Справа №:755/3023/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

"07" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гаврилової О.В.,

за участю секретаря - Зілінської М.В.,

учасники справи:

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, заяву позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, подану її представником - адвокатом Микитишин О.М. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 29 серпня 2023 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири - 29 797,00 грн, на відшкодування моральної шкоди - 5 000,00 грн, витрати на проведення оцінки заподіяної матеріальної шкоди - 6 500,00 грн, судові витрати по сплаті судового збору в сумі

1 073,60 грн. В іншій частині позову до відповідача ОСОБА_2 - відмовлено. В задоволенні позову до відповідача ОСОБА_3 - відмовлено. Встановлено позивачу ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 строк для подання доказів щодо розміру понесених ними судових витрат - до 04 вересня 2023 року включно та призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на

07 вересня 2023 року на 09 годину 30 хвилин.

04 вересня 2023 року представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом

Микитишин О.М. подано до суду заяву про розподіл судових витрат, в якій представник просить відшкодувати судові витрати, понесені позивачем на професійну правову допомогу з розгляду справи № 755/3023/23, а саме стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 800,92 грн. У вказаній заяві представник позивача просила проводити судове засідання без участі позивача та її представника. (т.2 а.с.1-5)

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Галич О.М. подав до суду заперечення щодо розміру заявлених витрат на правничу допомогу та зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвокатом, в яких зазначено, що АБ «ІНФОРМАЦІЯ_3», з яким було укладено договір про надання правничої допомоги, або уповноважена ним особа заяву про розподіл судових витрат у цій справі не подавали. Представник вважає, що розподіл витрат, які підлягають стягненню, слід визначити пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В запереченнях представник відповідача просив поводити розгляд заяви без його участі. (т.2 а.с.32-33)

Учасники справи в судове засідання не з`явились, були повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч.4 ст.270 ЦПК України).

Суд, вивчивши доводи поданої позивачем заяви, доводи заперечень представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Згідно положень п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч.3 ст.270 ЦПК України).

За правилом ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Тлумачення наведеної норми права дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.

Тобто докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції подаються до закінчення судових дебатів у справі саме в суд першої інстанції, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві позивач (т.1 а.с.104) та в судовому засіданні її представник зробили відповідну заяву.

Заява позивача про розподіл судових витрат - стягнення витрат на правову допомогу з додатками на її обґрунтування подана до суду в межах визначеного судом строку - 04 вересня 2023 року (т.2 а.с.1).

Отже, стороною позивача виконано вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді, протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Крім того, статтею 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Державна реєстрація адвокатського бюро здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Про створення, реорганізацію або ліквідацію адвокатського бюро адвокат, який створив адвокатське бюро, протягом трьох днів з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців письмово повідомляє відповідну раду адвокатів регіону. Стороною договору про надання правової допомоги є адвокатське бюро. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правової допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Згідно ч.3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Зокрема, ст. 903 ЦК України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 ЦК України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Таким чином, системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки: (1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"); (2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України; (3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару; (4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв; (5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; (6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару;

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в даній справі до суду подано наступні докази.

Договір №08-12/22 про надання правничої допомоги від 08 грудня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та АБ «ІНФОРМАЦІЯ_3» (далі - договір №08-12/22), згідно умов якого, за окрему узгоджену плату виконавець, серед іншого, веде представництво у судах, в тому числі й усіма правами, наданими законом позивачу. (т.2 а.с.7-8)

Згідно п.1.2. цього договору на підтвердження факту надання виконавцем замовнику юридичних послуг відповідно до умов цього договору, складається акт прийому-передачі наданих послуг. Підписання сторонами даного акту прийому-передачі наданих послуг є підставою для здійснення грошового платежу попередньо погодженого сторонами.

За послуги, які будуть надані виконавцем, замовник сплачує грошові кошти в триденний термін з дати підписання акту прийому-передачі наданих послуг (п.4.1. договору №08-12/22).

Також в матеріалах справи наявні: акт №2 виконаних робіт/ наданих послуг

від 07 березня 2023 року, підписаний ОСОБА_1 та директором АБ «ІНФОРМАЦІЯ_3», в якому відображені фактично надані послуги - підготовка позовної заяви про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири та заяви про вжиття заходів забезпечення позову, вартість наданої послуги - 8 500,00 грн. (т.1 а.с.11); рахунок фактура №2 від 07 березня 2023 року на вказану суму (а.с.9) та платіжна інструкція

від 07 березня 2023 року, згідно якої ОСОБА_1 АБ «ІНФОРМАЦІЯ_3» сплачено 8 500,00 грн за послуги, відображені в акті №2 виконаних робіт/ наданих послуг від 07 березня 2023 року (а.с.10).

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Разом з тим, згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року в справі №922/1163/18, від 19 листопада 2019 року в справі №5023/5587/12, від 12 серпня 2020 року в справі №916/2598/19, від 27 серпня 2020 року в справі №873/2/20, від 07 вересня 2020 року в справі №910/4201/19 та від 17 вересня 2020 року в справі №904/3583/19, у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

При цьому суд враховує, що договір про надання правової допомоги укладається між двома суб`єктами - адвокатом та його клієнтом, однак, у випадках встановлених Цивільним процесуальним кодексом, на його підставі можуть виникнути права та обов`язки у особи, яка не є стороною цього договору та на яку судом буде покладено обов`язок щодо їх відшкодування.

Зважаючи на зазначене, Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема в статтях 137, 141, встановлено повноваження суду щодо зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, відмови у їх відшкодуванні, залишення без розгляду заяви про їх відшкодування тощо.

Додатково суд звертає увагу, що особа, яка надає правничу допомогу у справі є адвокатом, який здійснює незалежну професійну діяльність щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склала кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

Водночас, умовами договору №08-12/22 не визначено розміру гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), доказів попередньої домовленості адвоката з клієнтом щодо погодження платежу, як це передбачено п.1.2. цього договору, матеріали справи також не містять.

При цьому в акті №2 виконаних робіт/ наданих послуг відображено як види наданих послуг так і їх вартість.

Враховуючи вищенаведене, суд констатує, що оскільки відсутня об`єктивна можливість пересвідчитись щодо домовленості між адвокатом та його клієнтом щодо розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, враховуючи заперечення іншої сторони, а також наявність в матеріалах справи інших доказів на підтвердження надання правничої допомоги вказаним адвокатом та її оплати позивачем, суд вважає за необхідне зменшити заявлені до відшкодування судові витрати на професійну правничу допомогу, надану вказаним адвокатом щодо підготовки позовної заяви.

Також з наданих стороною позивача документів убачається, що 26 квітня 2023 року між адвокатом Микитишин О.М. та клієнтом ОСОБА_1 укладено договір №26/2023 про надання правової допомоги (далі - договір №26/2023), згідно умов якого клієнт доручає та оплачує, а адвокат зобов`язується надати клієнту за плату правову допомогу щодо здійснення представництва інтересів та захист і забезпечення прав клієнта зі спірних питань, пов`язаних з розглядом цивільної справи №755/3023/23. (т.2 а.с. 13-14)

За змістом п.4.1.-4.3. договору №26/2023 розмір винагороди адвоката встановлюється виходячи із обсягу фактично наданих послуг, вартість послуг визначається в Додатку №1, оплата здійснюється авансом до надання послуги адвокатом не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку від адвоката.

В додатку №1 до договору №26/2023 наведені перелік та вартість послуг згідно цього договору (т.2 а.с.15).

На підставі договору №26/2023, адвокатом 26 квітня 2023 року видано Ордер серії АА №0028701 на надання правової допомоги адвокатом Микитишин О.М. (т.1 а.с.120)

До заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу також долучено: акти прийняття-передачі наданої правничої допомоги від 29 серпня 2023 року та від 30 серпня

2023 року з визначенням найменувань послуг та їх вартості (а.2 а.с.24, 27); рахунки-фактури від 24 квітня, 14 червня, 29 серпня та 30 серпня 2023 року (т.2 а.с.18, 20, 22, 25).

На підтвердження оплати позивачем послуг адвоката Микитишин О.М. до заяви долучено квитанції (т.2 а.с.19, 21, 23, 26), за якими позивачем здійснена оплата наданих за договором №26/2023 послуг на загальну суму 8 995,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання заяв по суті справи, інших заяв та клопотань, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За наданими позивачем документами, заявлені до стягнення витрати є доведеними.

Разом з тим, ч. 4 ст.137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.6 ст.137 ЦПК України).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Галич О.М. подав заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат та зменшення їх розміру.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21)

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

Суд вважає за необхідне зазначити, що в цілому не вбачає неспівмірності оплачених позивачем витрат на оплату послуг адвоката Микитишин О.М. зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, щодо наступних витрат: підготовки запиту про надання інформації до ЖЕД №409 - 250,00 грн; представництва клієнта в суді першої інстанції в трьох судових засіданнях - по 1 800,00 грн.

Разом з тим адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

З наведених обставин суд не розцінює як неминучі та необхідні витрати адвокатом часу на підготовку заяви про розподіл судових витрат, оскільки в разі подання таких доказів до закінчення судових дебатів у справі відсутня була б і потреба в поданні такої заяви.

Також суд вважає вочевидь завищеною вартість послуги за складання заяви про виклик свідка, визначену адвокатом в сумі 500,00 грн та вбачає підстави для зменшення цієї суми до 250,00 грн.

Що стосується підготовки заяви про надання додаткових пояснень та приєднання доказів слід зазначити, що додаткові письмові пояснення сторони не є заявою по суті справи в розумінні ст. 174 ЦПК України, такі пояснення не є обов`язковими, адже при ознайомленні з матеріалами справи та підготовці до судового засідання адвокат повинен вже визначитись як з правовідносинами у справі так і з правовим та фактичним обґрунтуванням позиції клієнта, виклавши відповідні доводи в заявах по суті справи.

Тому, виходячи з наведених вище критеріїв, вартість таких витрат в сумі 2 345, 00 грн суд вважає завищеною та вбачає підстави для зменшення цієї суми до 500,00 грн.

Щодо витрат позивача на оплату послуг адвоката за договором №08-12/22, виходячи з наведеного вище обґрунтування щодо вказаного договору та наявних в матеріалах справи доказів на підтвердження надання правничої допомоги щодо підготовки позовної заяви, її фактичного та юридичного наповнення, здійснення позивачем оплати за надані послуги, враховуючи, що адвокатом окремо не визначено вартість такої послуги, а також виходячи з вищевказаних критеріїв, вартість відповідних послуг слід визначити в розмірі 5 000,00 грн.

Що стосується витрат позивача на підготовку адвокатом заяви про забезпечення позову, то враховуючи, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києві від 09 березня

2023 року відмовлено у задоволені заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову, відповідні витрати останньої не підлягають компенсації за рахунок іншої сторони.

Визначаючи загальний розмір витрат, що підлягає відшкодуванню в даній справі суд також виходить з положень п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, щодо пропорційності розподілу судових витрат до розміру задоволених вимог, у разі часткового задоволення позову.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат у розмірі 7 966,82 грн, у зв`язку з чим заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 258, 263-265, 270, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, подану її представником - адвокатом Микитишин О.М. - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 7 966,82 грн.

В іншій частині заяви - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: