Справа № 713/1504/23
Провадження №2/713/262/23
УХВАЛА

іменем України

30.08.2023 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кибич І.А., з участю секретаря судових засідань Андрюк О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вижниця в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТзОВ «Чернівцігаз Збут», звернувся в суд із позовною заявою про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 , з підстав стягнення заборгованості за природний газ в сумі 2892,71 гривень.

Ухвалою суду від 01.06.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження по справі, з повідомленням (викликом) сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. До початку розгляду справи по суті від представника позивача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про закриття провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що відсутній предмет спору. Зазначає, що після направлення позову та відкриття провадження по справі, відповідачка ОСОБА_1 09.06.2023 року повністю сплатила заборгованість за спожитий природний газ. Просить закрити провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Чернівцігаз Збут» 50 відсотків судового збору в сумі 1342,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. Повернути ТзОВ «Чернівцігаз Збут» з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 1342,00 грн.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідачки ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому зазначила, що 09 червня 2023 року ОСОБА_1 було сплачено борг за природній газ в розмірі 2892,80 грн. Однак, борг сплачено після відкриття провадження у справі №713/1504/23, оскільки ухвалою Вижницького районного суду Чернівецької області від 01 червня 2023 року прийнято вищевказану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження 01.06.2023 року. Таким чином, в цій частині позовної заяви відповідачем визнано та сплачено заявлену суму заборгованості за природній газ, тому відсутній предмет спору. За таких обставин погоджується із заявою представника позивача про закриття провадження у справі, в частині суми основного боргу відповідно до приписів п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України та не заперечує щодо стягнення з ОСОБА_1 50% судового збору в сумі 1342,00 грн. та 50% судового збору в сумі 1342,00 грн. повернення позивачу з державного бюджету. Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначила, що заявлена представником позивача сума гонорару, є неспівмірною та завищеною. Предметом даної справи було стягнення заборгованості за природний газ в розмірі 2892,80 грн., що за визначенням ст.19 Цивільно-процесуального Кодексу є справою незначної складності та малозначною справою. Відповідно до довідки старостату села Чорногузи Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №993 від 16.08.2023 року ОСОБА_1 є особою пенсійного віку і не отримує інших доходів, крім пенсії. Згідно довідки Відділу обслуговування №1 Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецькій області про доходи №7549 7654 6535 7516, виданої пенсіонеру ОСОБА_1 , вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернівецькій області і отримує пенсію за віком в розмірі 3120,00 грн. за місяць. Сума пенсії за період з 01.02.2023 року по 31.07.2023 року складає 18475,00 грн. Просить суд зменшити розмір судових витрат позивача на професійну правничу допомогу, які відшкодовуються за рахунок відповідачки до 500,00 грн.

Суд, дослідивши заяву представника позивача ТзОВ «Чернівцігаз Збут» вважає, що по справі необхідно закрити провадження, в зв`язку з відсутністю предмету спору, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, перевіривши заяву представника позивача, зважаючи на те, що відсутній предмет спору, оскільки відповідачкою ОСОБА_1 заборгованість за природний погашено, підстав для відмови у закритті провадження на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України не встановлено, у зв`язку з чим провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Позивачем ТзОВ «Чернівцігаз Збут» при подачі до суду позову було сплачено судовий збір в сумі 2415,00 грн. та 268,040 грн., що підтверджується платіжними інструкціями №36067 від 15.05.2023 року та №28898 від 07.02.2023 року, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі закриття (припинення) провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.1 ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 виконала своє зобов`язання, сплатила заборгованість після подання позивачем до суду позову про стягнення боргу за природний газ, а саме платіж сплачено 09.06.2023 року, тобто після відкриття провадження у справі.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки 50 відсотків від сплаченої суми судового збору у розмірі 1342,00 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченої суми судового збору у розмірі 1342,00 грн.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано наступні докази: договір про надання правової допомоги №38АСhrZ491-17 від 30.11.2017 року; додаткову угоду №3 від 29.01.2018 року; додаткову угоду №5 від 27.12.2018 року; додаткову угоду №7 від 27.12.2019 року; додаткову угоду 11 від 31.12.2020 року; додаткову угоду №69 від 23.12.2022 року; додаткову угоду №101 від 15.05.2023 року; звіт про фактично надані послуги за додатковою угодою №102 від 15 травня 2023 року до Договору про надання правової допомоги від 30 листопада 2017 року додаткову з даних якого вбачається, що виконавцем витрачено 1,00 людино-годину згідно договору; акт надання послуг №54 від 27.07.2023 року з даних якого вбачається, що виконавцем виконано роботу (надано послуги) на суму 2000,00 гривень.

Відповідачка та її представник подали заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 500,00 гривень., оскільки відповідачка є особою похилого віку, пенсіонеркою, заявлена сума до стягнення 2892,80 грн., що за визначенням ст.19 Цивільно-процесуального Кодексу є справою незначної складності та малозначною справою.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1-6 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.

При визначенні суми компенсації понесених витрат на професійну правничу допомогу суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та її складності, суті виконаних послуг та витраченого адвокатом часу.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі №320/5284/19.

Згідно із ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, на користь якої ухвалене рішення. При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Іншими словами, суд виходить з того, що процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу, зокрема дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін, реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, слідуючи якій заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Як зазначено Верховним Судом в постановах від 10 грудня 2019 року у справі №160/2211/19, від 18 листопада 2021 року у справі № 580/2610/19 та Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Таким чином, враховуючи наведене та положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу із відповідача на користь позивача є обґрунтованими. Однак, враховуючи усі обставини спірних правовідносин у сукупності, суд не може погодитися із заявленою представником позивача сумою витрат на правову допомогу, яку позивач поніс.

Зокрема, гонорар у розмірі 2000,00 грн. визначений адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, розумність і співмірність, ціна позову.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності, ціни позову, а також результатів розгляду такої справи, заяви відповідача, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернівцігаз Збут», витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 гривень.

На підставі та керуючись ст.ст.13, 133, 140, 141, 142 ч.3, 255, 256, 258-261 ЦПК України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», Суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (, поточний рахунок для стягнення судового збору № НОМЕР_1 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647), з державного бюджету 50 відсотків судового збору в розмірі 1342,00 (Одну тисячу триста сорок дві) гривні, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжних інструкцій №36067 від 15.05.2023 року та №28898 від 07.02.2023 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ), зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз Збут» (, поточний рахунок для стягнення судового збору № НОМЕР_1 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647), судові витрати, а саме, 50 відсотків судового збору в розмірі 1342,00 (Одну тисячу триста сорок дві) гривні, сплаченого при поданні позову відповідно до платіжних інструкцій №36067 від 15.05.2023 року та №28898 від 07.02.2023 року та витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 500,00 (П`ятсот) гривень.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.256 ч.2 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя Іван КИБИЧ