ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/21644/21

Провадження № 22-ц/4820/1363/23

Хмельницький апеляційний суд

в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Дубова М.В.

з участю: відповідача, його представника

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/21644/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Величко Віталієм Івановичем, на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача, його представника, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулася до суду із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача 111 242 грн 26 коп заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначав, що 11 липня 2018 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея Банк» було укладено кредитний договір № Z06.00212.004096343.

02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «Ідея Банк» відступило товариству право вимоги за кредитними договорами в тому числі і щодо боржника ОСОБА_1 .

Таким чином позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 111 242 грн 26 коп, з яких 49 571 грн 38 коп заборгованість за основним боргом , 25 153 грн 47 коп заборгованість за відсотками, 36 517 грн 41 коп заборгованість за комісіями. За умовами укладеного кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором, однак в добровільному порядку ОСОБА_1 сплатити кошти відмовляється, а тому позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за Кредитним договором № Z06.00212.004096343 в розмірі 111 242 грн 26 коп, а також судові витрати в сумі 2270 грн.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 травня 2023року заяву про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Величко В.І. не погодилися з таким рішенням суду подали апеляційну скаргу, вважають його незаконним та необґрунтованим. Представник апелянта посилається, що позивачем не надано належного та допустимого доказу видачі банком кредиту, а саме відсутній меморіальний ордер, який є первинним документом, що містить відомості про операцію банку. У відповідності до п. 1.1. Кредитного договору № Z06.00212.004096343 від 11 липня 2018 року, банк надає кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника, вказаний в п. 1.14 Договору. Відповідно до п. 1.14 Договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету Card Blance Blue Start ID INS, що обслуговується на умовах Договору. В ордері-розпорядженні № 1 про видачу кредиту, не міститься інформація про те, що кредитні кошти були зараховані на банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 , натомість в графі «Кредит» значиться зарахування коштів зовсім інший рахунок НОМЕР_2 , вказана обставина свідчить, що кредит не був виданий відповідачу. Також представник апелянта посилається, що вимога позивача про стягнення комісії в розмірі 36 517 грн 41 коп за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною, оскільки після набранням чинності Закону України «Про споживче кредитування» вся інформація щодо споживчого кредиту має надаватися безоплатно. Як вбачається з умов договору позичальнику було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом мають надаватися безоплатно. Крім того, в ході розгляду справи було надано інформацію щодо перебування на розгляду в Хмельницькому міськрайонному суді справи № 686/19679/22 за позовом ОСОБА_1 про визнання кредитного договору недійсним, так як відповідач хворіє хронічним психічним захворюванням, є особою з інвалідністю ІІ групи і перебуває на обліку в Хмельницькому обласному психоневрологічному диспансері з 2000 року. На даний час розгляд справи ще не завершено, однак в ході розгляду цієї справи було проведено судово-психіатричну експертизу та відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 202 відповідач виявляє органічний розлад особистості складного ґенезу, внаслідок радіаційного опромінення, ППРВВА, синдром залежності, вказані розлади були у ОСОБА_1 на період укладення кредитного договору, внаслідок чого не в повній мірі міг усвідомлювати свої дії та не в повній мірі міг ними керувати. Крім того, представник відповідача, вказує, що судом порушення норм процесуального права, ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи, дані про вручення йому судової повістки в справі відсутні, що також є безумовною підставою для скасування рішення.

