Справа № 585/3084/23
Номер провадження 2/585/773/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Ковган О.В.,

розглянув у залі судових засідань у порядку загального позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу № 585/3084/23, провадження № 2/585/773/23,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурня Владислав Олександровича,

предмет позову: визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серії ВМ №1039606 від 28.07.2023.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Проскурня В.О. про визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

В обґрунтування позову посилається на те, що ОСОБА_1 з 21.04.1972 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Маючи громадянство російської федерації та проживаючи на території зазначеної федерації ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у 2002 році вирішили повернутись на постійне проживання на батьківщину в Україну. У 2002 році за договором купівлі-продажу, посвідченим 30 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзею О.Б., ОСОБА_1 та ОСОБА_4 придбали у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , що належала їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за чоловіком ОСОБА_1 ОСОБА_4 . Після набуття права власності на зазначену квартиру, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 переїхали до неї на постійне проживання, отримали право на постійне проживання в Україні. Син ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишався проживати в російській федерації. 22 червня 2018 року син ОСОБА_1 та ОСОБА_4 ОСОБА_2 , також отримав право на постійне проживання в Україні, що підтверджується посвідкою на постійне проживання, виданою на його ім`я. 09.07.2019 ОСОБА_2 зареєструвався за місцем проживання в квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_1 , проте проживати в Україні не став і повернувся до російської федерації. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . 24 липня 2023 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурнею В.О. була заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 , за №27/2023, номер у спадковому реєстрі 70978950. Після заведення спадкової справи нотаріусом спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_4 його дружині ОСОБА_1 , було роз`яснено, що згідно чинного законодавства у разі смерті одного з подружжя на підставі письмової заяви другого з подружжя нотаріусом видається свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні з подальшим повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видано на половину спільного майна. Інша 1/2 частина спільного майна, належна спадкодавцю, розподіляється між спадкоємцями за законом. Оскільки дружина померлого спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 , були зареєстровані за місцем проживання разом з спадкодавцем, то вони вважаються такими, що прийняли спадщину і кожен із них має право на 1/2 частку у праві на спадщину, тобто на 1/4 частину квартири кожен. Позивачка вважає, що її син у встановленому порядку не прийняв спадщину після смерті батька, а тому змушена звернутись до суду з цим позовом.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав суду заяву, в якій повідомив, що отримав на електронну пошту позовну заяву своєї матері. Користуючись своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 206 ЦПК України заявляє, що визнає позов своєї матері, оскільки дійсно після отримання права на постійне проживання в Україні та реєстрації за місцем проживання в квартирі своїх батьків, він повернувся до Росії, спадщину після смерті батька не приймав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження , підготовче засідання призначено на 31.08.2023 на 09 год. (а.с.14).

31 серпня 2023 року підготовче провадження закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.24).

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та без участі його довірительки. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с. 28).

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та визнання позову (а.с.29).

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи у його відсутності (а.с.20).

Інші процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 з 21.04.1972 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 21.04.1972 (а.с.4 зворот).

З договору купівлі-продажу, посвідченого 30 жовтня 2002 року приватним нотаріусом Роменського міського нотаріального округу Ганзя О.Б., вбачається, що ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_5 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 зворот-6).

Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за чоловіком ОСОБА_1 ОСОБА_4 (а.с.6).

Відповідач ОСОБА_6 , 21.10.1983 громадянин Росії, зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.7)

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

24 липня 2023 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурнею В.О. була заведена спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останнє місце проживання якого було за адресою: АДРЕСА_1 за №27/2023, номер у спадковому реєстрі 70978950 (а.с.8, 8 зворот).

Згідно інформації управління адміністративних послуг Роменської міської ради від 29.05.2023 за №04-20/1297 ОСОБА_4 на момент смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У зазначеному помешканні разом з ним на момент його смерті зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.7 зворот).

З досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин вбачається, що між сторонами склалися правовідносини з приводу визнання особи такою, що не прийняла спадщину.

Норми права, застосовані судом:

Завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

Статтею 29 ЦК України встановлено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 ЦК України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Мотиви суду.

Суд оцінив докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому так і кожному окремо, дослідивши аргументи сторін по матеріалам

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 21.04.1972 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 (а.с.4 зворот).

У період шлюбу , а саме 30 жовтня 2002 року ОСОБА_4 придбав у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5 зворот-6).

З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер (а.с.5).

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки у праві спільної сумісної власності подружжя на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин Росії, проживає в цій країні і на момент смерті спадкодавця також там проживав, хоча і зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.7)

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 569/15147/17 (провадження № 61-39308св18), Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 204/2707/19 (провадження № 61-15380св20). Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 464/566/19 (провадження № 61- 1688св21) зауважив, що якщо особа (спадкоємець) не проживала постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено належними доказами, то сама по собі реєстрація місця проживання особи разом із спадкодавцем не може свідчити, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, про своєчасність прийняття спадщини, оскільки не є беззаперечним доказом постійного проживання особи на момент смерті із спадкодавцем за адресою реєстрації (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 937/10434/19-ц (провадження № 61-3620св210), від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17-ц (провадження № 61-27212св19) та від 27 лютого 2019 року у справі № 471/601/17-ц (провадження № 61-38452св18)

Відповідно до абзацу 3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що дана позовна заява вмотивована, аргументована та така, що відповідає вимогам закону, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), а тому суд вважає, що підстави для з`ясування і дослідження інших обставин справи, відсутні, а позовні вимоги необхідно задоволити.

Таким чином порушені права позивача підлягають захисту в судовому порядку шляхом задоволення її позову.

Позивач не ставить вимоги про стягнення на свою користь судового збору, сплаченого за подання даного позову, тому це питання судом не вирішується.

Також судом застосовані норми процесуального права, які регул юють порядок ухвалення рішення: ст. ст. 12, 13, 76-81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

С у д в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурня Владислав Олександровича про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, задовольнити у повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 таким, що не прийняв спадщину після смерті батька, ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання не відоме.

Третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Сумської області Проскурня Владислав Олександрович, адреса: АДРЕСА_4 .

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова