Справа № 202/5943/22
Провадження № 2/202/370/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді-Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Солодухіної Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі у спрощеному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про застосування наслідків недійсності правочину (договору лізингу),

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року позивач через свого представника звернулася до суду з цим позовом.

На підтвердження позовних вимог представником позивача зазначено, що 06.05.2021 року між ОСОБА_1 та відповідачем шляхом підписання заяви про надання послуги з фінансового лізингу № APSU33604 у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк», що розміщені на офіційному веб-сайті Лізінгодавця www.a-bank.com.ua будо укладено Договір. На підставі Договору відповідач передав позивачеві в лізинг автомобіль марки Chevrolet Lacetti 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а позивач, як лізингоодержувач, зобов`язалася протягом 60 місяців з моменту підписання додатку №2 в період з 10 по 15 число кожного місяця здійснювати погашення щомісячних платежів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «А-Банк».

Окрім того, відповідно до п.1.1.7 Договору, Лізингоодержувач вносить аванс у розмірі 33 4000 грн. на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «А-Банк». Відповідно до п.1.2 Договору, щомісяця в період сплати Лізингоодержувач сплачує щомісячний платіж в розмірі 4 330 грн. та відшкодовує Лізингодавцю всі витрати, що пов`язані з виконанням Договору, та ті, що виникли у Лізингодавця протягом місяця, який передує поточний місяць.

Представник позивача зазначає, що 07.05.2021 року позивач на виконання п.1.1.7 Договору внесла на рахунок № НОМЕР_2 платіж у сумі 33 400 грн., що підтверджується квитанцією. З 15.07.2021 року, щомісяця, по 12.04.2022 року включно, на виконання вимог п.1.1.3 договору позивач вносила на рахунок АТ «А-Банк» платежі. Загалом позивачем на рахунок відповідача було винесено 89 875 грн.

Представник позивача зазначає, що Договір фінансового лізингу №APSU33604 від 06.05.2021 року нотаріально не посвідчений, тому є нікчемним в силу ст. 200,799, ч.2 ст. 806 ЦК України.

У зв`язку з викладеним, посилаючись на положення частин 1,5 ст. 216 ЦК України, представник позивача просив застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, стягнувши з відповідача на користь ОСОБА_1 89 875 грн., сплачені за Договором фінансового лізингу № APSU33604 від 06.05.2021 року, а також судовий збір.

Ухвалою судді від 09.09.2022 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Під час розгляду в судовому засідання 27.07.2023 року представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 27.07.2023 року позовні вимоги не визнав, зазначивши, що правові відносини щодо застосування наслідків недійсності Договору фінансового лізингу № APSU33604 від 06.05.2021 року виникнули між сторонами з вересня 2022 року. Главу 58 ЦК України доповнено статтею 809-1 згідно з законом №12091-1Х від 04.02.2021 «Про фінансовий лізинг». Відповідно до частини 1 цієї статті, у разі визнання договору лізингу або віднесення до нікчемного, лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути предмет договору у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі, При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають. З огляду на зазначене, представник відповідача просив відмовити у задоволені позову.

Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06.05.2021 року між ОСОБА_1 і АТ «Акцент-Банк» укладено договір фінансового лізингу № APSU33604, відповідно до умов якого Лізингодавець, АТ «Акцент-банк», передає в платне володіння і користування ОСОБА_1 автомобіль марки Chevrolet Lacetti 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_1 прийняла вказаний автомобіль і зобов`язалася оплачувати лізингові платежі. Між сторонами узгоджений графік платежів. Згідно додатку №1 до Договору фінансового лізингу № APSU33604 від 06.05.2021 року вартість транспортного засобу становить 167 000 грн.

Відповідно до інформації, наданої АТ «Акцент-Банк» позивачем сплачено за період з 01.05.2021 року по 22.08.2023 року 86 203,62 грн. лізингових платежів.

Згідно із частиною 2 ст.1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу, про що свідчить зміст договору з урахуванням правил статті 628 ЦК України.

Згідно з положенням ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. У разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша статті 220 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини 1 ст. 809-1 ЦК України, у разі визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного лізингоодержувач зобов`язаний негайно повернути лізингодавцю предмет договору лізингу у стані, в якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. При цьому лізингові платежі, сплачені на момент визнання договору лізингу недійсним або віднесення до нікчемного, поверненню не підлягають.

Зібраними доказами встановлено і не заперечується сторонами, що між ними укладений договір фінансового лізингу, який має змішаний характер, оскільки містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу транспортного засобу.

Оскільки цей договір не посвідчений нотаріально, відповідно до ст.799 ЦК України він є нікчемним, тобто жодні його положення не можуть бути застосовані судом для обрахунку оплати за користування предметом лізингу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09 березня 2021 року по справі №468/176/18.

Верховний Суд у постанові від 01 квітня 2020 року по справі № 404/4702/18-ц з подібними фактичними обставинами і відповідними правовідносинами зробив висновок про те, що нікчемний договір не породжує тих прав і обов`язків, настання яких бажали сторони, і визнання такого договору недійсним судом не вимагається. Зазначений договір є юридично нікчемним в цілому в силу порушення імперативних вимог щодо його обов`язкового нотаріального посвідчення. Нікчемний договір є недійсним разом з усіма його умовами та не створює для сторін зобов`язань. За таких обставин, відсутні підстави для надання юридичної оцінки окремим пунктам договору на предмет їх несправедливості у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

З урахуванням наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача сплачених позивачем лізингових платежів не підлягають задоволенню, виходячи з положень статті 809-1 ЦК України.

Що стосується заяви АТ «Акцент-Банк» про повернення предмету Договору фінансового лізингу, то суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте АТ «Акцент-Банк» з відповідним позовом до суду не звертався.

Відмовляючи в задоволені позову, суд не вбачає підстав для відшкодування судових витрат зі сплати судового збору відповідно дот положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.4,10.12.13,81,259,263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_1 у позові до Акціонерного товариства «Акцент-банк» про застосування наслідків недійсності правочину (договору лізингу).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя - Бєльченко Л.А.