Справа № 344/7672/22
Провадження № 22-ц/4808/847/23
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач Фединяк В.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. ( суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.,

секретаря Петріва Д.Б.

з участю ОСОБА_1 його апедставника адвоката

Широких Ю.В.,

представників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвоката Шиманської Н.С.;

Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради Битківської Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Широких Юлії Валеріївни на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2023 року, ухвалене в складі судді Татарінової в м. Івано-Франківську, повний текст складено 28 квітня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виконком Івано-Франківської міської ради (як орган опіки та піклування) про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2022 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , інтереси якої представляє ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_2 перебувала ОСОБА_1 у зареєстрованому щлюбі, який рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2010 року розірвано. У шлюбі народилась дочка - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . З 2008 року відповідач проживає окремо і не бере жодної участі в житті дочки, не цікавиться її життям, не бере участі в її вихованні, фізичному, культурному, духовному розвитку. Він фактично ухиляться від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та забезпечення здобуття не повної загальної середньої освіти. Не сплачує аліменти впродовж 2,5 років відповідно до рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.04.2012 року про стягнення з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 800,00 грн. Відповідач невчасно та не в повному обсязі оплачував аліменти, що призводило до існування в нього постійно діючої заборгованості щодо сплати аліментів на утримання дочки. Окрім неналежного виконання обов`язку зі сплати аліментів відповідач також не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дочки, не спілкується з нею, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Донька не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Фактично донька не пам`ятає власного батька, не виявляє бажання з ним побачитись, так як впродовж 13 років відповідач був відсутнім в її житті. Відповідач також не виконує обов`язку щодо забезпечення здобуття дочкою повної загальної середньої освіти. Йому навіть невідомо який навчальний заклад відвідує дочка. Отже, Відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавиться її життям, не виявляє бажання побачити. Такі його дії порушують вимоги ст. 150 СК України, яка закріплює обов`язок батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Відповідач не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не забезпечує здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, не готує її до самостійного життя тощо. Відповідача не цікавить і та обставина, що дочка ОСОБА_4 постійно хворіє та знаходиться на «Д»-обліку в гастроентерології з 2-річного віку. Вона потребує профілактичного лікування, особливого догляду та оздоровлення, покращеного, вітамінізованого харчування тощо. ОСОБА_2 у 2013 році та 2016 році зверталась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовами про позбавлення батьківських прав. На момент розгляду справ в суді орган опіки та піклування вважав за недоцільне позбавляти відповідача батьківських прав і рекомендував йому брати участь у вихованні власної дочки. Проте відповідач не прислухався до рекомендацій органу опіки і піклування, продовжував та продовжує ухилятись від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка не знає біологічного батька та не бажає мати з ним правовий зв`язок. Татом вона називає ОСОБА_5 , який фактично і виконує всі функції батька щодо дочки з лютого 2010 року. Просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виконком Івано-Франківської міської ради (як орган опіки та піклування) про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки.

Позовна заява мотивована тим, що з 2016 року ОСОБА_6 обмежила будь-який доступ до дитини, він взагалі не може ніяким чином зконтактувати з дитиною, адже позивач та її матір зробили все, щоб дочка забула його, як батька. Крім цього, рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.05.2015 р. № 252 про розгляд питань органу опіки та піклування було визначено спосіб його участі у вихованні доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 : вівторок з 17:00 год. до 20:00 год., середа з 17:00 год. до 20:00 год., субота з 13:00 год. до 20:00 год. в період перебування дитини на території України у присутності матері ОСОБА_2 . Рішення органу опіки та піклування ОСОБА_2 не виконує. Згідно з Інформацією про сім`ю Гринчишин від 05.10.2015 р. Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді № 431/01-09, він звертався до фахівця із соціальної роботи МЦСССДМ із проханням посприяти у зустрічах з донькою ОСОБА_3 , причому спеціаліст телефонував до бабусі дитини і матері позивача ОСОБА_6 , яка повідомила, що матір дитини дала їй юридичне доручення щодо представлення інтересів сім`ї, оскільки ОСОБА_7 не бажає ні з ким спілкуватись та травмувати дитину. Крім цього, відповідно до листа від 14.01.2016 р. № 14/01-09 Івано-Франківського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, куди він звертався за сприянням в організації зустрічей дитини з батьком, позивача за зустрічним позовом повідомили, що до функціональних обов`язків Центру не входить організація зустрічей дитини з батьком. Він дав згоду на виїзд дочки за кордон та на оформлення її паспорта громадянина США, повіривши в обіцянки, що йому дадуть можливість спілкуватись з дитиною, однак бачитись з дитиною йому не дозволяють. Крім цього, не відповідає дійсності той факт, що він має заборгованість по аліментах. Крім цього, наскільки йому відомо, позивач в США мала намір отримати фінансову допомогу на дитину, батько якої позбавлений батьківських прав. Тому, з огляду на неможливість вирішити питання його участі у вихованні дочки ОСОБА_8 мирним шляхом, він вирішив скористатись правом подачі зустрічного позову, передбаченим ст.ст. 193-194 ЦПК України. Зазначає, що підставою його звернення до суду із зустрічним позовом є порушення ОСОБА_2 його права батька, на участь у вихованні неповнолітньої дочки ОСОБА_9 , оскільки позивач чинить перешкоди у такому спілкуванні, умисно ввела його в оману, що дитина постійно знаходиться за межами України, що вона не хоче спілкуватись із ним, що таке спілкування її травмує, і зробила все, щоб він не міг контактувати з дочкою, через що дитина втратила емоційний зв`язок з рідним батьком.

Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити вільну можливість ОСОБА_1 зустрічатись та спілкуватись з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_3 шляхом встановлення часу для особистого спілкування, спільного відпочинку та участі у вихованні дитини без присутності ОСОБА_2 та стороннього нагляду, починаючи з дати набрання чинності рішенням суду у справі №344/7672/22, у вигляді систематичних побачень батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 за таким графіком: по два вихідних дні поспіль, починаючи з 11 -ти годин ранку суботи до 18-ї годин неділі першого та четвертого тижня кожного місяця; кожного календарного року, під час літніх канікул у навчальному закладі, в якому навчається дитина ОСОБА_3 (у період з 30 червня по 31 серпня), - на строк тривалістю не менше як 15 календарних днів поспіль, починаючи з першої п`ятниці від початку вказаного періоду, або, у випадку неможливості побачення з дитиною починаючи з цього дня з поважних причин, - починаючи з другої п`ятниці від початку вказаного періоду; кожного календарного року, під час зимових канікул у навчальному закладі, в якому навчасться ОСОБА_3 , на строк тривалістю не менше як 5 календарних днів поспіль, починаючи з другого дня від початку перших зимових канікул у поточному навчальному poцi; кожного календарного року, під час весняних канікул у навчальному закладі, в якому навчається ОСОБА_3 , на строк тривалістю не менше як 5 календарних днів поспіль починаючи з другого дня від початку перших весняних канікул у поточному навчальному році; кожного календарного року, під час осінніх канікул у навчальному закладі, в якому навчається ОСОБА_3 , на строк тривалістю не менше як 5 календарних днів поспіль починаючи з другого дня від початку осінніх канікул у поточному навчальному році.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10.08.2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Виконком Івано-Франківської міської ради (як орган опіки та піклування) про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки прийнято до сумісного розгляду з позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав, об`єднавши їх в одне провадження.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав задоволено. Позбавлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: виконком Івано-Франківської міської ради (як орган опіки та піклування) про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 адвокат Широких Юлії Валеріївни подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення зустрічного позову та відмову у задоволенні первісного позову, посилаючись на те, що судом допущено порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема вказує, що відсутні докази , що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно доньки, не враховано бажання відповідача на спілкування з дитиною. Батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку в такому спілкуванні та брати участь у вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Судом першої інстанції не встановлено, що відповідач чинив якийсь негативний вплив на дитину, і не звернув уваги, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька, так і для дитини (стаття 166 СК). Дитина втратила емоційний зв`язок із батьком не через його винну поведінку, а тому, що її матір створила іншу сім`ю і не бажає спілкування дитини із ії рідним батьком. ОСОБА_10 тривалий час проживає окремо від свого батька. Зокрема, відповідно до Рішення Івано-Франківського міського суду від 08.04.2016 р. у справі 344/9355/15-ц - є громадянкою США, де проживала на час розгляду справи два роки.

26 червня 2023 року представник ОСОБА_2 адвокат Шиманська Н.С. подала відзив в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, відповідач свідомо не виконує свої батьківські обов`язки по вихованню дочки . Маючи визначений органом опіки і піклування графік побачень із дочкою він в обумовлені дні та години не приходив. Відповідач не надав будь-яких доказів, що йому чинились перешкоди у побачень з дочкою Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, й навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на ії фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприя засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Зазначені обставини в сукупності слід розцінювати як ухилення Відповідача від виховання власної дочки і є підставою для позбавлення його батьківських прав відносно неї (п. 2 ч.1 ст. 164 СК України). Всі вище перелічені обставинами доводяться доказами наявними в матеріалах справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Широких Ю.В. апеляційну скаргу підтримали, просять задовольнити цю скаргу.

Представник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 адвокат Шиманська Н.С. доводи апеляційної скарги заперечила, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, який починаючи з 2008 року проживав окремо від дитини, не виконував своїх батьківських обов`язків з її виховання протягом 15 років, не спілкувався із дитиною, тобто фактично самоусунувся від її виховання, не піклувався про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для задоволення позову. Дитина сама не виявляє бажання спілкуватися з позивачем, оскільки не пам`ятає його і не сприймає як батька. Суд вважав, що позбавлення батьківських прав відповідача відповідає якнайкращим інтересам дитини, про що неповнолітня ОСОБА_3 особисто зазначила у позові. Доводи відповідача про те, що він не спілкувався з дитиною у зв`язку з тим, що мати дитини чинила йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, суд вважає безпідставними, оскільки належних доказів, які б свідчили про те, що йому чинилися такі перешкоди , суду не надані. Щодо зустрічного позову, то в ході розгляду справи позивачем за зустрічним позовом не надано доказів та підтвердження створення ОСОБА_2 перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а сам ОСОБА_1 тривалий час не спілкувався з дитиною та не приймав участі у її вихованні, отже відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки. Запропонований позивачем порядок участі у вихованні та спілкуванні із донькою ОСОБА_3 суперечитиме інтересам дитини, якій станом на час розгляду справи виповнилось 15 років, та яка у категоричній формі під час розмови з психологом та в суді виразила своє небажання спілкуватися з батьком, бачитися з ним. Запропонований позивачем ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною відмінний від порядку, визначеного органом опіки та піклування у рішенні від 07.05.2015 року №252. Позивачем ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами, що запропонований ним у зустрічному позові порядок його участі у вихованні та спілкуванні із донькою відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, ураховуючи небажання самої дитини спілкуватися та бачитися з батьком, а тому у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: виконком Івано-Франківської міської ради (як орган опіки та піклування) про визначення способу участі батька у вихованні неповнолітньої дочки слід відмовити.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає вимогам закону і матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому згідно копії свідоцтва про народження, перекладеного з англійської мови на українську, ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_11 у місті Нью Брітан, графства Хартфорд, штат Коннектикут, у матері ОСОБА_12 та батька ОСОБА_13 .

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 27.09.2010 року шлюб за позовною заявою ОСОБА_2 зареєстрований шлюб з ОСОБА_1 розірвано, неповнолітню доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишено проживати з матір`ю.

З копії рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.04.2012 року вбачається, що у січні 2012 року ОСОБА_2 зверталась в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2012 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 щомісячно аліменти в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для дітей відповідного віку та 480,00 грн. додаткових витрат, починаючи з 03.01.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення Івано-Франківського міського суду від 16 лютого 2012 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 03 січня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25.03.2015 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 116 325 гривень 00 копійок пені за прострочення з 25.04.2012 року по 06.02.2015 року сплати аліментів та 886 гривень 40 копійок індексації аліментів за період з 01 січня 2012 року по 01 лютого 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 половину додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5832 гривні 00 копійок щорічно. У задоволенні решти позивних вимог відмовлено.

За змістом ухвали Івано-Франківського міського суду від 27 червня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 зверталась в суд з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про позбавлення батьківських прав відповідача, який за заявою позивачки залишений без розгляду.

Як вбачається з копії витягу рішення Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.05.2015 року №252 ОСОБА_1 визначено спосіб участі у вихованні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : вівторок з 17:00 год. до 20:00 год.; середа з 17:00 год. до 20:00 год.; субота з 13:00 год. до 20:00 год. в період перебування дитини на території України у присутності матері ОСОБА_2 .

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.06.2015 року рішення Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2015 року в частині стягнення додаткових витрат скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь додаткових витрат на дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 832 грн. 00 коп. щорічно відмовлено. Рішення суду в частині стягнення пені змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 95 000 грн. пені за прострочення сплати аліментів з 25.04.2012 року по 06.02.2015 року. В решті рішення залишено без зміни.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.06.2015 року змінено розмір аліментів, визначений за рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.04.2012 року, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 800 гривень на 1/3 частину усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.

Відповідно до інформації про сім`ю директора Івано-Франківського міського центу соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 05.10.2015 року ОСОБА_1 звертався до фахівця із соціальної роботи МЦСССДМ із проханням посприяти йому у зустрічах з донькою ОСОБА_3 . Йому рекомендовано попередньо особисто зателефонувати матері дитини ОСОБА_2 для налагодження відносин та встановлення часу зустрічей з дитиною в МЦСССДМ. Проте, ОСОБА_1 відмовився телефонувати, мотивуючи це тим, що йому буде відмовлено в зустрічі з донькою.

Листом директора Івано-Франківського міського центу соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 14.01.2016 року ОСОБА_1 проінформовано про те, що до функціональних обов`язків МЦСССДМ не входить організація зустрічі дитини з батьком. В рамках повноважень МЦСССДМ фахівець із соціальної роботи може бути присутнім в заздалегідь спланованій батьками спільній зустрічі з дитиною в робочий час.

Із копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.04.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_3 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_1 , орган, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб орган опіки та піклування Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Рішенням суду від 08.04.2016 року у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно копії посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В. заяви від 07.07.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за №1095 ОСОБА_1 надав згоду на виготовлення паспорту громадянина Сполучених Штатів Америки без обмеження строку його дії, його малолітній доньці, ОСОБА_3 , котра народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Крім того, ОСОБА_1 надав згоду на тимчасові поїздки зі Сполучених Штатів Америки і назад до Сполучених Штатів Америки в період з 10.07.2018 року по 12.12.2025 року малолітньої доньки, ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 07.07.2018 року, посвідченої приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Глущенко І.В., зареєстровано в реєстрі за №1096.

Як вбачається із копії рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.07.2019 року, ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. Рішенням суду у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Згідно ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.04.2021 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 , заінтересовані особи головний державний виконавець Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кузик Іван Іванович, ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності, зобов`язання здійснити перерахунок боргу зі сплати аліментів відмовлено у повному обсязі.

З копії довідки, виданої директором приватної школи-садка «Перша Ластівка» Мирошниченко Т. від 17.01.2022 року вбачається, що оплату за навчання ОСОБА_3 , учениці 8-А класу здійснює мама учениці ОСОБА_2 , біологічний батько ОСОБА_1 за навчання не оплачував та в школі жодного разу не був.

Із копії виписки з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 02.02.2022 року вбачається, що ОСОБА_3 знаходиться на «Д» - обліку в гастроентерології з 2-х річного віку.

Відповідно до довідки-висновку про відношення доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до батька ОСОБА_1 , складеного практичним психологом ОСОБА_16 за результатами психологічного обстеження, яке було спрямоване на вивчення психоемоційного стану та рівня міжособистісних стосунків дівчинки ОСОБА_9 , практичним психологом ОСОБА_16 з`ясовано, що членами своєї сім`ї дитина вважає маму, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ), свого молодшого брата ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) і тата ОСОБА_18 . Проективні методики вказують на емоційну близькість дитини з цими людьми, де авторитетом для неї є - мама. За малюнком сім`ї виявлено, що для дитини на даний час найбільш значимими членами сім`ї є матір та вітчим, які намальовані більшими за інших, емоційний зв`язок і близькість у стосунках з бабусею та молодшим братом, біологічний батько на малюнку відсутній. Під час обговорення дівчинка пояснила, що єдиного батька, якого вона знає - це є тато ОСОБА_18 , з яким їй добре, він її любить та піклується. У родині сприятлива сімейна атмосфера. Біологічний батько в виховання дитини не включався. Своє ставлення до нього ОСОБА_19 не може назвати як позитивне чи негативне, бо не знає цієї людини. Бажання бачитися з ним не виявляє, оскільки зовсім його не пам`ятає.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 21.02.2022 року ухвалу Івано-Франківського міського суду від 16 листопада 2021 року скасовано та постановлено нове судове рішення. Скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано неправомірними та скасовані постанови Головного державного виконавця Відділу ДВС в місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Кузика І.І. від 05 жовтня 2021 року винесені у виконавчому провадженні № 32689171, зокрема: постанову від 05 жовтня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами; постанову від 05 жовтня 2021 року про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві користування вогнепальною, мисливською, пневматичною зброєю та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; постанову від 05 жовтня 2021 року про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві полювання; постанову від 05 жовтня 2021 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 3909,17 грн.

Із копії повістки про виклик до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.05.2022 року вбачається, що суд викликає ОСОБА_1 як свідка у справі про обвинувачення ОСОБА_2 за ч.2 ст.296 КК України.

Згідно копії довідки, виданої головним державним виконавцем відділу ДВС у місті Івано-Франківську ПЗМУ Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 22.06.2022/59997 згідно даних АСВП (Автоматизована система виконавчого провадження) на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), перебуває виконавче провадження №57455919 з виконання виконавчого листа №344/1980/2015 від 22.06.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 95000 грн. пені за прострочення з 25.04.2012 року по 06.02.2015 року сплати аліментів та 886,40 грн. індексації аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.02.2015 року. Станом на сьогоднішній день по даному виконавчому провадженні проведено наступні стягнення: боргу - 3128,35 грн., виконавчого збору - 219,72 грн., та 72 грн витрат на проведення виконавчих дій.

Як вбачається із психологічної характеристики особистісних психологічних характеристик дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 , складеної у центрі психологічної допомоги дітям «Серденько» від 16.08.2022 року ОСОБА_8 розказала про відносини в сім`ї, про те, що ніколи не бачила біологічного батька ( ОСОБА_20 ), та не проявляє бажання познайомитись та відновити зв`язок. Відверто заявляє про бажання змінити прізвище та по-батькові вітчима ( ОСОБА_18 ). На запитання, що змінить заміна прізвища та по-батькові в її житті вона відповіла, що зможе себе повністю відчувати невід`ємною частиною сім`ї. Каже, що хоче носити прізвище та по-батькові людини, яку пам`ятає ніби від самого народження, поважає та хоче наслідувати.

Із зазначеної психологічної характеристики також вбачається, що ставлення до біологічного батька ( ОСОБА_20 ) за методикою «Мої рідні» негативне та недовірливе. Дівчина дала відповідь «ні» на всі твердження стосовно довіри та поваги до нього. За шкалами методики ОСОБА_8 «не готова йому довіряти таємницю», «не звернеться за порадою», «не важлива його думка», вважає, що «він її не зрозуміє», та «не хоче наслідувати його». За допомогою методу «Інтерв`ю» виявлено, що така недовіра та не бажання спілкуватись є наслідком того, що ОСОБА_8 ніколи не була знайома зі своїм татом та ніколи не бачила його. Зі слів дитини, знайомитись із біологічним татом бажання вона не має. Методика «Не закінчені речення» підтвердила, що дівчина не хоче співставити себе із біологічним татом. Під час бесіди дівчина розказала про ситуацію, коли біологічний батько свідомо (на думку ОСОБА_8 ) не підписав папери і документи, які б дозволили їй повернутись додому із за кордону з мамою, за що вона дуже засмучена.

Згідно Витягу з протоколу № 11 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 28.09.2022 року рекомендоване виконавчому комітету Івано-Франківської міської ради надати Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.09.2022 року Центром психологічної допомоги дітям «Серденько» складено вторинну психологічну характеристику психоемоційного стану дитини ОСОБА_3 , із якої вбачається, що під час бесіди із ОСОБА_8 стало відомо, що дівчина засмучена рішенням опікунської ради щодо зустрічей із біологічним батьком. ОСОБА_21 пригнічує факт того, що її думку та рішення не бачитись і не спілкуватись із ОСОБА_20 не враховано. Дитина повідомила, що під час засідання опікунської ради, що ОСОБА_20 підсовується вперед, щоб побачити обличчя ОСОБА_8 , але дівчина робила все щоб не бачити його і щоб якнайменше він бачив її. Дівчина пояснює свою поведінку тим, що не бажає бачитись і підтримувати зв`язок із біологічним батьком. В бесіді стало відомо, що дівчина вважає саме ОСОБА_18 своїм татом і за словами дівчини вона не хоче два тата. За візуальною психодіагностикою під час бесіди про біологічного батька у дівчини зафіксовані тілесні реакцій, що свідчать про сплеск реактивної тривожності та прояв потреби у захисті, а саме зміна положення тіла в «закриту позицію», тремтіння рук, підвищення ритміки рухів ногами. В бесіді дівчина повідомила, що із-за поведінки біологічного батька до матері дитини після оголошення рішення опікунською радою, ОСОБА_8 зневажає ОСОБА_20 та відчуває до нього відразу. На запитання спеціаліста «Що відбудеться, якщо батько зустріне тебе на вулиці?» дівчина відповіла, що пройде мимо і не захоче розмовляти із ним, а якщо почне чіплятись, то буде дзвонити батькам.

За результатами вторинної психодіагностики можна зробити висновок, що дитина знаходиться в стані переживання сильного стресу, подібного до травматичної ситуації: Психоемоційний стан дитини пригнічений та виснажений. Присутня відкрита потреба у захисті та повазі, що сформували у дитини підвищення рівня ситуативної тривожності, зниження рівня самооцінки та ознаки психосоматичної реакції організму.

Із копії консультативного висновку лікаря ОСОБА_22 від 03.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_14 встановлено діагноз: генералізований тривожний розлад.

05.10.2022 року ОСОБА_2 звернулася із заявою до міського годови м.Івано-Франківська з проханням винести на повторний розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно дочки ОСОБА_4 , 2007 року народження.

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 16.11.2022 року №1125 вирішено надати Івано-Франківському міському суду Івано-Франківської області висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 стосовно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

При з`ясуванні думки дитини в суді першої інстанції, неповнолітня ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявила бажання щодо позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав зіславшись на те, що вона вважає батьком вітчима та підтримала свої доводи викладені у позовній заяві.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Результат аналізу наведених вище норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, проте лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте потрібно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку треба враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100).

У §§ 54, 57, 58 рішення ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява № 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Установлено, що ОСОБА_1 понад десять років ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо неповнолітньої дочки, зокрема, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти.

Даний факт підтверджуються встановленими судом вищенаведеними доказами, яким суд першої інстанції дав правильну оцінку.

Суд відхиляє заперечення ОСОБА_1 про те, що він проти позбавлення батьківських, оскільки висловлює бажання приймати участь у вихованні своєї дитини, зустрічатись та спілкуватись з нею, так як протягом більше десяти років не змінив поведінки щодо виконання своїх обов`язків відносно неповнолітньої дочки, хоч мав можливість відвудувати її за місцем проживання на навчання у загальноостівній школі.

Так, у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21) Верховний Суд зазначив, що лише факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав не свідчить про його інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Крім цього, ОСОБА_1 не подав переконливих доказів про чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною, а між сторонами тривалий період існує спір щодо ухилення відповідача у надані коштів на утримання неповнолітньої дитини, що підтверджується судовими рішеннями з цього приводу.

Також колегія суддів враховує, що з червня 2022 року справа перебуває на розгляді суду, проте відповідач неодноразово на виклики на з`являлась у судове засідання, а діяв через свого представника та не вчиняв жодних дій, які б свідчили про наявність у нього інтересу до спілкування з дитиною, проведення з нею часу та налагодження доброзичливих стосунків, що також свідчить про ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.

Ураховуючи думку ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виявила бажання щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , зіславшись у позовній заяві на те, що починаючи з 2008 року батько не спілкується з нею, не цікавиться життям її життям, не відвідує її, не піклуються про фізичний і духовний її розвиток, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не спілкується з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно неповнолітньої дочки, оскільки встановлені факти, як кожен окремо, так і в сукупності дають пітстави для позбавлення відповідача батьківських прав, так як свідчать про ухилення від виховання дитини та винну поведінку батька щодо свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_2 та неповнолітньою ОСОБА_3 доведено необхідність застосування до відповідача такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, оскільки умисне невиконання свої батьківських обов`язків підтверджує доцільність вжиття такого заходу.

Разом з тим, згідно із частинами першою, четвертою статті 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Оскільки рішенням Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 07.05.2015 року №252 ОСОБА_1 визначено спосіб участі у вихованні ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : вівторок з 17:00 год. до 20:00 год.; середа з 17:00 год. до 20:00 год.; субота з 13:00 год. до 20:00 год. в період перебування дитини на території України у присутності матері ОСОБА_2 , доказів того, що відповідачка чинить йому перешкоди у прийнятті участі у вихованні дитини ним не подано, то суд першої інстанції дійнов вірного висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що дитина втратила емоційний зв`язок із батьком не через його винну поведінку, а тому, що її матір створила іншу сім',ю і не бажає спілкування дитини із ії рідним батьком, так як суперечать встановленим доказами у справі протилежного, яким суд дав правильну оцінку.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Широких Юлії Валеріївни залишити без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 12 вересня 2023 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта