ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 526/1858/22 Номер провадження 22-ц/814/3806/23Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л.І. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А.І.

Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.

при секретарі: Коротун І.В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільнусправу за апеляційною скарг ою ОСОБА_1

на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 травня 2023 року, ухвалене суддею Тищенко Л.І., повний текст рішення складено 05 травня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

21 вересня 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила суд стягнути додаткові витрати на утримання дитини разово у розмірі 33 628,54 грн. та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що з 21.10.2006 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14 червня 2011 року розірвано. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області з відповідача ОСОБА_1 стягнуто на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку боржника, щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2011 року, до досягнення дитиною повноліття. Станом на день звернення з позовом до суду утворилася заборгованість по аліментах у розмірі 1695,64 грн. Разом з тим, 2022 року у сина ОСОБА_3 було діагностовано ряд захворювань, пов`язаних із порушенням носового дихання, тому відповідно до довідки лікарсько-консультативної комісії ЦПМСД він потребував оперативного втручання, перед яким були проведені необхідні аналізи, вартість яких склала 2 230 грн. 20.08.2022 року йому було проведено оперативне лікування, вартість оперативного втручання склала 42 290 грн. У виписці з медичної картки зазначено лікування з вказівкою ліків, які було придбано, а саме, 21.08.2022 року на суму 836,82 грн., 25.08.2022 року на суму 274,40 грн., 27.08.2022 року на суму 1007,60 грн. Наступного дня після оперативного втручання було проведено КТ голови, вартість якого склала 880 грн. Окрім того, для повторного обстеження 27.08.2022 року сина було доставлено до лікувального закладу в м. Полтава, так як дитина після оперативного втручання була позбавлена можливості їхати громадським транспортом і поїздка здійснювалася автомобілем. На заправку пального вона витратила 2 184,20 грн. Після оперативного втручання сина автомобілем доставлено з м. Полтави до с. Сари Миргородського району, у зв`язку з чим на заправку пального витрачено 1797 грн. 20.08.2022 року на харчування сина, який перебував у лікувальному закладі, нею було витрачено 792,57 грн. Таким чином, на лікування сина вона витратила усі свої заощадження. Також протягом останніх навчальних років у зв`язку зі станом запобігання поширенню захворювання СОVID-19, спричиненого коронавірусною інфекцією, син у школі через відсутність комп`ютера мав незручності навчатися дистанційно вдома на шкільних онлайн платформах. У зв`язку з дистанційним навчанням вдома для забезпечення гідних умов для якісного навчання у загальноосвітній школі вона понесла також додаткові витрати для придбання сину планшета, вартість якого складає 14 053 грн. Також нею придбано шкільні приналежності на суму 911,50 грн. Всього додаткові витрати становлять розмір 67 257,09 грн. Враховуючи положення ст. 141 СК України, ОСОБА_2 просила стягнути з відповідача половину понесених нею додаткових витрат на дитину, що викликані його хворобою, та у зв`язку з придбанням пристрою для використання технологій дистанційного навчання одноразово у розмірі 33 628,54 грн. та стягнути на її користь з відповідача понесені нею судові витрати, пов`язані з наданням їй правничої допомоги, які вона понесла у розмірі 3 500 грн. та очікує понести у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на лікування неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 23 758,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн. на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з урахуванням наданих стороною позивача медичних документів, які підтверджують наявність у дитини захворювання, та наявності рекомендацій лікарів з приводу необхідності лікування, чеків на придбання необхідних речей та засобів, які суд визнав належними та допустимим доказами, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягають до часткового задоволення, а саме в частині додаткових витрат на утримання сина, пов`язаних з його хворобою та лікуванням, які документально підтвердженні та у загальній сумі становлять 47 517,60 грн. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на пальне, пов`язаних з транспортуванням сина до лікарні, яка знаходиться у м. Полтава, та поверненням додому на загальну суму 3 981, 20 грн., то в цій частині суд визнав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних витрат, тому у цій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення. Крім того, судом визнано, що витрати на купівлю шкільного приладдя у розмірі 911,50 грн. та придбання планшета в сумі 14 053 грн. не можна вважати додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, відповідно до статті 185 СК України, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції у порушення змісту ст. 185 СК України неправильно визначив характер заявлених позивачем витрат як додаткових. Вважає, що судом при ухваленні рішення була надана неналежна оцінка доказам та зроблено недопустимі висновки в частині стягнення витрат, пов`язаних з відвідуванням приватного медичного закладу ЛДЦ «Приватна клініка «Безега i К». Оскільки послуги обраних позивачем лікарів є платними, то медичних показань звернення саме до приватної клініки у дитини не було, позивач в силу вимог Сімейного кодексу України мала погодити обрання медичного закладу із батьком дитини. Крім права батька брати участь у вирішенні всіх питань, пов`язаних із вихованням дитини, на нього також покладаються обов`язки з оплати такого лікування, а отже він має право разом із матір`ю дитини обирати той лікувальний заклад, послуги якого він зможе оплатити. Зазначає, що позивач не надала суду доказів щодо терміновості проведення хірургічного втручання та, відповідно, неможливості проведення обстежень, діагностики та лікування дитини, отримання інших медичних послуг у державних та комунальних закладах охорони здоров`я і необхідності звернення у зв`язку з цим до приватних медичних установ, зокрема, щодо проведення даного виду хірургії, а тому такі витрати не відносяться до витрат, що викликані особливими обставинами. При цьому, позивачу відомо, що відповідач є інвалідом ІІІ групи i на сьогодні через військовий стан не має роботи, отримує пенсію, має дружину також інваліда III групи, яка також отримує пенсію, оскільки через війну з нею припинено трудовий договір, вони не мають власного житла i вимушені разом із дружиною проживати у iї батьків, де батько дружини також інвалід II групи. Вважає, що позивач прийняла рішення оперувати дитину у дорогій приватній клініці під час війни, здійснила додаткові витрати, які не пов`язані з винятковими обставинами, i намагається безпідставно стягнути з нього ці кошти, знаючи, що у нього досить невеликий дохід. Стягнення таких коштів свідомо призведене до виникнення заборгованості, яку він не в змозі буде сплатити у зв`язку з відсутністю матеріального та майнового забезпечення. Тобто, судом проігноровано та не взято до уваги відсутність саме істотних особливих обставин, які підлягають доведенню саме позивачем, i тільки через наявність таких істотних особливих обставин може виникнути право на стягнення додаткових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно встановлених судом першої інстанції обставин вбачається, що рішенням Гадяцького районного суду від 14 червня 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. Неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишено проживати з матір`ю ОСОБА_2 . Рішення суду набрало законної сили 29.06.2011 року (а.с. 29).

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.07.2020 року старшим державним виконавцем Гадяцького районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Стеценко Ю. В. за виконавчим листом №526/775/20, виданим 17.06.2020 року Гадяцьким районним судом, відкрито виконавче провадження №62500881 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20.09.2011 до повноліття сина (а.с. 27).

Також, згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 04.03.2020 року начальником відділу Гадяцького районного відділу ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Пухом В.О. за судовим наказом №526/291/20, виданим 20.02.2020 року Гадяцьким районним судом, відкрито виконавче провадження №61453174 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів у розмірі частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 18.02.2020 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 28).

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 50% його заробітку (доходу).

Відповідач ОСОБА_1 має інвалідність ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК АВ №0068943, та отримує пенсію по інвалідності, розмір якої згідно довідки з Пенсійного фонду України №1600-0204-12/3029 від 03.11.2022 становить 1050 грн. (а.с. 62).

Згідно акта обстеження житлових і матеріально-побутових умов, складеного депутатом Бориспільської міської ради Хруленком А. О. від 28.10.2022 року, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_5 , тещею ОСОБА_6 та тестем ОСОБА_7 , тимчасово не працює (а.с. 60).

Відповідачу належить транспортний засіб Volkswagen Passat, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується відповіддю на запит про наявність у відповідача транспортного засобу №143971595 від 30.08.2022 з АСВП №61453174 (а.с. 32).

Також, згідно заочного рішення Гадяцького районного суду від 15.03.2022 року, яке набрало законної сили 15.04.2022 року, ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить частина домоволодіння по АДРЕСА_2 .

Дружина відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК серії КИО-1 №357012( а.с. 58).

Згідно довідки розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 по виконавчому листу №526/775/20 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заборгованість по аліментам відповідача становить на 01.09.2022 - 1695,64 грн. (а.с. 30).

Згідно довідки - розрахунку заборгованості по аліментам ОСОБА_1 по виконавчому листу № 526/291/20 про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , заборгованість по аліментам відповідача становить на 01.09.2022 5 055,75 грн. (а.с. 31).

Судом першої інстанції також встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мав діагноз: викривлення носової перегородки вліво із порушенням носового дихання, гіпертрофія задніх кінців нижніх носових раковин на фоні вазомоторного риніту, кіста лівої верхньощелепної пазухи, бульозні зміни середніх носових раковин, аденоїдні вегетації 3 ст., мікрокіста лівого піднебінного мигдалика, хронічний тонзиліт в стадії нестійкої ремісії та потребував оперативного втручання, що підтверджується консультативним висновком спеціаліста ЛДЦ «Приватна клініка «Безега і К» від 15.08.2022 року (а.с. 14).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ЛДЦ «Приватна клініка «Безега і К» від 21.08.2022 року, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було проведено оперативне лікування (а.с. 17).

У стаціонарі дитина знаходилася з 20.08.2022 року по 21.08.2022 року, йому проводилося обстеження від 18.08.2022 року: загальний аналіз крові, загальний аналіз сечі, біохімічний аналіз крові, коагулограма, глюкоза корові, група крові, SARS-CoV2.

Після операції призначені лікувальні та трудові рекомендації: нагляд ЛОР - поліклініки за місцем проживання, ліки: лораксон 1.0 - 5 днів, інтраконазол - 7 днів, фламідез 5 днів, з 6-го дня мовіназа 20 мг -10 днів, спарклін або пшик (спрій в ніс) 14 днів, респеро Міртол 10 днів, щадна дієта та режим, сплінти на 7 днів, повторний огляд 27.08.2022.

Позивачем на підтвердження витрат на обстеження та оперативне втручання надано замовлення на пакет аналізів від 17.08.2022 року на суму 2 230 грн, фіскальний чек на оплату вказаного пакету аналізів на суму 2 230 грн від 17.08.2022 року, чек на суму 39 500 грн. за оперативне втручання та взяття біопсії від 20.08.2022 року, чек на суму 2790 грн. на лікування та взяття біопсії від 21.08.2022 року, чек на суму 880 грн. на лікування від 21.08.2022 року (а.с. 16,18).

Згідно виписки повторного огляду ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.08.2022 року лікарем ЛДЦ «Приватна клініка «Безега і К» ОСОБА_10 дитині рекомендовано лікування спарклін 10 днів, Рінокросс -10 днів, Імупрет 1 місць, лімфоміозот 1 місяць, теплі содові полоскання 10 днів, масляний розчин хлорфіліпта і кандіда -10 днів, промивання лакун №7 + кріотонзилотомія.

Наданими позивачем чеками на суму 274 грн. від 25.08.2022 року, на суму 836 грн. від 21.08.2022 року, на суму 1007,60 грн. від 27.08.2022 року підтверджуються витрати на призначені ліки для дитини за вказаний вище період часу його лікування (а.с. 20,21).

Отже, загальна сума витрат на лікування дитини встановлена судом становить 47 517,60 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення витрат на пальне, пов`язаних з транспортуванням ОСОБА_3 до лікарні, яка знаходиться у м. Полтава, та поверненням його додому на загальну суму 3 981,20 грн, а саме на придбання дизпалива 31 л та бензину 43,26 л, то суд першої інстанції визнав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження даних витрат, тому у цій частині позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають до задоволення.

У частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат, які понесені на придбання планшета в сумі 14 053 грн. для дистанційного навчання сина вдома та придбання шкільного приладдя на суму 911,50 грн., то суд першої інстанції не прийняв до уваги докази на підтвердження вказаних витрат як додаткових, оскільки до особливих обставин, з якими законодавець пов`язує стягнення додаткових витрат на дитину, відносяться ті обставини, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо і визнав, що вказані витрати не є додатковими витратами, що підлягають стягненню в порядку ст. 185 СК України. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на придбання планшету та шкільного приладдя не підлягають задоволенню.

При цьому, судом першої інстанції враховано правові висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 12.03.2020 року у справі №520/12681/17.

Що стосується понесених витрат на харчування дитини за період перебування ОСОБА_3 у лікарні на суму 792,57 грн, то суд першої інстанції зазначив, що відповідно до наданого фіскального чека від 20.08.2022 року неможливо встановити, які саме продукти харчування були призначені саме для ОСОБА_3 , який, як вбачається з виписки з медичної карти стаціонарного хворого ЛДЦ «Приватна клініка «Безега і К» від 21.08.2022 року перебував на стаціонарі близько однієї доби після оперативного втручання 20.08.2022 року. Тому, в цій частині позовні вимоги про стягнення з відповідача грошових коштів на харчування сина під час його перебування у лікарні не підлягають задоволенню.

З врахуванням викладеного, судом першої інстанції встановлено, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, пов`язаних з хворобою сина, та придбанням пристрою для використання технологій дистанційного навчання підлягають до часткового задоволення, а саме в частині додаткових витрат на утримання сина, пов`язаних з його хворобою та лікуванням, які документально підтвердженні, та у загальній сумі становлять 47 517,60 грн.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Тобто, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат, тому кожен із батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повинен понести половину суми витрат на його лікування, а саме 23 758, 80 грн.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу (правову) допомогу, то суд першої інстанції зазначив, що договору про надання правової допомоги позивачу, акта виконаних робіт з детальним їх описом, квитанції про оплату послуг адвоката суду першої інстанції не надано, тому вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, необхідно враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 49/106/17 (провадження № 6-1489цс17), постанові Верховного Суду від 17 травня 2018 року у справі №643/11742/16-ц (провадження № 61-26879св18), постанові Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі №484/2230/17 провадження (61-1460св18).

Згідно ч.4. ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду

За результатами перегляду справи в апеляційному суді колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосувавши норми ст. 185 СК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами, що понесені нею витрати на лікування ОСОБА_3 викликані саме особливими обставинами, оскільки необхідність оперативного втручання підтверджена наданими медичними висновками, довідками та виписками.

Доводи апеляційної скарги про те, що діючим законодавством передбачено, що держава гарантує безоплатне надання медичної допомоги, а позивач для отримання медичних консультацій та лікування дитини обрала приватний медичний заклад, однак позивачем не надано доказів про наявність медичних показань для звернення дитини до приватної клініки, що позивач в силу вимог Сімейного законодавства повинна була погодити звернення до приватної клініки із відповідачем, проте, цього не зробила, то ці доводи суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки звернення позивача до приватної клініки не впливає у даному випадку на наявність підстав для стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Вказані доводи є суб`єктивними міркуваннями відповідача без належного обґрунтування.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в Україні діють державні, комунальні та приватні заклади охорони здоров`я, а відповідач ОСОБА_1 не обґрунтував, що лікування, надане сину сторін, входить до переліку та обсягу медичних послуг, повну оплату надання яких пацієнтам держава гарантує за рахунок коштів Державного бюджету України. При цьому, право вибору закладу охорони здоров`я щодо лікування належить хворому чи його представнику.

Доводи апеляційної скарги про те, що понесені витрати та медичний заклад не були погоджені з батьком, а тому мати дитини їх понесла на власний розсуд, то ці доводи не можуть бути прийняті в якості підстав для відмови у задоволенні позову, оскільки така норма не має імперативного характеру, вказані обставини не впливають на висновки суду щодо обов`язку батька брати участь у додаткових витратах на дитину в частині проходження лікування, яке було необхідним для дитини.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими та такими, які узгоджуються із матеріалами справи. При встановленні зазначених фактів судом не було допущено порушення норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права. Судом у відповідності до вимог ст.ст. 89, 263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, правильно встановлено характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення додаткових витрат, понесених на лікування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд у складі колегії суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 05 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 вересня 2023 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов