Справа № 489/5032/23
Провадження № 2-о/489/135/23
Ухвала

Іменем України

05 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Костюченко Г.С., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

В вересні 2023 року представник заявника - адвокат Сидоренко Т.В. звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування заяви зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 . З 2004 року по 2008 рік ОСОБА_1 проживала з померлим однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3 , відомості про батька дитини у свідоцтві про народження зазначені у відповідності до ст. 135 СК України.

Із змісту заяви вбачається, що заявниця, яка дії в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 вважає батьком дитини померлого ОСОБА_2 .

Враховуючи, що заявниця не перебувала у зареєстрованому шлюбі із померлим, то її донька не має статусу спадкоємця. Відомостей про наявність інших спадкоємців вона не має.

ОСОБА_1 , діючи в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 звернулася до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але в прийнятті заяви було відмовлено.

Посилаючись на наведені обставини, які можуть бути підтверджені свідками, заявник звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення юридичного факту, від якого залежить оформлення її спадкових прав.

Ознайомившись із матеріалами справи, суддя дійшов наступного.

За положеннями статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) cмерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них має залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, при цьому має бути з`ясована мета його встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлено спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Таким чином юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

В порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до пунктів 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення та можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб, та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка за відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Частиною четвертою статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається із заяви ОСОБА_1 , вона просить суд встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно роз`яснень, наведених у пункті 11 Постанови Пленуму Верховну суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», предметом доказування в таких справах є наявність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про включення таких відомостей до актового запису про народження дитини.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що для повного та всебічного з`ясування обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а саме наявності кровного споріднення між померлим ОСОБА_2 та дитиною, що потребує спеціальних знань в галузі медицини,в зв`язку з чим необхідне проведення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої необхідно поставити питання, чи є ОСОБА_2 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд позбавлений можливості з`ясовувати зазначені питання в порядку окремого провадження.

Представник заявника не надав суду переконливих доказів відсутності спору про право та доказів, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Враховуючи, що встановлення вказаного заявником юридичного факту безпосередньо впливає на виникнення,зміну або припинення особистих чи майнових прав та обов`язків інших осіб, враховуючи також відсутність доказів, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне, що свідчить про наявність спору про право, відповідно з урахуванням частини 4 статті 315 ЦПК України необхідно відмовити у відкритті провадження у справі.

Керуючись частиною четвертою статті 315 ЦПК України ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Миколаївська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення.

Роз`яснити заявнику право на подання позову на загальних підставах.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 05.09.2023.

Суддя Г.С. Костюченко