справа № 388/1280/21
провадження № 2-і/388/8/23
УХВАЛА

22.08.2023м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Кнурова О.А.,

секретар судового засідання Поліщук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду подання державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїки Вадима Вікторовича про обмеження фізичної особи - боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

за участю:

державного виконавця Заїки В.В.,

представника стягувача ОСОБА_2 адвоката Міщенко Л.Г.

боржника ОСОБА_1 ,

представника боржника адвоката Мельник О.М.

встановив:

державний виконавець Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїка В.В. звернувся до суду із поданням, у якому просив обмежити у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , ()зареєстроване місце проживання; АДРЕСА_2 ), шляхом заборони виїзду за межі України до погашення заборгованості у повному обсязі.

На обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на примусовому виконанні Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 71858950 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчих листів, виданих за двома судовими рішеннями грошових коштів на загальну суму станом на 30.06.2023 - 417982,94 грн. Вжитими заходами у межах виконавчого у боржника ОСОБА_1 не було виявлено нерухомого чи рухомого майна, грошових коштів та доходів. Зазначив, що у зв`язку з тим, що боржник будучи обізнаним із примусовим виконанням рішення суду, попереджений про кримінальну відповідальність, не маючи власного майна та доходу, на які можливо було б звернути стягнення, ухоляється від виконання рішення суду, а саме бездіє, та із моменту винесення рішень не сплачував жодної суми на погашення заборгованості, хоч і міг, так як отримав офіційний дохід, виникла необхідність в обмеженні його у виїзді за межі України до повного погашення заборгованості.

Від представника боржника надійшло заперечення на подання про тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України у якому представник просила у задоволені подання відмовити, обґрунтовуючи позицію боржника тим, що державним виконавцем не надано доказів на підтвердження наміру боржника виїхати за межі України та умисного ухилення боржника від виконання судових рішень.

Від державного виконавця надійшла відповідь на заперечення сторони боржника, у якому заявник зазначив, що боржник після набрання судовими рішеннями законної сили мав дохід, але не сплачував добровільно суми присуджені до стягнення до подачі подання, що розглядається. Також посилався на те, що боржник приховав наявність у нього дев`яти банківських рахунків.

Від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Міщенко Л.Г. надійшла заява у якій сторона стягувача підтримала подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду фізичної особи за межі України посилаючись на те, що у боржника є грошове зобов`язання перед стягувачем за судовим рішенням, яке боржником не виконується. У своїй заяві представник стягувача просила розглядати подання за відсутності стягувача та його представника.

Державний виконавець у судовому засіданні подання підтримав, просив його задовольнити обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у поданні та відповіді на заперечення.

Сторона боржника заперечувала проти задоволення подання обґрунтовуючи свою позицію аналогічно викладеному у запереченні та надала дві банківських квитанції на підтвердження часткового виконання зобов`язань за судовими рішеннями.

Заслухавши державного виконавця та сторону боржника, зваживши доводи, наведені у поданні та заявах учасників судового провадження, дослідивши додані до них матеріали та вивчивши матеріали цивільних справ, суд дійшов висновків про відмову у задоволенні подання з огляду на таке.

На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих учасниками судового провадження, судом встановлено такі обставини.

На виконанні Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває зведене виконавче провадження № 71858950 про стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчих листів, виданих за двома судовими рішеннями грошових коштів на загальну суму станом на 30.06.2023 - 417982,94 грн.

Так, заочним рішенням Долинського районного районного суду Кіровоградської області від 05.10.2020, з урахуванням ухвали Кропивницького апеляційного суду від 30.12.2020, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» стягнено заборгованість по кредитному договору б/н від 10.04.2013 у сумі 6653,47 грн.,заборгованість за процентами від простроченої суми у сумі 91,32 грн. та судовий збір у розмірі 2881,84 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 30.12.2020.

Зазначені судові рішення судів першої та апеляційної інстанції ОСОБА_1 фактично не отримував.

Також, рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 25.01.2023 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнено:

- 178494,00 грн. - у рахунок відшкодування матеріальної (майнової) шкоди;

- 145000,00 грн. - у рахунок відшкодування моральної шкоди;

- 7250,00 грн. щомісячно починаючи з дня ухвалення судом даного рішення - 25.01.2023 до досягнення ОСОБА_2 загального пенсійного віку у 60 років - 16.05.2052 у рахунок відшкодування втраченого заробітку;

- 1087,50 грн. щомісячно починаючи з дня ухвалення судом даного рішення - 25.01.2023 пожиттєво - у рахунок відшкодування додаткових витрат стороннього догляду та побутового обслуговування;

- та на користь держави судовий збір у розмірі 6236,44 грн.

Зазначене рішення суду набрало законної сили 08.03.2023.

Виконавчі провадження за виконавчими листами, виданими на підставі зазначених судових рішень були відкриті 19.03.2021, 23.05.2021 та 14.04.2023, 19.05.2023 відповідно.

Постановою державного виконавця від 19.05.2023 зазначені виконавчіф провадження були об`єднані у зведене виконавче провадження № 71858950.

З матеріалами зведеного виконавчого провадження ОСОБА_1 був ознайомлений 23.06.2023, що підтверджується розпискою останнього

Судом також встановлено, що вироком Долинського районного суду Кіровоградської області від 20.12.2019 у справі № 388/1142/17, крім іншого, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Покарання ОСОБА_1 відбував з 31.12.2020 по 17.02.2023 та був звільнений умовно-достроково на 1 рік 10 місяців 22 дні, що підтверджується довідкою про звільнення серії ПОЛ № 06131.