З огляду на доводи викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 та його представник - адвокат Величко В.І. просили скасувати заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подала відзив на апеляційну скаргу, посилається, що ордер-розпорядження та Прибутковий позабалансовий ордер є первинними бухгалтерськими документами, як оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже є належними доказами, що підтверджують факт здійснення господарських операцій між первісним кредитором та позичальником, вказані докази підтверджують що ПАТ «Ідея Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором № Z06.00212.004096343 від 11 липня 2018 року, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти у відповідному розмірі та на підставі погоджених умов. Апелянт власноручно підписував кредитний договір , в якому чітко розписані всі умови кредитування, наведено графік платежів з відображенням відомостей про нарахування чергових платежів за кредитним договором, також повна інформація щодо умов кредитування наведена та детально розписана в паспорті споживчого кредиту. ОСОБА_1 жодних заперечень щодо непогодження з Правилами надання коштів у позику при укладенні договору не висловлював. Посилання апелянта на експертний висновок, який нібито підтверджує недійсність кредитного договору не може бути прийнятий судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки питання недійсності кредитного договору не є предметом розгляду даної цивільної справи. Щодо тверджень апелянта про неповідомлення його про розгляд справи, то вони не відповідають дійсним обставинам справи, адже під час розгляду справи відбулося 6 судових засідань і відповідач повідомлявся судом про розгляд справи у встановленому законом порядку, про що вказано в рішенні суду першої інстанції, а оскільки справа відноситься до малозначних тому, суд мав право розглядати її за відсутності відповідача, прийнявши заочне рішення у справі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

У відповідності до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Порядок повідомлення учасників справи про дату, час і місце розгляду судового засідання встановлений ст. ст. 128, 130 ЦПК України, відповідно до яких судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Положеннями ст. 223 ЦПК України визначено, що неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Встановлено, що після відкриття провадження в справі розгляд справи призначався та відкладався на 01.11, 19.11 2021 року, 28.01, 03.03., 07.04, 10.05, 29.06, 16.08 2022 року - день ухвалення судового рішення.

В матеріалах справи наявні дані, що суд направляв судові повістки про час та місце розгляду справи на зареєстроване місце проживання відповідача, лише на судові засідання 03.03 та 07.04. 2022 року, які повернулись до суду з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Однак в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача ОСОБА_1 відповідно до вимог статей 128, 130 ЦПК України про час і місце судового засідання 10.05, 29.06, 16.08.2022 року. В справі взагалі відсутні дані, що відповідачу направлялись судові повістки з повідомленням про проведення судових засідань у вказані дні.

В даній справі суд першої інстанції мав належним чином повідомити відповідача про час та місце розгляду справи і лише після повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, вирішити справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, постановивши заочне рішення.

Зазначене порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, адже ОСОБА_1 обґрунтовує свою апеляційну скаргу неналежним його повідомленням про дату, час і місце розгляду справи.

З огляду на наведене, заочне судове рішення Хмельницького міськрайонного суду від 16 серпня 2022 року підлягає скасуванню з підстав порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги про порушення прав позивача на належне повідомлення про день і час розгляду є такими, що заслуговують на увагу.

При вирішенні позову по суті апеляційний суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 11 липня 2018 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № Z06/00212/004096343 про надання позичальнику ОСОБА_1 кредиту в сумі 49999 грн на поточні потреби на строк 36 місяців зі сплатою 12,49 % річних за користування кредитом.

Згідно пункту 1.1. кредитного договору відповідач надає позивачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 49999 грн, включаючи витрати на страховий платіж, а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.14 Договору банк відкриває позичальнику банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні в рамках пакету Card Blance Blue Start ID INS, що обслуговується на умовах Договору.

Пунктом 1.11 кредитного договору позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах. Визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Відповідно до пункту 3.2.4. кредитного договору позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 2036,76 грн., останній 286,79 грн.

Також у пункті 6 кредитного договору визначено графік та розмір щомісячних платежів за кредитом, а саме позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячний ануїтентний платіж на погашення кредиту в період з 11 серпня 2018 року 11 липня 2021 року в розмірі 3169,22 грн, що складається з погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом плати за обслуговування кредиту

Крім того при укладенні договору позичальником було підписано Заяву-анкету та паспорт споживчого кредиту.

Згідно ордеру-розпорядження № 1 «Про видачу кредиту» від 17 липня 2018 року позивач надав позичальнику кредит, шляхом перерахування на банківський поточний рахунок відповідача кредитних коштів.

Однак позичальник ОСОБА_1 з серпня 2018 року взяті на себе зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі не виконував, не сплачував кредит згідно кредитного договору.

В зв`язку з цим, станом на 11 липня 2021 року останній день повернення кредиту у позичальника ОСОБА_2 виникла заборгованість перед банком за кредитним договором в сумі 49571,38 грн - заборгованість за основним боргом, 21335,087 грн по відсоткам за користування кредитом. Також позивачем нарахована заборгованість по комісії за користування кредитом в сумі 365127,41 грн.

02 грудня 2020 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу №12/89, у відповідності до умов якого, ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ», а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає права вимоги за плату та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно п.2.2. Договору факторингу Права Вимоги, які ПАТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за цим Договором, відступаються (передаються) в розмірі Заборгованості Боржників перед ПАТ «Ідея Банк», та визначені в Реєстрі Боржників, що підписується Сторонами у паперовому вигляді в день укладання цього Договору. Реєстр Боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №12/89 від 02.12.2020 Реєстру Боржників № 1 від 02.12.2020, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 111242.26 грн., з яких: - 49571.38 грн. - заборгованість за основним боргом; - 25153.47 грн. - заборгованість за відсотками;- 36517, 41 грн. заборгованість за комісіями.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Статтею 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Оцінивши в сукупності надані докази, колегія суддів вважає, що позичальник ОСОБА_2 не виконав грошового зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла вказана заборгованість по кредиту за основним боргом в сумі 49571,38 грн та по відсоткам за користування в сумі 21335,07 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

При цьому, колегія суддів вважає, що розмір заборгованості по відсоткам в сумі 25153,47 грн., який визначений позивачем не відповідає умовам кредитного договору та обставинам справи.

Так як вбачається з пункту 6 кредитного договору, яким визначено графік та розмір щомісячних платежів за кредитом, загальна сума, яку має сплатити позичальник за кредитом за весь час користування кредитом з розрахунку 12,49% річних складає 22268,88 грн.

Відповідно до виписки по рахунку позичальником було сплачено на погашення відсотків за користування кредитом 933.81 грн.

Таким чином, на думку колегія суддів, розмір заборгованості по відсоткам за користування кредитом складає 21335,07 грн. (22268,88-933.81).

В свою чергу відповідачем не надано доказів, що банком було змінено розмір відсоткової ставки за користування кредитом, внаслідок чого збільшилась загальна сума розміру відсотків за користування кредитом, яка має бути сплачена за весь користування кредитом, ніж та, що зазначена в п. 6 кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги, що позивачем не надано належного та допустимого доказу видачі банком кредиту, а саме відсутній меморіальний ордер, який є первинним документом, що містить відомості про операцію банку, в ордері-розпорядженні № 1 про видачу кредиту, не міститься інформація про те, що кредитні кошти були зараховані на банківський поточний рахунок № НОМЕР_1 , натомість в графі «Кредит» значиться зарахування коштів зовсім інший рахунок НОМЕР_2 , що свідчить, що кредит не був виданий відповідачу слід відхилити.

Ордер-розпорядження є первинними бухгалтерськими документами, як оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а отже є належним доказом, що підтверджує факт здійснення господарської операції між первісним кредитором та позичальником, вказаний доказ підтверджує що ПАТ «Ідея Банк» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за кредитним договором № Z06.00212.004096343 від 11 липня 2018 року, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти.

Крім того колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 , власноручно підписував кредитний договір, паспорт споживчого кредиту, анкету-заяву. ОСОБА_1 жодних заперечень щодо непогодження з умовами договору при укладенні договору не висловлював.

Також суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що в іншій цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання вищевказаного кредитного договору недійсним встановлено, що на момент укладення договору ОСОБА_1 не в повній мірі міг усвідомлювати значення своїх дій та не повною мірою міг керувати ними.

