Справа № 161/2065/23 Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С. С.
Провадження № 22-ц/802/752/23 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що з 18 жовтня 2009 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .

Позивач зазначала, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач також вказувала, що діти проживають разом із нею та перебувають на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги не надає. Відповідач ОСОБА_2 є працездатним, має заробіток та може надавати матеріальну допомогу на утримання дітей.

Ураховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягувати з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дітьми повноліття

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 07 лютого 2023 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду в межах стягнення суми платежу аліментів на утримання дітей за один місяць допущено до негайного виконання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 травня 2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2023 року у цій справі залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 , покликаючись на неправильну оцінку судом зібраних доказів та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач не подавала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 368, ч. 1 ст. 369 ЦПК України ця справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження та без повідомлення учасників справи.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 30 серпня 2023 року - дата складення повного судового рішення.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони по справі з 18 жовтня 2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2009 року (а.с.7). На даний час сторони проживають окремо, шлюб між ними не розірваний.

Відповідач по справі ОСОБА_2 є батьком малолітніх дітей: дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про їх народження серії НОМЕР_2 від 30 березня 2010 року, серії НОМЕР_3 від 05 жовтня 2012 року (а.с.9).

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , як батько малолітніх дітей, які проживають з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, матеріальної допомоги на їх утримання не надає.

Згідно з приписами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що обов`язок щодо утримання дитини до досягнення нею повноліття покладено на її батьків. Аліменти за позовом одного із батьків, з яким проживає дитина, присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі, і мають бути достатніми для її гармонійного розвитку.

Задовольняючи позов та визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд першої інстанції врахував вимоги зазначених вище норм матеріального права, встановлені у справі обставини та прийняв законне і справедливе рішення на підставі наданих позивачем доказів.

За таких обставин, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Наведені в апеляційній скарзі доводи щодо невідповідності рішення суду першої інстанції фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, спростовуються вищенаведеними висновками суду першої інстанції, встановленими у справі обставинами і не впливають на законність рішення суду.

У доводах апеляційної скарги представник відповідача вказував на те, що відповідач ОСОБА_2 знаходиться у зоні бойових дій по захисту України від збройної агресії російської федерації, отримує заробіток в межах 100 000 грн на місяць, а тому стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу, що становить 30 000 грн, є необґрунтованим, оскільки позивач не надала відомостей щодо середньої суми витрат, необхідної для утримання дітей. Крім того, суд ураховуючи ту обставину, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний був зупинити провадження у справі.

Однак, наведені доводи колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені в апеляційній скарзі обставини щодо проходження військової служби відповідачем в складі Збройних Сил України в зоні бойових дій, а також клопотань про зупинення провадження в справі з цієї підстави відповідачем або його представником не заявлялось.

Разом з тим, обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.

Доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди представника відповідача з висновками суду першої інстанції, є подібними доводам, які викладені у заяві про перегляд заочного рішення, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 268, 367-369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 березня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий-суддя

Судді: