Справа № 740/2064/23
Провадження № 2/740/631/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Ковальової Т.Г.,

за участі секретаря судового засідання Дьоміної Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року у сумі 20 758 грн 50 коп.

В обгрунтування позову посилається на те, що судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вiд 19 жовтня 2022 року на її користь стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист по вказаному судовому рішенню перебуває на примусовому виконанні у Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Відповідач ухиляється від сплати аліментів і станом на 01.03.2023 його заборгованість по аліментах складає 20 758 грн 50 коп., а тому вона має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно наданого позивачкою розрахунку відповідно до ст.196 ЦПК України та з урахуванням позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 по справі №572/1762/15-ц та Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц загальний розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року становить 25355 грн 03 коп.

Ухвалою суду від 03 травня 2023 року провадження у справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Від представника відповідача адвоката Токар О.М. надійшов відзив на позовну заяву, у якому вона зазначає, що лист з судовим наказом від 19.10.2022 та заявою ОСОБА_1 надійшов на адресу боржника 03.11.2022.

Відповідно контракту про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ на посадах рядового складу від 03.11.2022 ОСОБА_2 на час надходження на адресу його місця реєстрації зазначених вище судових документів знаходився в лавах ЗСУ та проходив навчальну підготовку в смт. Десна Чернігівської області, відтак, об`єктивно не міг знати про накладене судом зобов`язання зі сплати аліментів та не отримував листа від суду.

3 19.01.2023 відповідач після проходження підготовки згідно довідки від 07.03.2023 № 1116А був закріплений за військовою частиною, бойові підрозділи якої дислоковані в зоні бойових дій на сході країни.

З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 70457823 вбачається, що стягнення аліментних зобов`язань за судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19.10.2022 розпочато 05.12.2022.

Після відкриття виконавчого провадження Звенигородським відділом державної виконавчої служби виконавчий лист спрямовано до штабу військової частини та зареєстровані за вхідним №3452 від 03.05.2023.

Таким чином, початок реального стягнення аліментних платежів на користь неповнолітнього ОСОБА_3 , 2021 року народження, відбувся у травні 2023 року з причин, що не залежали від боржника, через тривалість самої процедури відкриття провадження та надіслання документів на адресу відділу нарахування заробітної плати до військової частини.

Фактично про наявність аліментних зобов`язань відповідач дізнався саме з часу, коли з його доходу розпочались відповідні відрахування.

Листом військової частини від 19.06.2023 №6639 надано інформацію про те, що заборгованість по аліментам на початок травня 2023 року становила 28262,54 грн. В травні за квітень 2023 року відбулось утримання в розмірі 10124,72 грн (ВП №2559 від 16.05.2023) та здійснено погашення заборгованості разом з черговим платежем на суму 40857,82 грн (ВП №2848 від 25.05.2023 ), у червні здійснено відрахування за травень 5062,36 грн (ВП №3218 від 13.06.2023). Утримані кошти перераховано на розрахунковий рахунок Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ MЮ (м.Київ) НОМЕР_1 Код .

Таким чином, відповідач не допускав свідомого та винного уникнення від обов`язку по сплаті аліментів, які почали відраховуватись відразу по надходженню на виконання до військової частини за місцем його служби.

Після припинення стосунків з позивачкою відповідач ніколи не відмовлявся від виконання свого батьківського обов`язку по утриманню сина, надавав стабільну матеріальну допомогу, тому не міг припускати, що на нього буде покладене стягнення аліментів, які він виконував добровільно, в судовому порядку.

Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін

(частина четверта статті 15 СК України).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21, провадження №61-18434св21, встановлено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа с невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

У разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості (абзац 1 частини першої статті 196 СК України).

Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Таким чином, вина відповідача у виникненні заборгованості (яка вже є погашеною) по сплаті аліментів у виконавчому провадженні ВП №70457823 повністю відсутня, як відсутні підстави для нарахування та стягнення пені на таку заборгованість.

Просить стягнути з позивачки на користь відповідача витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 7000 грн.

Від позивачки надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що відповідачу було відомо про видачу судового наказу Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області від 19 жовтня 2022 року, але він свідомо його не виконував.

23.02.2023 Звенигородським відділом державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м.Київ) винесено постанову про арешт коштів боржника, отже, ОСОБА_2 з дати вчинення цього заходу державного виконавця був повідомлений, що за цим виконавчим провадженням існує заборгованість по алміентам.