Вказана обставина не може бути врахована при вирішенні даного спору, так як не є предметом дослідження та доказування в даній справі за позовом позичальника до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, оскільки за нормами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Таким чином, на даний час спірний кредитний договір не визнаний судом недійсним, є чинним, правомірним, тому в даній справі суд не може надавати оцінку цьому договору з точки зору його недійсності з підстав психічного стану здоров`я позичальника. Дана обставина має бути досліджена та встановлена судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання кредитного договору недійсним.

Однак, що стосується доводів апелянта про безпідставність позовних вимог позивача в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту в розмірі 36 517 грн 41 коп, то суд з такими доводами погоджується.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення.

Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

В той же час у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержания процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Пунктом 1.4 кредитного договору ОСОБА_1 встановлено плату за надання інформації щодо кредиту без уточнення систематичності запиту такої інформації споживачем.

Розмір плати за обслуговування кредиту визначений у пункті 6 кредитного договору (у графіку щомісячних платежів) та змінюється залежно від погашення кредиту: перший платіж за обслуговування кредиту становить 2036,76 грн., останній 286,79 грн.

Надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено.

При цьому одночасно пунктом 3.2.4. кредитного договору визначено, що позичальник має право не частіше одного разу на місяць вимагати у банку безоплатного надання інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом.

Зміст пункту 3.2.4. кредитного договору контекстуально дублює положення пункту 1.4 кредитного договору в розрізі послуг щодо надання інформації за кредитом (розмір заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості, тощо), але в пункті 3.2.4. кредитного договору безоплатно, а в пункті 1.4 кредитного договору - з оплатою наданих послуг.

Фактично на вимогу споживача не частіше одного разу на місяць послуги з надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, мають оплатний характер, що суперечить як змісту пункту 3.2.4. кредитного договору, так і вимогам частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, колегія суддів дійшла висновку, що положення пунктів 1.4 та 6 кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Така ж правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 за позовом фізичної особи до Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» про визнання недійсним кредитного договору, умови якого в частині оплати послуг за обслуговування кредиту за своїм змістом є ідентичними умовам кредитного договору, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Ідея банк».

При цьому в п. 33.5 даної постанови вказано, що якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

При цьому, має бути здійснений перерахунок заборгованості позичальника за кредитним договором з огляду на нікчемність пунктів договору щодо сплати комісії за користування договором, що забезпечує захист інтересу відповідача у правовій визначеності.

Як встановлено судом заборгованість за кредитом по відсоткам за користування кредитом складає 21335,07 грн, однак як видно виписки по рахунку відповідачем було сплачено оплату за обслуговування за користування кредитом за весь час кредитування в сумі 2036,76 грн., в зв`язку з чим колегія суддів вважає, що дані сплачені кошти в сумі 2036,76 грн. підлягають зарахуванню в суму погашених відсотків за користування кредитом, яка відповідно в зв`язку з цим буде складати 19298,31 грн ( 21335,07-2036,76).

Таким чином колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в загальній сумі 68869,69 грн. , яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 49571,38 та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 19298,31 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заявлено з ціною позову 111242,26 грн. та задоволено на суму 68869,69, тобто на 61,91% (68869,69х100: 111242,26).

При подачі позову позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2270 грн. але так як позов задоволено частково на суму 68869,69, тобто на 61,91%, то позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» має право на стягнення на його користь судового збору за подання позову у розмірі 1405,36 грн. (2270х61,91%).

Однак, оскільки ОСОБА_1 як інвалід 2 групи звільнений від сплати судового збору в судах усіх інстанцій на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1405,36 грн. підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Величко Віталієм Івановичем, задовольнити частково.

Заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: кв. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ( місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) заборгованості за Кредитним договором № Z06.00212.004096343 в сумі 68869,69 грн.

В решті позову відмовити.

Компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ) судовий збір, сплачений при поданні позовної заяви, в розмірі 1405,36 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2023 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова