75 коп.;

вартість матеріального збитку транспортного засобу «Porsche Cayenne» д.н. НОМЕР_2 складає - 841 656 грн. 43 коп.

Крім того, даний Звіт КТЗ № 02-22/03 від 22.03.2020 року проводився відповідно до п. 4.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (надалі - Методика) у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ зазначається така інформація:

а) повне найменування суб`єкта оціночної діяльності, його місцезнаходження, телефон (факс), номер та термін дії сертифіката суб`єкта оціночної діяльності;

б) дата надходження матеріалів для оцінки і дата підписання звіту (акта), висновку;

в) найменування юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи, яка призначила (замовила) оцінку КТЗ;

г) питання (завдання), що поставлені перед оцінювачем (експертом) (мета оцінки);

ґ) назва об`єкта (об`єктів), представленого для оцінки;

д) найменування юридичної особи (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи), місцезнаходження (місце проживання) власника майна та його майнові права на КТЗ;

е) відомості про фізичну особу, що здійснює оцінку КТЗ: посада, прізвище, ім`я, по батькові, освіта, спеціальності (загальна й оціночна за напрямом програми базової підготовки), стаж роботи за цими спеціальностями, учений ступінь і вчене звання (за наявності), номер, дата видачі кваліфікаційного свідоцтва та посвідчення про підвищення кваліфікації;

є) інформація, що має значення для виконання оцінки, з посиланням на джерела її отримання;

ж) клопотання оцінювача, експерта про надання додаткових матеріалів, результати їх розгляду (якщо це мало місце);

з) перелік використаних довідкових джерел інформації, літератури із зазначенням основних бібліографічних даних (найменування, автори, місце та рік видання);

и) дані про час та місце проведення огляду КТЗ оцінювачем (експертом);

і) відомості про осіб, які брали участь в огляді об`єкта оцінки, якщо їх участь обумовлена призначенням оцінки або договором про виконання оцінки;

ї) ідентифікаційні дані КТЗ відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або з копій цих документів;

й) показання одометра (тахографа) КТЗ або лічильника мотогодин (за наявності);

к) результати візуального огляду щодо відповідності (невідповідності) номерів кузова, шасі, інших складових частин записам у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу (технічному паспорті) або в інших документах;

л) відомості про комплектність та укомплектованість КТЗ;

м) відомості про склад оновлених складників КТЗ, інформаційні ознаки виконаного відновлювального ремонту, інші обставини, які мають значення для розв`язання поставлених питань;

н) відомості про виявлені під час огляду дефекти, пошкодження, а також обґрунтування засобів і обсягу відновлювальних робіт з їх усунення чи інших способів урахування дефектів;

о) перелік обмежень щодо застосування результатів оцінки та припущення, у межах яких проводилася оцінка;

п) викладення змісту використаних методичних підходів, методів, оціночних процедур та відповідних розрахунків;

р) висновок про вартість майна або висновок про результати автотоварознавчої експертизи (експертного дослідження);

с) додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження.

Звіт № 02-22/03 від 22.03.2020 року проводився з фіксування всіх пошкоджених деталей. У зв`язку із чим, оцінювачем, який проводив огляд на замовлення позивача було зафіксовані наявні всі пошкодження автомобіля внаслідок ДТП.

Оскільки, предметом доказування по даній справі є розмір нанесеного збитку, то Звіт № 02-22/03 від 22.03.2020 року є єдиним належним та допустимим доказом по справі.

Окрім цього, Звіт № 02-22/03 від 22.03.2020 року відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159, при цьому він був проведений ФОП ОСОБА_5 , що діяв на підставі Сертифікату № 714/17 суб`єкта оціночної діяльності від 18.08.2017 року, свідоцтва про присвоєння кваліфікації № 1889 від 09.06.2017 р., свідоцтва про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 9910-ПК від 10.11.2016 року, свідоцтва про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 10947-ПК від 08.11.2028 року.

Оскільки позивач звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди.

З врахуванням наведеного, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу вартість матеріального збитку ремонту автомобіля за вирахуванням страхового відшкодування в розмірі 841 656 грн. 43 коп. 128 500 грн. 00 коп. = 713156 грн. 43 коп.

Стороною відповідача не надано доказів в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України на спростування даних обставин.

Щодо 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Отже, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Приписи ст. 625 ЦК України застосовуються у деліктних зобов`язаннях щодо відшкодування шкоди, що підтверджується постановою Великої Палати Верховного суду України по справі № 686/21962/15-ц прийнятою 16.05.2018 року, постановою Верховного суду України по справі № 456/3525/15 прийнятою 13.02.2019 року, постановою Верховного суду України по справі № 758/9445/16-ц прийнятою 11.02.2019 року.

Враховуючи наведене, відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 3% річних, що становить 19 699 грн. 48 коп. та інфляційні втрати в розмірі 27 443 грн. 19 коп.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 267, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) різницю між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням у розмірі 713156 (сімсот тринадцять тисяч сто п`ятдесят шість) гривень 43 копійки, 3 % річних в розмірі 19699 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дев`яносто дев`ять) гривень 48 копійок, інфляційні втрати у розмірі 27443 (двадцять сім тисяч чотириста сорок три) гривні 19 копійок та суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 7604 (сім тисяч шістсот чотири) гривні 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 27.09.2023 року.

Суддя А.В. Янченко