ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/555/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Гірський Б. О., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Сович Н.А.

учасників справи: - представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Вербицького О.Р.

представника ФОП ОСОБА_2 - адвоката Парійчук Ю.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/15491/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів , постановленого суддею Сливкою Л.М., повний текст рішення складено 24 березня 2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів .

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що між сторонами 06 грудня 2021 року укладено Основний Договір №21 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік ресторану-готелю «Паллада» за адресою: вул. С.Будного, 1, м.Тернополі. Вважає умови Договору №21 від 06 грудня 2021 року несправедливими з таких підстав: істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача; встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості виконавцю не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від виконавця у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором; надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд; установлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору.

Посилається на те, що умови Договору №21 від 06 грудня 2021 року в силу вимог Закону України «Про захист прав споживачів» є такими, що значною мірою порушують права споживача послуг, є несправедливими, містять в собі елементи примусу, докучання, обману та є агресивними по відношенню до споживача послуг, та суперечать вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», а тому, згідно з вимогами статті 216 ЦК України такий договір підлягає визнанню судом недійсним з моменту його укладення, оскільки, у даному випадку, зміна окремих умов цього договору - призведе до зміни його в цілому.

Вважає, що відповідач має обов`язок сплатити борг у розмірі 10500,00 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, про що надав відповідні розрахунки.

Крім того, вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює у 5000,00 грн. та яка полягає у втраті душевного спокою та здорового сну, переживаннях за долю своїх коштів, позивач вважала себе приниженою та пригніченою і була змушена звернутись за допомогою адвоката.

На підставі вищенаведеного просить визнати недійсним з моменту укладення Основний Договір №21 від 06.12.2021 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік; стягнути з відповідача кошти у розмірі 10500,00 грн., що сплачені нею на виконання Договору № 21 від 06.12.2021, втрати від інфляції у розмірі 1281,00 грн. та 254,58 грн. - 3 % річних за користування коштами позивача, а також 5000,00 грн. моральної шкоди; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів; визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення у даній справі, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та здійснити новий розподіл судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та в неповному обсязі з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи .

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не дав належної оцінки, доводам та обгрунтуванням позивача про те, що умови Договору №21 порушують права споживача, не взяв до уваги імперативні приписи Закону України «Про захист прав споживачів» щодо вимог, котрими повинні керуватися сторони при укладенні договору між виконавцем та споживачем послуг, не взяв до уваги правові висновки Верховного Суду щодо тлумачення визначень «свобода договору» та «змісту правочину».

Зазначає, що суд не встановив умов, які є агресивними, несправедливими та могли її ввести в оману, а також, що вона добровільно прийняла та погодилась з умовами договору про надання послуг, які їй запропонувала відповідач.

Суд не звернув увагу на наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість визнання недійсним Основного Договору №21 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік від 12 грудня 2021 року, та те, що укладенням оспорюваного договору були порушені права позивача.

Зазначає, що Договором №21 від 06 грудня 2021 року про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік - не передбачено жодних умов відповідальності виконавця послуг за недотримання ним умов Договору.

Посилається на те, що від початку запровадження воєнного стану заклади громадського харчування у м.Тернополі зачинилися, та розпорядженням Тернопільської ОВА було запроваджено заборону на торгівлю алкогольними напоями у м.Тернополі та у Тернопільській області.

На початку березня 2022 року вона зателефонувала в ресторан «Pallada», щоб з`ясувати умови подальшої співпраці та дізналася по телефону від керівника, готельно-ресторанного, комплексу « Pallada Hotel », що ресторан закритий, адміністратор ресторану, виїхала, за межі України, працює лише готель, і нічого повідомити про наступні святкування він не може на даний час, що потрібно передзвонити ближче до червня місяця.

Вказує на те, що жодного документу про отримання від неї коштів в сумі 10500,00 грн. на бронювання дати проведення банкету відповідачкою не було надано, що призводило до постійних хвилювань та моральних страждань .

Окрім того, листом №В-36т20/20/08.1/05/35 від 27.05.2022року Головне управління Держгіродспоживслужби в Тернопільській області повідомило позивачку про відсутність правових підстав для проведення перевірки за викладеними у скарзі позивачки фактами порушення її прав, оскільки Постановою КМУ від 13.03.2022 року №303 заборонено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду на період воєнного стану, та роз`яснили право звернення до суду за захистом порушеного права.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про визнання недійсним Основного Договору №21 від 06 грудня 2021 року про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік, вона по пунктах договору вказувала на невідповідність його умов ЗУ «Про захист прав споживачів», котрими заборонено включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, або підпадають під означення нечесної підприємницької практики.

Посилається на те, що суд не взяв до уваги, що умовами Договору №21 обмежено право споживача на відмову від виконання договору, встановлено відповідальність споживача за невиконання договору в розмірі 100% внесених коштів, встановлено значні для споживача штрафні санкції за будь-яке порушення умов Договору, у той час як відсутня будь-яка відповідальність виконавця за недотримання ним своїх зобов`язань, та неправомірне встановлення як забезпечення виконання договору умови, про завдаток, котрий не повертається за будь-яких умов, хоча кошти у розмірі 10500,00 грн. вносились нею як за оренду залу, відповідачем не видано позивачу документу про проведену оплату коштів.

Вважає нечесною підприємницькою практикою з боку відповідача, яка полягає в омані споживача та агресивній поведінці відповідача щодо позивача, закладення в умови Договору №21 умов, при яких відповідальність Виконавця повністю виключається у разі форс-мажорних обставин .

У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа підприємець ОСОБА_2 . Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Посилається на те, що між сторонами укладено договір, за яким у кожної із сторін виникли зобов`язання.

Згідно п.1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати Замовнику передбачені п.1.2 Договору послуги, а Замовник зобов`язується прийняти оплатити вказані послуги в передбачені Договором строки та порядку.

Згідно п.1.2. Договору, Замовник зобов`язується прийняти та своєчасно оплатити надані послуги. Передаючи завдаток та укладаючи Договір, позивачка добровільно прийняла умови зазначеного Договору та погодилась на них. Грошові кошти в сумі 10500 грн. були надані як забезпечення резервування приміщення ресторану, необхідного для проведення весілля. Тобто, вони були призначеені для забезпечення виконання певних зобов`язань на пропозицію ресторану, з чим вона погодилися, надавши цю суму. Вказана сума була завдатком, який згідно укладеним між сторонами договором поверненню не підлягає.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник позивачки підтримав вимоги апеляційної скарги, зіславшись на викладені у ній доводи.

Представник відповідача заперечила апеляційну скаргу. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_2 , в особі ОСОБА_2 укладено Основний Договір №21 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік на території готельно-ресторанного комплексу «Pallada Hotel», що знаходиться за адресою: вул. С. Будного, 1, м. Тернопіль.

Згідно п. 1.4 вказаного Договору №21 дата та година обслуговування: 05 червня 2022 року до 24:00 години.

За даним договором виконавець зобов`язується надати замовнику передбачені п. 1.2 Договору послуги, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказані послуги в передбачені Договором строки та порядку. Виконавець за даним договором надає замовнику на території готельно-ресторанного комплексу «Pallada Hotel», що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. С.Будного, 1, послуги з організації і проведення для замовника комплексного заходу, а замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплатити надані послуги. Максимальна вмістимість залу - 120 осіб. До складу послуг з проведення культурного заходу входить: організація обслуговування заходу (сервіровка, обслуговування офіціантами, приготування страв); надання приміщення ресторану для проведення культурного заходу; дата і година обслуговування: 05 червня 2022 року до 24:00 години (якщо це не суперечить карантинним нормам). Подальше продовження здійснюється максимум на 2 години часу з доплатою в розмірі 3000 (три тисячі гривень 00 копійок) за кожну годину за (п. 1.1., 1.2., 1.4. Договору № 21).

Згідно п. 2.1. оспорюваного Договору замовник вносить завдаток за оренду в розмірі 10500 грн.

Мінімальна сума замовлення становить 950 грн. на одну особу, яке включає замовлення по кухні, без алкоголю. Ціна станом на 2021 рік, заклад залишає за собою право на зміну вартості, але не більше ніж на 10 % від загальної вартості (п. 2.2. Договору № 21).

