КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 372/1923/23

номер провадження 22-ц/824/9968/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
учасники справи позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4

на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про забезпечення позову /суддя Висоцька Г.В./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, поділ спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом.

03.05.2023 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва, будинку, будівельних матеріалів, які знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046, у тому числі отримувати документи для введення такого будівництва в експлуатацію, реєструвати право власності на об`єкти незавершеного будівництва, нові об`єкти та вчиняти інші будь-які юридично значущі дії, що стосуються об`єкта будівництва на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046 та самої земельної ділянки..

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено повністю. З метою забезпечення позову заборонено ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва, будинку, будівельних матеріалів, які знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046, у тому числі отримувати документи для введення такого будівництва в експлуатацію, реєструвати право власності на об`єкти незавершеного будівництва, нові об`єкти та вчиняти інші будь-які юридично значущі дії, що стосуються об`єкта будівництва на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046 та самої земельної ділянки. /а.с. 18-19/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_4 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила ухвалу суду скасувати, відмовивши у задоволенні заяви.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що первинною вимогою в позовній заяві є встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 . Всі інші претензії позивача ґрунтуються на ще не визнаному факті такого проживання - право на майно ОСОБА_5 саме з підстав спільного проживання. Відповідно до вимог статті 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Місцем проживання позивача зазначено Київська область, с. Петропавлівська Борщагівка, а цей регіон не належить до юрисдикції Обухівського районного суду Київської області, а отже вирішення забезпечення позову прийнято з порушення правил підсудності. Також заявником не було дотримано вимог статті 151 ЦПК України, щодо обов`язкової форми та змісту заяви про забезпечення позову. Заявник ввів в оману суд з приводу того, що він і майбутній відповідач ОСОБА_5 мають якісь стосунки, подібні до сімейних, що може бути встановлено судом лише при розгляді справи по суті позову, а не на стадії забезпечення позову. Таким чином, твердження заявника в заяві про те, що ОСОБА_6 має якісь майнові права на земельну ділянку та об`єкт незавершеного будівництва, на які він просить накласти арешт, не підтверджені наявними матеріалами справи.

ОСОБА_1 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вказував, що у відповідності до ст. 30 ЦПК України спір щодо нерухомого майна, у даному випадку це об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка, має розглядатись судом за місцем знаходження таких об`єктів. Оскільки спірне нерухоме майно знаходиться в Обухівському районі то і спір підсудний Обухівському районному суду Київської області. Підставою для звернення до суду з позовом, з яким звернувся ОСОБА_1 , є факти набуття спірного майна у спільну власність чоловіком і жінкою, які проживають однією сім`єю, предметом позову є встановлення факту проживання чоловіка і жінки однією сім`єю, поділ спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування як фраудаторного правочину. Відчуження спільного майна може призвести до зміни суб`єктного складу учасників спірних правовідносин в процесі розгляду справи. Відповідно перехід права власності на вказане нерухоме майно від ОСОБА_4 до інших осіб унеможливить виконання в майбутньому рішення суду на користь ОСОБА_1 , що зумовить необхідність звернення до суду з іншим позовом. Більше того, подальше відчуження спільного майна на користь третіх осіб може ускладнити ефективний захист прав та інтересів ОСОБА_1 , за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 03.05.2023 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_4 вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва, будинку, будівельних матеріалів, які знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046, у тому числі отримувати документи для введення такого будівництва в експлуатацію, реєструвати право власності на об`єкти незавершеного будівництва, нові об`єкти та вчиняти інші будь-які юридично значущі дії, що стосуються об`єкта будівництва на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046 та самої земельної ділянки.

У поданій заяві вказано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 склалися усталені відносини, які притаманні подружжю - спільне проживання, спільний побут, взаємні права та обов`язки.

Так, у період проживання однією сім`єю заявника з ОСОБА_5 на земельній ділянці із кадастровим номером :04:022:0046, площею 0,09 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, що була зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, спільно ОСОБА_1 побудовано приватний будинок, який на даний час не введено в експлуатацію.

Разом із цим, 05 квітня 2023 року ОСОБА_5 через представника по довіреності укладено зі своєю матір`ю - ОСОБА_4 , договір дарування, серія та номер: 544, посвідчений 05 квітня 2023 року, ОСОБА_7 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу.

На підставі вказаного правочину ОСОБА_5 без згоди ОСОБА_1 подарувала ОСОБА_4 земельну ділянку із кадастровим номером :04:022:0046, площею 0,09 га, цільове призначення: для індивідуального садівництва, що знаходиться за адресою: Київська область, Обухівський район, Старобезрадичівська сільська рада, що підтверджується відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

Отже, заявник наголосив, що існує загроза вчинення ОСОБА_5 подальших дій щодо відчуження майна, яке може бути визнано спільним майном подружжя, для уникнення законного розподілу майна, що унеможливить виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами частини 1, 2 статті 149 ЦПК України про те, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Серед видів забезпечення позову є: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладення арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; заборона вчиняти певні дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупинення продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупинення митного оформлення товарів чи предметів; арешт морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 3 статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Тобто, забезпечення позову повинно гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Зі змісту пред`явленої позовної заяви слідує, що предметом позову є встановлення факту проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_5 однією сім`єю, поділ спільної сумісної власності, визнання недійсним договору дарування, за яким ОСОБА_5 відчужено на користь ОСОБА_4 земельну ділянку із кадастровим номером :04:022:0046, площею 0,09 га, на якій знаходиться об`єкт незавершеного будівництва - будинок.

Ураховуючи, що зазначене вище майно - земельна ділянка та розташований на ній об`єкт незавершеного будівництва, входить до предмету спору щодо поділу спільної сумісної власності, в ході якого заявник також має намір визнати недійсним правочин щодо подальшого відчуження ОСОБА_5 земельної ділянки на користь її матері, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для застосування заходів забезпечення позову, які просить заявник.

Заходи забезпечення позову у вигляді заборонити вчиняти будь-які дії щодо об`єкту незавершеного будівництва відповідають заявленим вимогам, тобто безпосередньо пов`язані з майбутнім предметом спору, є співмірними та необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Судом першої інстанції також ураховано, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову має тимчасовий характер та не перешкоджатиме ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та іншим особам використовувати спірне нерухоме майно.

Оскільки частка в праві спільної власності на нерухоме майно, на яке претендує заявник, не виділена в окремий об`єкт нерухомого майна, суд дійшов також вірного висновку про обґрунтованість накладення арешту на все спірне майно, отже, доводи апеляційної скарги щодо не співмірності заходів забезпечення позову відхиляються.

Доводи апеляційної скарги, щодо порушення правил підсудності, апеляційний суд відхиляє з огляду на ст. 30 ЦПК України, оскільки це спір щодо нерухомого майна, у даному випадку це об`єкт незавершеного будівництва та земельна ділянка, що має розглядатись судом за місцем знаходження таких об`єктів в Обухівському районному суду Київської області.

Доводи апеляційної скарги щодо встановлення обставин справи лише на стадії розгляду справи по суті у зв`язку з чим необґрунтованості вжитих заходів забезпечення позову, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що за інформацією Державної інспекції архітектури та містобудування України на даний момент подана декларація про готовність до експлуатації будинку, отже існує загроза реєстрації спірного об`єкту за особою права якої оспорюються.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 04 травня 2023 року про забезпечення позову - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: