Ухвала

05 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 754/15890/21

провадження № 61-13018ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року у складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про зобов`язання вчинити дії та компенсацію моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПАТ «АК «Київводоканал») про зобов`язання вчинити дії та компенсацію моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг у сфері централізованого постачання холодної води та водовідведення (ХВП) і централізованого водовідведення гарячої води (ВГП). Позивач сплачує за вказані послуги за показаннями лічильників, які йому належать, лічильник холодної води тип: ETR №458 і гарячої води тип: ETR №84, що встановлені у ванній кімнаті квартири позивача і введені в експлуатацію. Виконавцем даних послуг є ПАТ «АК «Київводоканал».

З січня 2017 року колцентр відповідача (202-02-02) перестав приймати покази лічильників по телефону і заповнювати покази квартирних лічильників в платіжних документах. Позивач почав передавати показники лічильників записками через ЦКС Деснянського району, але ця ситуація нічого не змінила. З липня 2017 року ПрАТ «АК «Київводоканал» вирішив сплату за відведення гарячої води приписати до сплати за холодну воду і водовідведення. У результаті чого борг по сплаті за відведення гарячої води на 21 серпня 2021 року становить 2 369,52 грн.

У травні 2018 року впровадили єдиний, редагований Комунальним концерном «Центр комунального сервісу», рахунок-повідомлення в якому повторно вимагають сплатити 47,5 м. куб. холодної води. З урахуванням тарифів на ХВП і ВГП у часі, об`єднаний (382,88 грн - за ВГВ; 966,19 грн - за ХВП) сплати на суму 382,88+966,19=1 349,07грн.

Після звернення до ЦКС Деснянського району ПрАТ «Київводоканал» 05 вересня 2018 року в квартирі позивача провели контрольне зняття показання лічильників, не прийняли на абонентський облік лічильники холодної і гарячої води та замість проведення повірки вручили позивачу припис-попередження, в якому зазначено «Вам необхідно в термін до 05 жовтня 2018 провести повірку приладів обліку…. за кошти абонентів». Хоча лише з 01 травня 2019 року вводиться в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги», в якому зазначено, що повірка приладу обліку проводиться за кошти абонентів. Також в приписі було зазначено, що «У разі відмови від повірки, нарахування оплати за водопостачання відбуватиметься на підставі показників загально будинкового лічильника», з чим позивач не згоден.

13 вересня 2018 року колцентр (202-02-02) ПрАТ «АК «Київводоканал» прийняв заяву позивача на проведення повірки лічильника ХВ, заявка №231691 і лічильника ГВ- заявка №230825 за адресою позивача: АДРЕСА_1 .

18 жовтня 2018 року за заявкою позивача до нього прийшов спеціаліст повірки лічильника ГВ і одразу зателефонував фахівець повірки лічильника ХВ з яким позивач домовився про повірку лічильника на наступний день у підсумку, фахівець повірки лічильника ГВ через 15 хвилин вийшов, а фахівець повірки ХВ на наступний день так і не з`явився. Перевірка лічильників не відбулася. Позивач звертався до відповідача із заявами 27 січня 2020 року та 16 вересня 2020 року на що, 07 жовтня 2020 року отримав відповідь № 7924/8/8/02.20, в якій зазначено, що до сервісного центру розрахункового департаменту ПАТ «Київводоканал» заявка на проведення робіт з періодичної повірки засобів обліку води за адресою позивача, не надходила. Оскільки умови припису - попередження виконані не були лічильники холодної та гарячої води з 01 грудня 2018 року було знято з обліку і нарахування по особистому рахунку № НОМЕР_1 проводиться, як для квартири, що не обладнана лічильником холодної води. Із заявою про укладення договору про надання послуг із централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведенням за адресою позивача до товариства ОСОБА_1 не звертався, отже інформація щодо власника особового рахунку № НОМЕР_1 відсутня. З даними доводами позивач категорично не погоджується, вважає їх надуманими та такими, що не відповідають нормам закону.

Крім того, позивач зазначає, що з жовтня 2017 року він користується субсидією в якій визначено норми споживання гарячої та холодної води, оскільки Відповідач з початку року відмовляється приймати у позивача показання лічильників гарячої та холодної води, та самостійно заповнює відповідні графи у зв`язку з чим в травні місяці, відповідач зобов`язав позивача повторно сплатити за 47,5 м. куб. холодної води в розмірі 1 349,07 грн. Щоб припинити це, позивач виключив всі приписи, вніс помісячно реальні показання виправлених лічильників холодної та гарячої води, провів помісячно окремо підрахунок оплати за ХВП та окремо оплату за ВГВ в період з 01 січня 2017 року по 01 липня 2021 року за підрахунком позивача переплата за ХВП становить 84,70 грн, переплата за ВГВ становить 193,61 грн.

Відповідач виставляє позивачу борг за ХВ та ВГВ, що станом на 01 липня 2021 року становить 20 099,64 грн з чим позивач категорично не погоджується. Останнім часом у позивача змінився спосіб життя в гіршу сторону. Систематичний обман, наклеп, постійно пригнічений стан зіпсувало ставлення позивача з людьми, виснажило його морально та фізично. Моральну шкоду позивач оцінює у 10 000,00 грн.

Позивач просив:

зобов`язати відповідача повернути в рахунок - повідомлення розділового обліку холодної та гарячої води і водовідведення;

відновити доступ до лічильників холодної і гарячої води;

провести періодичну повірку лічильника холодного водопостачання №58 і лічильника гарячого водопостачання №84, які встановлені у квартирі позивача, відповідно до п. 9 Постанови Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року за рахунок відповідача;

провести перерахунок нарахувань за послуги холодного і гарячого водопостачання за особовим рахунком № НОМЕР_1 з 01 січня 2017 року із врахуванням відомостей К1 - сплата лише холодного водопостачання та водовідведення, відомостей К2 - сплата лише водовідведення гарячої води, з врахуванням показників холодного водопостачання № 58 і показників лічильника гарячого водопостачання № 84 встановлених у квартирі позивача;

вирішити на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживача» відносно питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди в розмірі 10 000,00 грн;

скасувати борг в розмірі 22 003,85 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 28 січня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

02 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідач не проводить повірку квартирних лічильників, а лише виносить припис-попередження з наступною відмовою від заявок на повірку, що надійшли від позивача, чим порушує приписи постанов КМУ та Конституції України. Окрім цього, суди не розглянули всі позовні вимоги та не указали, які закони виправдовують незаконні дії відповідача з блокування прийняття показань лічильників води, зняття з обліку лічильників води, блокування особистого кабінету, довгострокове нарахування до 40 тон води в місяць та ін.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про зобов`язання вчинити дії, компенсацію моральної шкоди на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживача» у розмірі 10 000,00 грн, скасування боргу у розмірі 22 003,85 грн.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржене судове рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 02 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про зобов`язання вчинити дії та компенсацію моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков