Справа № 740/1212/23
Провадження № 2-др/740/19/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

з участю:відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Власюк І.І.,

представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Середи Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Власюк Ірини Іванівни про компенсацію понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

25 серпня 2023 року представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Власюк І. звернулася до суду із заявою про компенсацію понесених відповідачем витрат, а саме: витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн, які заявник просить стягнути з позивачки ОСОБА_2 , обґрунтовуючи тим, що судом задоволено клопотання представника позивачки адвоката Середи Д.А. про залишення позову без розгляду, а тому з посиланням на ч.5, 6 ст.142, ч.9 ст.141 ЦПК України просить стягнути з позивачки понесені нею судові витрати.

31 серпня 2023 року представник позивачки адвокат Середа Д.А. до суду подав заперечення на заяву про компенсацію понесених ОСОБА_1 витрат по справі з посиланням на те, що обов`язковою умовою стягнення судових витрат є зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат І.Власюк підтримала заяву за викладених у ній обставин, посилаючись на необґрунтованість дій представника позивачки адвоката Середи Д.А. та зловживання ним процесуальними правами та недостовірність викладених ним у позові обставин, тому, передбачаючи, що в позові ОСОБА_2 буде відмовлено, він подав заяву про залишення позову без розгляду.

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Середа Д.А. у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, не визнаючи недобросовісність позивачки при пред*явленні позову, оскільки вона скористалась своїм правом звернення до суду з вимогою про встановлення факту і майнові вимоги до відповідачів нею не заявлялись і будь-які зловживання процесуальними правами позивачкою не допущені і не доведені.

Судом встановлено, що у провадженні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу.

Ухвалою від 06 березня 2023 року суд постановив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

17 серпня 2023 року представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Середа Д.А. подав до суду письмову заяву про залишення позовної заяви без розгляду з посиланням на п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, яким передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 серпня 2023 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без шлюбу залишено без розгляду.

25.08.2023 представником відповідачки ОСОБА_1 - адвокатом Власюк І. до суду подано заяву про компенсацію судових витрат.

На підтвердження розміру понесених витрат надано: договір про надання професійної правничої допомоги; додаткову угоду до договору про надання професійної правничої допомоги від 06.03.2023; акт приймання - передачі наданих послуг від 22.08.23; рахунок на оплату послуг № 21/08-1 від 21.08.2023; квитанцію від 22.08.2023 на суму 20 000 грн.

Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 статті 141 ЦПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як вбачається з роз`яснень п.38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. Розмір відшкодування доводить відповідач. При цьому саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Звернення стороною позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду не свідчить про безпідставність та необґрунтованість його позову. Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене цивільним процесуальним законодавством України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі алишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Так, Верховним Судом у постанові від 26.09.2018 у справі № 148/312/16-ц зроблено висновок, що: «…для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов*язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов*язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред*явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується…».

Згідно з вимогами ч.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Стаття 44 ЦПК України дає вичерпний перелік дій, які можуть бути визнані зловживанням процесуальними правами: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необгрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Отже, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року по справі №521/3011/18.

Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Відповідачем не доведено, які саме дії позивача при зверненні до суду є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Крім того, витрати на правову допомогу виникли у відповідача не внаслідок необґрунтованих дій позивача, а в порядку реалізації відповідачем своїх процесуальних прав, зокрема право на подання відзиву, проїзд у зв`язку з розглядом справи.

Суд враховує також, справа по суті не розглядалась, вимоги майнового характеру до відповідачів не заявлялись і оцінка представником відповідача належності та достовірності наданих позивачем доказів, правильності чи неправильності тлумачення представником позивача норм права є передчасним.

За таких обставин, передбачених законом підстав для задоволення вимоги сторони відповідача про компенсацію здійснених витрат в судовому засіданні не встановлено.

Керуючись ст.44, 141, 142, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідачки ОСОБА_1 - адвоката Власюк Ірини Іванівни про стягнення з ОСОБА_2 понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 грн, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складений 06.09.2023.

Головуюча суддя Т.Г. Ковальова