справа № 462/3811/23
УХВАЛА

07 вересня 2023 року головуючий суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши заяву адвоката Яцишина Андрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення,

в с т а н о в и в :

адвокат Яцишин А.В. 21.08.2023 року звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення у справі №462/3811/23, яким стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 /три тисячі/ грн.

Вивчивши зміст рішення Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, вивчивши матеріали справи №462/3811/23, зміст заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд виходить з такого.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи № 462/3811/23, у травні 2023 представник позивача ОСОБА_2 адвокат Яцишин А.В. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , у якому просив розірвати шлюб між сторонами, а також покласти судові витрати на позивача.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.05.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін.

Вказану ухвалу судом було скеровано сторонам, позивачу за адресою вказаною у позові: АДРЕСА_1 .

Проте, скерований судом поштовий конверт відділенням поштового зв`язку було повернуто суду за закінченням терміну зберігання.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Главою 10 ЦПК України визначено особливості розгляду справи у порядку спрощеного провадження.

Так, згідно ч. 2, 3 ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 статті 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

14.07.2023 року Залізничним районним судом м. Львова ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Як вбачається із вказаного рішення Залізничного районного суду м. Львова, судом вирішено питання про судові витрати по сплаті судового збору та стягнуто із ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 / на користь ОСОБА_2 / ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 / понесені судові витрати у розмірі 1073/одна тисяча сімдесят три/ гривні 60 копійок.

Так, у рішенні суду вказано, що відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із змісту ст. 137 ЦПК України вбачається, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Так, представник позивача просить стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати.

Як вбачається із змісту позовної заяви на виконання п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України вказано, що попередній розрахунок судових витрат складає 3000 грн. витрат на правову допомогу.

Однак, такий попередній розрахунок судових витрат не є належним доказом таких судових витрат, до матеріалів справи не подано опису та акта виконаних робіт, квитанції про оплату 3000 грн. витрат на правничу допомогу, або рахунку, а тому відсутні підстави для задоволення вимоги про стягнення витрат на оплату послуг адвоката.

На підставі наведеного, із відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору при подані позову до суду у розмірі 1073,60 гривень.

Таким чином, судом вирішено питання розподілу судових витрат.

Копія рішення скеровано сторонам позивачу за адресою вказаною у позові: АДРЕСА_1 , поштове повідомлення отримано 27.07.2023 року.

Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розгляд даної справи судом проведено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику /повідомлення/ сторін у строки, визначені ЦПК України, судові дебати у даній справі не проводились.

Представник позивача - адвокат Яцишин А.В. подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення поштою 16.08.2023 року, яка зареєстрована Залізничним районним судом м. Львова 21.08.2023 року та до заяви долучено докази понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас, у матеріалах справи відсутні заяви сторони позивача про те, що докази понесених витрат будуть надані суду у строки, визначені ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Суд критично оцінює покликання представника позивача на п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України, відповідно до якого у позовній заяві вказано, що попередній /орієнтовний/ розрахунок судових витрат складає 3000 грн. витрат на правову допомогу, як на виконання вимоги ч.8 ст. 141 ЦПК України, оскільки вимога п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України є вимогою щодо змісту позовної заяви та спонукає позивача здійснити попередній /орієнтовний/ розрахунок усіх судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи та не є заявою про подання стороною доказів розміру понесених витрат у розумінні ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Відтак, стороною позивача в жодний спосіб, в тому числі шляхом подання до суду окремої заяви, не повідомлено суд про подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, а подано такі докази разом із заявою про ухвалення додаткового рішення з пропуском п`ятиденного строку після ухвалення судом рішення в даній справі.

Таким чином, судом встановлено, що стороною позивача не зроблено заяви про надання доказів понесених судових витрат відповідно до вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Враховуючи наведене, зокрема, відсутність заяви сторони позивача про надання доказів у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України та вирішення питання про судові витрати у рішенні Залізничного районного суду м. Львова від 14.07.2023 року, підстави для ухвалення додаткового рішення у суду відсутні, а тому у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення в порядку та строки передбачені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.