ЄУН № 201/8532/23
Провадження 2-з/201/127/2023
УХВАЛА

Іменем України

26 липня 2023 року суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Покопцева Д.О., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 зазначає, що 19.06.2023р. між нею та її чоловіком ОСОБА_2 було укладено договір про поділ спільного сумісного майна подружжя, посвідчений 19.06.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Маєвською М.В. за реєстровим № 402.

Відповідно до якого за домовленістю сторін в особисту приватну власність ОСОБА_2 перейшла квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки BMW, модель 520I, номер шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , рік випуску 2016, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а в особисту приватну власність ОСОБА_1 перейшла квартира АДРЕСА_2 .

Після укладення зазначеного договору 19.06.2023 р. ОСОБА_2 повідомив заявницю про те, що за їх спільні сумісні кошти подружжя 22.05.2023р. придбана квартира АДРЕСА_3 , і пояснив, що право власності оформлено на його матір ОСОБА_3 , бо він вважав це за потрібне.

Зауважуючи, що ОСОБА_3 є пенсіонеркою, має невеликий дохід, і 5 670 000грн, за які придбана квартира, є спільним накопиченнями подружжя ОСОБА_4 , які вони планували використати на купівлю квартири їх сину, і оформлення нерухомості на матір ОСОБА_2 має на меті позбавлення заявниці її частки на спільно набуте майно шляхом зловживання ОСОБА_2 довірою заявниці, про наміри придбати це житло ще до поділу майна, про що мається попередній договір, ОСОБА_1 звертається із цією заявою про забезпечення позову до подання позову, оскільки має обґрунтовані побоювання стосовно того, що спірне нерухоме майно, квартира, яка була оформлена на ОСОБА_3 , буде нею відчужена без згоди заявниці.

Просить накласти арешт та заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій щодо наступного об`єкту нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_3 , що була придбана на ім`я ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 22.05.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. за реєстровим № 1491, реєстрація права власності здійснена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., що підтверджується рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 67695477 від 22.05.2023 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01. Опис об`єкта: загальна площа квартири, кв. м.: 104,3; житлова площа квартири, кв. м.: 36,2.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Згідно з приписами частини другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За частиною першою статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Враховуючи положення частини першої статті 153 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість розгляду заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви у судовому засіданні без повідомлення учасників справи.

У відповідності до пунктів 3, 4 частини першої ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Крім того, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно існує спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам відповідно до роз`яснень у пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Як передбачено положеннями ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову визначені положеннями ст. 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява;2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи відповідне рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно із п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При цьому під забезпеченням позову слід розуміти сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Статтею 124 Конституції України задекларовано принцип обов`язковості судових рішень, який з урахуванням положень ст.ст. 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову. При цьому відповідно до ч. 3 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Позивачем планується звернення із позовом про визнання квартири номер АДРЕСА_3 , придбану на ім`я ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 22.05.2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. за реєстровим № 1491, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; визнати за ОСОБА_1 у порядку поділу спільного сумісного майна право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Подала суду копію свідоцтва про укладення шлюбу 27.04.1996р. між нею та ОСОБА_2 , копію договору від 22.05.2023р. купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , копію договору від 19.06.2023р. про поділ спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_6 .

Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

З поданих документів викладене вбачається, тому суд вважає за потрібне забезпечити позов, але шляхом заборони реєстраційних дій, окрім виконання цієї ухвали, оскільки підстав застосовувати два заходи забезпечення позову арешт і заборону з поданих матеріалів не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити частково.

Заборонити вчинення будь-яких реєстраційних дій, окрім виконання цієї ухвали, щодо квартири номер АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_3 згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 22 травня 2023 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В. за реєстровим № 1491, реєстрація права власності здійснена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Шрамко В.В., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, ухвала про вжиття заходів забезпечення позову діє у строки, встановлені ч. 7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси та анкетні дані:

ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3

ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4

ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП: НОМЕР_5

Суддя Д.О. Покопцева