У період відбування покарання ОСОБА_1 отримував дохід у виправній колонії, однак державним виконавцем не надано доказів на підтвердження вчинення дій щодо примусового стягнення коштів з цих доходів. При цьому, з урахуванням наведених вище даних, щодо фактичного не отримання ОСОБА_1 рішення суду від 05.10.2020, яке набрало законної сили 30.12.2020, суд констатує відсутність доказів на підтвердження обізнаності останнього про наявність зобов`язань за вказаним судовим рішенням, що свідчить про відсутність умисного ухилення від його добровільного виконання у період відбування покарання.

Після звільнення, ОСОБА_1 , за повідомленням Кіровоградського обласного центру зайнятості, став на облік у Кропивницькій філії Кіровоградського обласного центру зайнятості як безробітній, але допомогу по безробіттю з 25.05.2023 не отримує.

За даними довідки Державної податкової служби України від 03.07.2023 ОСОБА_1 протягом першого кварталу 2023 року отримав дохід від Кіровоградського обласного центру зайнятості у розмірі 888,25 грн.

На підтвердження частково виконання зобов`язання за судовими рішеннями у межах зазначеного зведеного виконавчого провадження ОСОБА_1 надав квитанції від 11.07.2023 та 10.08.2023 на 365,00 грн. та 465,00 грн. відповідно.

Крім того судом встановлено та учасниками судового провадження не заперечувалося, що у ОСОБА_1 відсутнє майно за рахунок якого можна виконати зобов`язання за зазначеними судовими рішенням добровільно чи у примусовому порядку, як і відсутні доходи, окрім тих про які зазначено вище.

Щодо посилання державного виконавця на те, що у межах виконавчого провадження було виявлено банківські рахунки відкриті на ім`я ОСОБА_1 судом відзначається, що за наданими державним виконавцем документами за ОСОБА_1 рахується вісім банківських рахунків на одному з яких маються кошти у розмірі 6,44 грн., а на інших кошти відсутні.

З огляду на наведені вище правовідносини, з приводу яких було подано подання, судом відзначається таке.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Положеннями ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (книга друга ЦК України), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (глава 21 книги другої ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК України особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для закордонних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 № 3857-XII, з наступними змінами.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено, у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів

Відповідно до положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України суд відзначає, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Тобто суб`єкт подання повинен довести суду шляхом надання об`єктивних доказів, зібраних під час здійснення виконавчого провадження факт ухилення боржника від виконання зобов`язань.

Таким чином, боржник, який має невиконані зобов`язання за судовим рішенням, не може вважатися винним в ухиленні, поки не буде доведено протилежне у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 12 ЦПК України суб`єктом подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України.

Отже, на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань за судовим рішенням повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження, а обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на заявника, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Поряд з цим судом відзначається, що ухилення боржника від виконання, покладених на нього за рішенням суду зобов`язань є оціночним поняттям, і, дійсно, теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, незадовільного фінансового стану особи тощо, однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на нього обов`язків, - тобто, коли він має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Однак, державним виконавцем не надано жодних доказів на підтвердження наявності у ОСОБА_1 доходів (окрім проаналізованих вище) чи майна, за рахунок яких останній, мав би можливість виконати зобов`язання, покладені на нього судовими рішеннями. Відсутність майна, незадовільний фінансовий стан тощо, є об`єктивними причинами невиконання боржником самостійно зобов`язань та не свідчить про його ухилення від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків.

Таким чином, суд не погоджується з позицією заявника щодо невжиття ОСОБА_1 заходів щодо виконання рішень за рахунок належних йому доходів, виходячи з того, що самостійне невиконання боржником зобов`язань не може свідчити про умисне ухилення від виконання покладених на нього обов`язків, а державним виконавцем не доведено наявності факту свідомого ухилення ОСОБА_1 від виконання покладених на нього судовими рішеннями обов`язків, як і не доведено наявності у боржника іншого майна або джерел доходу, за рахунок яких останній мав би можливість виконати покладені на нього зобов`язання. При цьому, ОСОБА_1 маючи раніше незначні доходи самостійно перераховував грошові кошти на виконання зобов`язань за судовими рішеннями.

Крім того, суд наголошує на тому, що для застосування обмеження у праві виїзду за межі України необхідною умовою є доведення доцільності такого обмеження у світлі сприяння виконанню зобов`язань, покладених на боржника судовими рішеннями, воно має бути виправданим та пропорційним. Така позиція суду у повній мірі узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною у рішенні у справі «Хлюстов проти Росії» від 11.07.2013 (скарга № 28975/05).

Однак, державним виконавцем не надано жодного належного обґрунтування того, яким саме чином встановлення тимчасового обмеження боржнику за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України сприятиме виконанню покладених на нього судовими рішеннями зобов`язань.

З огляду на викладене вище, суд констатує, що державним виконавцем у поданні не мотивовано та належними і достатніми доказами не підтверджено, більш того, не обґрунтовано свідоме ухилення боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на останнього судовим рішенням, при цьому судом під час розгляду подання не встановлено, що боржник дійсно свідомо не виконує належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково, маючи всі реальні можливості для їх виконання, більш того, державним виконавцем не доведено, яким чином застосовування до боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, може позначитися на виконанні останнім зобов`язань за судовими рішеннями і зазначений захід є дійсно необхідним та є достатні підстави вважати, що застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України забезпечить у подальшому належне виконання боржником зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення подання вимоги якого наразі є недоведеними та безпідставними, що, у свою чергу, не позбавляє державного виконавця права повторно звертатися до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України у разі виникнення нових обставин на обґрунтування необхідність застосування такого обмеження

Керуючись статтями 258, 260, 261, 353, 441 ЦПК України, -

постановив:

у задоволенні подання державного виконавця Долинського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Заїки Вадима Вікторовича про обмеження фізичної особи - боржника за виконавчим провадженням ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст ухвали складено 28.08.2023.

Суддя О.А. Кнуров