Постанова

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 760/27031/19

провадження № 61-13256св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Державне територіально-галузеве об`єднання «Південно-Західна залізниця»,

треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року в складі судді Українця В. В. та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року в складі колегії суддів: Рубан С. М., Заришняк Г. М., Кулікова С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного територіально-галузевого об`єднання «Південно-Західна залізниця» (далі - ДТГО «Південно-Західна залізниця») та просив визнати нежитлове приміщення № 194, розташоване на п`ятнадцятому поверсі четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_1 житловою площею; визнати за ним, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право власності на зазначене приміщення.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 2004 року він разом зі своєю сім`єю проживає у цьому приміщенні, яке було надано йому як працівнику ДТГО «Південно-Західна залізниця».

При вселенні до квартири ордер йому видано не було. Він лише уклав договори на оплату комунальних послуг, водопостачання, електроенергії.

Зазначав, що неодноразово звертався до органів влади та місцевого самоврядування з заявами про переоформлення спірного приміщення з нежитлового в житлове. Однак такі заяви залишені без задоволення.

Посилаючись на викладене, оскільки він та члени його сім`ї добросовісно, відкрито та безперервно більше п`ятнадцяти років володіють спірним нежитловим приміщенням, а відсутність документів про переведення його в житлове перешкоджає їм зареєструватися за місцем проживання, а також зареєструвати право власності на нього, просив позов задовольнити.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з відсутності в позивача порушеного права, оскільки позивач не є власником спірного приміщення. Власником майна на АДРЕСА_1 є АТ «Українська залізниця», яке жодних прав позивача не порушило.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), просить скасувати рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди неповно з`ясували обставини, які мають значення для вирішення справи. Зокрема не врахували, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірне приміщення ні за ким не зареєстроване. Він на законних підставах вселився в це приміщення та з 2004 року проживає в ньому зі своєю сім`єю, а відтак наявні всі підстави для застосування статті 344 ЦК України та визнання за ним і його сім`єю права власності на це майно, а також визнання цього приміщення житловим.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 січня 2023 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

16 лютого 2023 року справа № 760/27031/19 надійшла до Верховного Суду.

Відповідач надіслав відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін.

Позиція Верховного Суду

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судами

ОСОБА_1 працює в АТ «Українська залізниця» на посаді інженера І категорії Департаменту безпеки руху з 10 квітня 2017 року по теперішній час.

15 серпня 2006 року між ДТГО «Південно-Західна залізниця» та позивачем було укладено типовий договір найму житла в будинках державного та комунального житлового фонду, згідно з яким позивачу та членам його сім`ї надано в користування переобладнану частину п`ятнадцятого (технічного) поверху багатоквартирного житлового будинку, переобладнану під житлові приміщення за адресою: АДРЕСА_1 з черговим № 191.

Згідно з довідкою Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1 Південно-західної залізниці від 01 грудня 2015 року, при виготовленні інвентарних справ у 2008 році квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки Київського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1 Південно-західної залізниці від 10 лютого 2015 року, ОСОБА_1 з липня 2004 року проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . Приміщення розташоване на п`ятнадцятому поверсі будинку.

Передавальним актом ДТГО «Південно-Західна залізниця» від 31 липня 2015 року, затвердженим Міністром інфраструктури України 18 серпня 2015 року, підтверджено вартість і склад активів та зобов`язань ДТГО «Південно-Західна залізниця», правонаступництво щодо яких після його реорганізації переходить до АТ «Українська залізниця».

Згідно зі зведеним переліком майна ДТГО «Південно-Західна залізниця», що закріплюється за АТ «Українська залізниця» на праві господарського відання, ДТГО «Південно-Західна залізниця» передано, а АТ «Українська залізниця» прийнято до статутного капіталу, у тому числі житловий будинок АДРЕСА_1 .

Пунктом 20 статуту АТ «Українська залізниця», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 735, передбачено, що товариство має у власності майно, що внесене до його статутного капіталу, та/або інше майно, набуте ним на підставах, що не заборонені законодавством. Товариство здійснює володіння, користування та розпорядження таким майном згідно з метою своєї діяльності з урахуванням вимог законодавства та цього статуту.

Відповідно до наказу АТ «Українська залізниця» від 01 грудня 2015 року № 045 «Про наділення майном регіональної філії «Південно-Західна залізниця» ПАТ «Укрзалізниця», житловий будинок на АДРЕСА_1 було закріплено за регіональною філією «Південно-Західна залізниця» АТ «Українська залізниця».

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння.

Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивач є користувачем спірного приміщення, яке належить АТ «Укрзалізниця», суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за позивачем права власності на це приміщення та відповідно відсутність підстав для переведення приміщення в житлове, оскільки такі вимоги пред`явлені не власником.

Доводикасаційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, касаційний суд не встановив.

Висновки за результатом розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх скасування.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, немає підстав для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 25 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко