Справа № 303/4958/19
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В.,Кондора Р.Ю.,

за участі секретаря: Волощук В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2022 року, головуючий суддя Куцкір Ю.Ю., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Згоди про розподіл спільного майна, яке нажите ними під час шлюбу між нею та відповідачем не досягнуто.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2022 року позов задоволено.

Поділено майно порівну, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 наступним чином:

-визнано за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на частини житлового будинку АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частини житлового будинку АДРЕСА_1 ;

-співвласнику №1 ОСОБА_1 виділено: Цокольний поверх: І -

площею - 6,1 м.кв., ІІ - площею - 1,6 м.кв., ІІІ - площею - 3,7 м.кв., ІV - площею - 23,8 м.кв., VІІ - площею - 14,0 м.кв. Всього - 49,2 м.кв. Перший поверх: 1. Сходова клітка - 10,70 м.кв., 2. Хол - 26,80 м.кв., 3. Житлова - 19,9 м.кв., 4. Столова - 14,8 м.кв., 5. Кухня - 5,6 м.кв., 6. Ванна - 5,5 м.кв., 7. Вбиральня - 2,4 м.кв.. Всього - 85,7 м.кв. Лоджія - 1,8 м.кв., Балкон - 0,7 м.кв.. Всього - 88,2 м.кв. Разом 137,4 м.кв.;

-співвласнику №2 ОСОБА_2 виділено: Цокольний поверх: ІІІ' -

площею - 4,4 м.кв., V - площею - 23,3 м.кв., VІ - площею - 2,3 м.кв., VІІІ - площею - 6,3 м.кв.. Всього - 36,3 м.кв. Мансардний поверх: 1. Сходова клітка - 6,5 м.кв., 2. Вбиральня - 3,3 м.кв., 3. Коридор - 7,5 м.кв., 4. Житлова - 18,2 м.кв., 5. Гардеробна - 9,8 м.кв., 6.Житлова - 26,2 м.кв., 7. Житлова - 22,0 м.кв., 8.Душова - 3,8 м.кв.. Всього - 97,3 м.кв. Разом 133,6 м.кв.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках в розмірі 22 793 (двадцять дві тисячі сімсот дев`яносто три) гривні 50 копійок;

-визнано за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на частини незавершеного будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 та за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частини незавершеного будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-співвласнику №1 ОСОБА_1 виділено: Перший поверх В1-1'- 48,75

м.кв. Мансардний поверх В1-6 - 8,2 м.кв., В1-7 - 2,5 м.кв., В1-8 - 9,7 м.кв., В1-9 - 2,5 м.кв., В1-10 - 10,3 м.кв., В1-11 - 1,5 м.кв., В1-12 - 1,3 м.кв., В1-13 - 9,0 м.кв. Всього - 45,0 м.кв. Разом 93,75 м.кв.;

- співвласнику №2 ОСОБА_2 виділено: Перший поверх В1-1 - 48,75 м.кв., Мансардний поверх В1-2 - 8,7 м.кв., В1-3 - 2,4 м.кв., В1-4 - 8,1 м.кв., В1-5 - 2,5 м.кв., В1-14 - 8,9 м.кв., В1-15 - 1,3 м.кв., В1-16 - 1,4 м.кв., В1-17 - 9,3 м.кв. Всього - 42,6 м.кв. Разом 91,35 м.кв.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках в розмірі 10 722 (десять тисяч сімсот двадцять дві) гривні 97 копійок;

-визнано за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на частини автомобіля СІТROEN, легковий/хетчбек-в 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 та за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частини автомобіля СІТROEN, легковий/хетчбек-в 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 ;

-визнано за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на частини автомобіля RENAULT, вантажний фургон, малотонажний-в, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 та за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частини автомобіля RENAULT, вантажний фургон, малотонажний-в, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 .

-визнано за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , право власності на частини сонячних панелей (батарей) 15 кіловат годин та за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на частини сонячних панелей (батарей) 15 кіловат годин.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 9 605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У відзиві ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення залишити без змін.

Від представника ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності ОСОБА_2 .

Відповідач в черговий раз в судове засідання не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Вказане свідчить про умисне і свідоме небажання брати участь в судовому розгляді справи і затягуванні процесу.

Відповідно до ст. ст. 13, 43 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд. Особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки.

Явка відповідача не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 15.10.1994 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було зареєстровано 15.10.1994 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №522, після чого остання змінила прізвище на ОСОБА_5 (а.с. 51).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 7396460 від 31.07.2013 року, серії НОМЕР_6 , житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності, розмір частки 1/1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 52). У відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 7396915 від 31.07.2013 року, серії ЕАІ №562643, житловий будинок АДРЕСА_1 , на праві приватної спільної сумісної власності, розмір частки 1/1 належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 53).

Відповідно до Звіту про оцінку майна від 25.06.2019 року, ринкова вартість об`єкта оцінки, а саме домоволодіння: житловий будинок (літ.А) загальною площею 271 метр квадратний, надвірні будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 становить 1 009 355 гривень (а.с. 54).

Згідно Інформаційної довідки №159 від 24.06.2019 року КП "Мукачівське МБТІ та ЕО" повідомляє, що інвентаризаційна вартість самочинно збудованого нерухомого майна незавершеного будівництвом розташованого на АДРЕСА_1 , а саме житлового будинку літ.В загальною площею 186,10 кв.м., становить 578 942 гривень, відсоток готовності - 70 %, забудовником є ОСОБА_2 (а.с. 61).

У відповідності до листа №31/7/2-11-к від 18.07.2019 року згідно копії карток ТЗ, за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцем АДРЕСА_2 значаться: автомобіль СІТROEN, легковий/хетчбек-в 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 білого кольору та автомобіль RENAULT, вантажний фургон, малотонажний-в, 2008 року випуску, номерний знак НОМЕР_4 білого кольору (а.с. 70-71).

Відповідно до Договору про приєднання до електричних мереж №17718172 від 03.12.2018 року укладеного між ПрАТ "Закарпаттяобленерго", в особі начальника Мукачівського МРЕМ Застулка Ю.Ю. (Виконавець послуг), з однієї сторони та ОСОБА_1 (Замовник) з іншої сторони, уклали цей Договір про приєднання електроустановок Замовника до електричних мереж Виконавця послуг.

Згідно п.1.1. - 1.7. Договору про приєднання до електричних мереж №17718172 від 03.12.2018 року, за цим Договором до електричних мереж Виконавця послуг приєднується: житловий будинок, місце розташування об`єкта Замовника: АДРЕСА_1 . Місце забезпечення потужності об`єкта Замовника встановлюється на: опора №8, ПЛ-0,4кВ "ф.Островського" ТП-54. Точка приєднання встановлюється на: вивідних клемах лічильника електричної енергії. Тип приєднання об`єкта Замовника: стандартне. Замовлено до приєднання потужність у точці приєднання 30 кВт. Категорія надійності електропостачання: ІІІ. Ступінь напруги в точці приєднання визначається напругою на межі балансової належності і буде становити: 0,4 кВ, ІІ клас (а.с 72).

У відповідності до Висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи №0005/2021 від 18.02.2021 року встановлено, що вартість житлового будинку під літ.А, яка розрахована за порівняльним підходом складає 3 251 074 гривень, а вартість об`єкту під літ.В, яка розрахована так само за порівняльним підходом складає 1 654 019 гривень. А також, експертом було запропоновано декілька варіантів розподілу.

ОСОБА_1 вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку та визнав право спільної сумісної власності подружжя на самовільно збудований об`єкт.

Відповідно до вимог ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Встановлено, що недобудований житловий будинок, який поділений судом між позивачем та відповідачем не є самочинно збудованим, оскільки він будувався на земельній ділянці, яка була куплена нами під час шлюбу разом з будинком у якому сторони проживали по АДРЕСА_1 . Щоб повністю не забудовувати їх подвір`я, частину земельної ділянки (огороду) менше однієї сотки, сторони дійсно, під час шлюбу купили у сусіда, який проживає на паралельній АДРЕСА_3 . Дві земельні ділянки огородили парканом та зробили один загальний вхід зі сторони АДРЕСА_1 . За цією адресою зареєстровані і сонячні панелі, які встановлені на незавершеному будівництвом будинку, доказом чого є договір про приєднання до електричних мереж від 03.12.2018 року, який міститься в матеріалах справи, а тому відповідач безпідставно стверджує що недобудований житловий будинок знаходиться на іншій земельній ділянці.

В суді першої інстанції, відповідач не ставив питання та не надавав доказів про те, що недобудований житловий будинок знаходиться за іншою адресою ніж житловий будинок АДРЕСА_1 . Про це відповідач зазначає лише в апеляційній скарзі та ставить вирішення цього питання тільки перед судом апеляційної інстанції, при цьому не надає йому жодного доказу, що свідчить про їх відсутність у відповідача.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, в силу вимог ст.ст. 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Заявник також не надав доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно частини 1 статті 12 та частини 1 статті 20 ЦК України, особа розпоряджається своїми цивільними правами та здійснює своє право на захист вільно та на власний розсуд.

Вимогами ч.4 ст. 12 ЦПК України, встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В даному випадку, відповідач несе ризик настання наслідків невчинення такої процесуальної дії, як неподання суду першої інстанції належних та допустимих доказів, які можуть підтвердити відповідні обставини на його користь.

В своїй постанові від 12.02.2020 року при розгляді справи № 488/3103/17-ц Верховний Суд зробив правовий висновок, де зазначив, що «відповідно до ч.2ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Отже, новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього.

Однак до цього, не будучи житловим будинком з юридичного погляду, об`єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникати цивільні права та обов`язки, тому такий об`єкт є майном, яке за передбачених законом умов може належати на праві спільної сумісної власності подружжю і з дотриманням будівельних норм і правил підлягати поділу між ними.

За позовом дружини, членів сім`ї забудовника, які спільно будували будинок, суд мас право здійснити поділ об`єкта незавершеного будівництва., якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

Правовий аналіз наведених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що об`єкт незавершеного будівництва, зведений за час шлюбу, може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя із визначенням часток.

При цьому суд може визнати право на частину об`єкта незавершеного будівництва за кожною зі сторін».

В подальшому вказана правова позиція Верховного Суду була застосована Верховним Судом у постановах: від 10.11.2021 року у справі №161/14898/19, провадження № 61-1702св21; від 28.04.2022 року у справі №1319/10432/2012, провадження № 61-3529св21; від 23.06.2022 року у справі № 463/5746/18, провадження № 61-1550св22.

Враховуючи те, що висновком експерта Павлич Олександра Васильовича від 18.02.2021 року № 0005/2021 за результатами проведеної будівельно-технічної експертизи встановлено готовність незавершеного будівництвом житлового будинку 92.56 % (стор.21 висновку експерта) та встановлені варіанти його поділу (додаток 4,5 висновку експерта) суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що незавершений будівництвом житловий будинок підлягає поділу між позивачем та відповідачем в рівних долях.

Щодо до доводів апелянта, що суд здійснив розподіл автотранспортного засобу, який ще до початку судового розгляду було відчужено іншій особі.

В своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що автомобіль CITROEN, легковий /хетчбек-в 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_7 квітня 2017 року був відчужений за довіреністю (з правом розпорядження) громадянину ОСОБА_6 , однак судом першої інстанції вказаним обставинам не надано належної оцінки, і результаті чого рішенням суду порушені права третіх осіб.

Відповідно до ч.3 ст.244 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність є одностороннім правочином, який відповідно до ч.3 ст.202 ЦК України, може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила.

Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України праве власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договії про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Згідно зі статтею 34 Затону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України.

Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Як вбачається з наданої на адвокатський запит відповіді Територіального сервісного центру № 2142 від 18.07.2019 року та доданої до нього облікової картки № НОМЕР_8 від 02.11.2016 року випливає, що власником автомобіля CITROEN, легковий /хетчбек-в 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_9 є відповідач ОСОБА_1 , які додані до позовної заяви та є доказом по цій справі.

Отже, спірний автомобіль у власність ОСОБА_6 не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку.

Наявність довіреності сама по собі без реального зняття з реєстрації, перереєстрації транспортного засобу у вищезазначеному порядку не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця до покупця.

Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд при розгляді 30 жовтня 2019 року справи № 683/2694/16-ц, провадження № 61-17988св18.

В подальшому вказана правова позиція Верховного Суду була застосована Верховним Судом у постанові від 03.06.2020 року по справі № 530/1614/15-ц, провадження № 61-22094св18.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, правильно застосував матеріальний закон, та вирішив спір у відповідності з чинним законодавством. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому не заслуговують на увагу.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З врахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 374,375,381-384ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 27 липня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено 30 серпня 2023 року.

Головуючий

Судді