Зазначає, що при вирішенні питання про стягнення пені за прострочення сплати аліментів боржником необхідно брати до уваги фактичні обставини, що зумовили виникнення заборгованості, можливість та обізнаність боржника про необхідність утримувати дитину, у тому числі і на підставі відповідного судового рішення, участь боржника у вихованні дитини, що сприятиме його обізнаності щодо потреб дитини, пов*язаних з її матеріальним забезпеченням.

Сторони у судове засідання не з`явилися, надіславши до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Дослідивши докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що судовим наказом Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області вiд 19 жовтня 2022 року на користь позивачки стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не більше 10 прожиткових мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 01 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

З листа військової частини за місцем служби відповідача від 19.06.2023 №6639 вбачається, що заборгованість по аліментам на початок травня 2023 року становила 28262,54 грн. В травні за квітень 2023 року відбулось утримання з/п в розмірі 10124,72 грн (ВП №2559 від 16.05.2023) та здійснено погашення заборгованості разом з черговим платежем на суму 40857,82 грн (ВП №2848 від 25.05.2023 ), у червні здійснено відрахування за травень 5062,36 грн (ВП №3218 від 13.06.2023). Утримані кошти перераховано на розрахунковий рахунок Звенигородського ВДВС у Звенигородському районі Черкаської області ЦМУ MЮ (м.Київ) UA0700863 Код .

З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні з примусового виконання судового наказу №740/2332/22, виконаного головним державним виконавцем Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської обалсті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), вбачається, що по вказаному виконавчому листу розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах за період з серпня 2022 року по лютий 2023 року становить 20758,50 грн (а.с.16).

Позивачкою надано розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року, яка становить 25355 грн 03 коп.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положеннями ст.196 СК України передбачено, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

У п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи; на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов, - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Цивільний кодекс України визначає дві умови, за яких суд може зменшити розмір неустойки:

1) розмір неустойки значно перевищує розмір збитків;

2) наявність обставин, що мають істотне значення.

При цьому, визначення, які саме обставини мають істотне значення, Цивільним кодексом України не надається, проте якщо застосовувати системний аналіз статей Цивільного та Господарського кодексів України, то іншими обставинами, які мають істотне значення, можна визначити:

1) ступінь виконання зобов`язання боржником;

2) майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні;

3) інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 в справі № 661/905/19 положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У Сімейному кодексі України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 196 СК України, суд відповідно до вимог ст.214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні, та, залежно від цього, вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому, право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов`язується з дотриманням державним виконавцем вимог Закону України «Про виконавче провадження».

У відповідності до ст.195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору, - судом.

З наданого позивачкою розрахунку розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року становить 20 758 грн 50 коп.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення, тому суд погоджується з розміром пені по аліментах, розрахованим позивачкою, так як він здійснений відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц.

Згідно ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Зважаючи на майновий стан та життєві обставини відповідача, зокрема, що він є військовослужбовцем, на даний час перебуває на лікуванні у зв`язку з отриманням поранення, нещодавно в повному обсязі сплатив заборгованість по аліментам, а також враховуючи, що пеня повинна бути засобом розумного стимулювання боржника виконувати взяте на себе зобов`язання, а не перетворюватись на непомірний тягар для нього, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів до 5 000 гривень.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів є законними та підлягають частковому задоволенню.

Пунктом 2 частини 2 статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн 60 коп.

Крім того, по справі відповідачем 31 травня 2023 року було укладено договір про надання правової допомоги з адвокатом Токар О.М., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 367, ордер серії СА №1056257 від 31 травня 2023 року.

За надання правової допомоги відповідачем було проведено оплату витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн, що підтверджується додатком №1 про проведений розрахунок від 20.06.2023, квитанцією до прибуткового кассового ордеру №20/06 (а.с. 69-70).

У зв`язку із частковим задоволенням позову, з урахуванням положень статей 137, 141 ЦПК України з позивачки підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 180, 196 СК України, 81, 82, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментівза період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року у сумі 20 758 грн 50 коп. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2022 року по 01 березня 2023 року у сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1073 (одну тисячу сімдесят три) грн 60 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 , на користь

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу адвоката у сумі 3000 (три тисячі) грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуюча суддя Т.Г.Ковальова