11.08.2023 Справа № 756/4830/22
Унікальний № 756/4830/23
Провадження № 2/756/973/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 серпня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.,

секретаря Любін А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення місця проживання дитини.

Свої вимоги обґрунтував тим, що з 28.08.2009 року позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та сторони мають малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року шлюб між сторонами розірвано.

25.04.2015 мати дитини уклала шлюб з ОСОБА_4 та змінила своє прізвище ОСОБА_5 на прізвище чоловіка ОСОБА_6 .

Після розірвання шлюбу, син залишався жити разом з матір`ю, а позивач добровільно надавав їй кошти на утримання сина та приймав участь у його вихованні.

З літа 2017 року дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з позивачем, перебуває на повному його утриманні, навчається з другого класу по теперішній час в школі №231 Оболонського району м. Києва.

Вважає, що в інтересах дитини проживати саме з ним, адже позивач створює всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, оскільки він сумлінно ставиться до своїх батьківських обов`язків, доглядає за сином, бере активну участь у його вихованні.

Крім того, син підтримує стосунки з матір`ю, жодних перешкод позивач цьому не чинить, однак мати дитини з березня 2022 року постійно проживає в Королівстві Іспанії,де отримала тимчасовий захист, як переміщена особа, що унеможливлює участь матері у вихованні сина.

Посилаючись на викладене, просить суд визначити місце проживання малолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій просила розглянути справу за його відсутності, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей та сім'ї Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника. Надала висновок про доцільність визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, дійшов наступних висновків.

28.08.2009 року між сторонами укладено шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві народився ОСОБА_3 , батьком, якого є - ОСОБА_1 , матір`ю - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9).

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23.04.2014 року шлюб, укладений між сторонами, розірвано.

25.04.2015 року відповідачка уклала новий шлюб, в якому змінила прізвище на ОСОБА_6 .

Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов від 06.06.2022 року, складеного працівниками служби у справах дітей Оболонської РДА в м. Києві, у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності позивачу, проживають батько дитини та малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У квартирі створені необхідні умови для всебічного розвитку, навчання, виховання та проживання дитини. ОСОБА_1 з сином зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 12).

Мати дитини ОСОБА_2 з березня 2022 року постійно проживає в Королівстві Іспанія, де отримала тимчасовий захист у зв`язку з воєнним станом в Україні.

На даний час малолітній ОСОБА_3 навчається в школі І-ІІІ ступенів №231 Оболонського району м. Києва (а.с. 13).

Як вбачається з характеристики ОСОБА_3 , учня 6-А класу, конфліктів у дитини з однокласниками та вчителями немає, матеріал п`ятого класу засвоєний на високому та достатньому рівнях. Хлопчик проживає разом з батьком, ОСОБА_1 , який безпосередньо займається його вихованням та бере участь у шкільному та особистому житті дитини (а.с. 15).

Відповідно до побутової характеристики ОСОБА_1 наданої старшим дільничим офіцером поліції Оболонського УП ГУНП у м. Києві капітаном поліції Олегом Шкільним, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 . За місцем мешкання ОСОБА_1 характеризується задовільно, скарги від мешканців будинку АДРЕСА_4 стосовно нього не надходили. У порушеннях публічного порядку ОСОБА_1 помічений не був до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с. 32).

Позивач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, крім того має на рахунку кошти, що підтверджується довідкою про стан рахунку (а.с. 33 ).

Згідно з частинами 2, 8,9 ст.7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина 3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з частинами 1, 2 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч.1 ст.18, ч.1 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині 1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і треба прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частин 2, 4 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно зі ст.141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Ст.160 СК України встановлено право батьків на визначення місця проживання дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з батьком, позивачем у справі. Відповідачка - мати дитини, проживає окремо.

Звертаючись до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, позивач вказує на те, що вихованням сина, займається лише він, а тому очевидно, що його місце проживання має бути визначено з батьком.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 160 СК України визначено, що місце проживання дітей визначається за згодою батьків.

Спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини у випадку відсутності такої згоди між батьками вирішується органом опіки та піклування або судом (ст.161 СК України).

У зв`язку з наведеним, оскільки дитина проживає разом з батьком, батько довів свою можливість утримувати дитину, належність виконання своїх обов`язків, належність умов проживання, суд вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 280,281 ЦПК України, ст.ст. 150, 152, 164, 165, 166, 180-182,191 СК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком- задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М.Майбоженко