Пунктом 2.6. Договору №21 визначено, що оренда ресторану становить 10500,00 грн. (десять тисяч п`ятсот гривень 00 копійок). Дані кошти передаються одночасно з підписанням цього Договору та вважаються завдатком для забезпечення резервування приміщення ресторану, необхідного для проведення весілля. Завдаток в будь-якому випадку не повертається.

Згідно п. 5.1. та п. 5.2. Договору №21 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік від 05 червня 2021 року, якщо замовник відмовляється виконувати умови даного договору, має сплатити штраф в розмірі внесених коштів за оренду залу в сумі 10500 (десять тисяч п`ятсот грн. 00 коп.). За порушення умов цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства та умов цього договору.

Даний Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони не мають права розірвати цей договір в односторонньому порядку, крім випадків, передбачених цим Договором (п. 7.1 Договору № 21).

Згідно п. 6.1. та п. 6.2. спірного Договору жодна із сторін не нестиме відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язання за даним договором, якщо невиконання викликане обставинами форс-мажору, а саме: повінь, пожежа, землетрус, інші стихійні лиха, війна або військові дії, а також інші обставини, що виникли після укладення договору і виникнення яких сторони не могли передбачити і запобігти, у тому числі - прийняття законодавчих і інших нормативних актів дії і бездіяльності державних органів, що перешкоджають виконанню зобов`язань. Сторони договору дійшли згоди про те, що обставиною що виключає відповідальність виконавця є неможливість надання послуг у зв`язку з прийняттям, по відношенню виконавця, будь-яким органом/установою рішень, що обмежують роботу ресторану та/або перебоїв в постачанні виконавцю товарів/послуг, що надаються постачальниками - монополістами. Настання форс-мажорних обставин може викликати збільшення строку виконання цього договору на період їх дії, якщо сторони не домовились про інше.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про захист прав споживачів, визнання договору недійсним та стягнення грошових коштів, суд першої інстанції виходив з того, що на момент укладення спірного Договору 06.12.2021, сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору, позивач сплатила необхідну суму коштів та сторони підписали Договір у добровільному порядку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із вимогами статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

20 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 направила відповідачу СПД ОСОБА_2 претензію, у якій поставила до відповідача вимогу про повернення сплачених нею 06.12.2021 при підписанні договору коштів у розмірі 10500,00 грн.

20.05.2022 ОСОБА_1 скерувала скаргу начальнику Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області Рогальському І.О. у якій зазначила про укладення спірного Договору та наступні дії відповідача після запровадження в Україні воєнного стану, просила провести перевірку та захистити її права споживача послуг у відповідності до вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

27 травня 2022 року начальник Головного управління Держпродспоживслужби в Тернопільській області Рогальський І.О. надав відповідь № В-36-20/20/08.1/05/35/пл. у якій послався на Постанову КМУ № 303 від 13.03.2022 та повідомив, що у Головного управління відсутні підстави для здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) з питань зазначених у зверненні позивача.

01 червня 2022 року відповідач надала відповідь на претензію позивача у якій звернула увагу на настання форс-мажорних обставин і те, що дані обставини не звільняють від виконання зобов`язання, а лише відтерміновують його виконання про що зазначено у Договорі № 21 від 06.12.2021. Також вказала, що не відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань і готові їх виконати. Надані кошти призначені для забезпечення резервування приміщення ресторану, зберігаються так як саме приміщення та може бути використане як тільки сторони дійдуть згоди щодо дати резервування.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначила, що Договір №21 про надання послуг обслуговування банкету в залі Класік від 06 грудня 2021 року є несправедливим відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», тобто нав`язування виконавцем замовнику послуги оренди, яку замовник не замовляв, і сам договір оренди та його умови замовнику не доводились виконавцем, у той час як замовника цікавила послуга проведення банкету з приготуванням страв та розміщенням гостей у ресторанному комплексі. Крім того, непропорційно велика сума компенсації (100% вартості оренди ресторану) в разі невиконання замовником умов договору. Надання виконавцю права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд. Надання виконавцю можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. Встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (в даному випадку це зобов`язання замовника придбати у виконавця алкоголь, сплатити компенсацію за музикантів, право виконавця на власний розсуд відмовити замовнику викладати на столи свої продукти та відсутність відповідальності за продукти замовника).

Окрім того, ОСОБА_1 посилалась на те, що умови Договору №21 від 06 грудня 2021 року є агресивними, а підприємницька практика такою, що вводить в оману, а саме, у пункті 2.1. вказується про завдаток за оренду, а в пункті 2.6. вказується про завдаток за резервування приміщення ресторану, що створює враження про необхідність сплати двох завдатків за послугу, яка не замовлялася.

Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Стаття 18 Закону № 1023-ХІІ містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Перелік несправедливих умов у договорах із споживача зазначений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та не є вичерпним.

Згідно положень ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції.

У постанові від 08.06.2016 у справі №6-330цс16 Верховний Суд України, проаналізувавши норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», дійшов висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч.3 ст.509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» агресивною вважається підприємницька практика, яка фактично містить елементи примусу, докучання або неналежного впливу та істотно впливає чи може вплинути на свободу вибору або поведінку споживача стосовно придбання продукції. При встановленні того, чи містить підприємницька практика елементи примусу, докучання або неналежного впливу, до уваги береться: 1) час, характер та повторюваність пропозицій щодо придбання продукції; 2) вживання образливих або загрозливих висловів; 3) використання тяжкої для споживача обставини, про яку продавцю або виконавцю було відомо, для впливу на рішення споживача; 4) встановлення обтяжливих або непропорційних позадоговірних перешкод для здійснення споживачем своїх прав за договором, включаючи положення про право споживача розірвати договір або замінити продукцію чи укласти договір з іншим суб`єктом господарювання; 5) загроза здійснити незаконні або неправомірні дії.

Як агресивні забороняються такі форми підприємницької практики: 1) створення враження, що споживач не може залишити приміщення продавця (виконавця) без укладення договору або здійснення оплати; 2) здійснення тривалих та/або періодичних візитів до житла споживача, незважаючи на вимогу споживача про припинення таких дій або залишення житла; 3) здійснення постійних телефонних, факсимільних, електронних або інших повідомлень без згоди на це споживача; 4) вимога оплати продукції, поставленої продавцем (виконавцем), якщо споживач не давав прямої та недвозначної згоди на її придбання. Перелік форм агресивної підприємницької практики не є вичерпним.

Підприємницька практика вважається такою, що вводить в оману, якщо вона спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, шляхом надання йому неправдивої чи неповної інформації або ненадання інформації про: 1) основні характеристики продукції, такі як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару; 2) гарантійний строк та гарантійне обслуговування продукції; 3) будь-які застереження щодо прямої чи опосередкованої підтримки виробником продавця або продукції; 4) спосіб продажу, ціну або спосіб розрахунку ціни, наявність знижок або інших цінових переваг; 5) умови оплати, доставки, виконання договору купівлі-продажу; 6) потреби у послугах, заміні складових чи ремонті; 7) місце розташування і повну назву продавця, а в разі потреби - місце розташування і повну назву особи, від імені якої виступає продавець; 8) характер, атрибути та права продавця або його агента, зокрема інформації про його особу та активи, кваліфікацію, статус, наявність ліцензії, афілійованість та права інтелектуальної або промислової власності, його відзнаки та нагороди; 9) небезпеку, що загрожує споживачу у зв`язку з покупкою та/або використанням продукції; 10) права споживача, у тому числі право відмовитися від продукції (для відповідних видів товарів, робіт і послуг), право на заміну продукції або відшкодування збитків (ч. 2 ст. 19 «Про захист прав споживачів»).

Отже, враховуючи вищенаведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено умов, які позивачка вважає агресивними та несправедливими які могли ввести її в оману.

Зміст спірного договору не свідчить про будь-який дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін. Також не вбачається будь-яких умов, що завдавали б шкоди позивачу, як споживачу.

Як встановлено в судовому засіданні, ФОП ОСОБА_2 не відмовилась від виконання своїх зобов`язань та готова їх виконати.

За таких обставин, судом обґрунтовано встановлено, що позивачкою не доведено підстав для можливості визнання недійсним Основного Договору №21 про надання послуг обслуговування банкету .

Посилання в апеляційній скарзі на те, що умови Договору №21 порушують її права як споживача є необгрунтованими, оскільки позивачкою не доведено, що оскаржуваним договором порушено її права. Між сторонами укладено договір, за яким у кожної із сторін виникли зобов`язання. Передаючи завдаток та укладаючи договір, позивачка добровільно прийняла його умови та погодилась на них.

Згідно п. 2.6. Договору оренда ресторану становить 10500 грн. Дані кошти передаються одночасно із підписанням цього Договору та вважаються завдатком для забезпечення резервування приміщення ресторану, необхідного для проведення весілля. Як передбачено договором, завдаток в будь-якому випадку не повертається. Отже, передаючи завдаток та укладаючи Договір. позивачка добровільно прийняла умови зазначеного договору та погодилась на них.

Безпідставними є твердження апеляційної скарги , що суд не встановив умов, які є агресивними, несправедливими та могли її ввести в оману, оскільки судом було досліджено зміст спірного договору та не встановлено наявність в ньому умов, які є агресивними та несправедливими та могли позивачку ввести в оману чи завдати будь-якої шкоди. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідач запропонувала позивачці свої умови договору про надання послуг, які вона добровільно прийняла та погодилась з ними, про що свідчить власноручний підпис у спірному Договорі.

Надуманими є доводи апеляційної скарги, що договором №21 від 06 грудня 2021 року не передбачено жодних умов відповідальності виконавця послуг за недотримання ним умов договору, оскільки на момент укладання спірного договору 06.12.2021 року сторони дійшли згоди з усіх істотних умов договору, позивачка сплатила суму коштів та сторони підписали договір у добровільному порядку.

Сторони договору дійшли згоди про те, що жодна із сторін не нестиме відповідальність за повне або часткове невиконання зобов`язання за даним договором, якщо невиконання викликане обставинами форс-мажору, а саме: повінь, пожежа, землетрус, інші стихійні лиха, війна або військові дії, а також інші обставини, що виникли після укладення договору і виникнення яких сторони не могли передбачити і запобігти, у тому числі - прийняття законодавчих і інших нормативних актів дії і бездіяльності державних органів, що перешкоджають виконанню зобов`язань. Сторони договору дійшли згоди про те, що обставиною що виключає відповідальність виконавця є неможливість надання послуг у зв`язку з прийняттям, по відношенню виконавця, будь-яким органом/установою рішень, що обмежують роботу ресторану та/або перебоїв в постачанні виконавцю товарів/послуг, що надаються постачальниками - монополістами. Настання форс-мажорних обставин може викликати збільшення строку виконання цього договору на період їх дії, якщо сторони не домовились про інше. Форс-можорні обставини не звільняють від виконання зобов`язання, а лише відтерміновують його виконання.

Згідно п.6.9 Договору, Настання форс-мажорних обставин може викликати збільшення строку виконання цього Договору на період їх дії, якщо Сторони не домовились про інше.

Вищевказані форс-мажорні обставини погоджено сторонами при укладанні Договору у п. 6.1. та п. 6.2. вказаного Договору. Настання форс-мажорних обставин не звільняє Сторони від виконання взятих на себе зобов`язань. Якщо такі обставини унеможливлюють виконання зобов`язання належним чином, то зобов`язання повинні бути виконані тоді, як тільки дія форс-мажорних обставин припиниться.

Як встановлено судом, відповідачка не відмовилась від виконання своїх зобов`язань та готова їх виконати.

Таким чином, доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи. Інші доводи апеляційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів та встановлених на їх підставі обставин справи, що знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Місцевим судом повно та всебічно з`ясовано дійсні обставини справи, надано належну оцінку зібраним у ній доказам, постановлено законне і обгрунтоване рішення, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Оскільки судове рішення залишається без змін, підстави для перерозподілу судових витрат, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, у апеляційного суду відсутні.

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 вересня 2023 року.

Головуючий Дикун С.І.

Судді: Гірський Б.О.

Храпак Н.М.