КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/3724/2023
У Х В А Л А

29 вересня2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 4 січня 2022 року про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 4 січня 2022 року матеріали справи передано за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

На вказану ухвалу суду 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 направив поштовим зв`язком апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду, яка надійшла до суду 15 лютого 2022 року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 лютого 2022 року справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_2

Ухвалою від 16 лютого 2022 року матеріали справи витребуванні з Дарницького районного суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду № 955/06.1-01/23 від 31 травня 2023 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_2 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 травня 2023 року справу призначено колегії суддів: Рейнарт І.М. - головуючий суддя, Ящук Т.І., Кирилюк Г.М.

Матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду 26 липня 2023 року.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що копію ухвали суду він отримав на електронну пошту 9 лютого 2022 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно ч. 2 ст. 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що ухвала суддею постановлена одноособово, згідно супровідного листа копія ухвали суду 8 лютого 2022 року направлена на поштову та електронну адреси позивача.

Як вбачається з електронного листа, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваної ухвали 9 лютого 2022 року, тому строк на апеляційне оскарження ухвали судді підлягає поновленню.

Однак, апеляційна скарга не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, так як до неї був доданий документ про оплату судового збору.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду міста Києва від 28 липня 2023 року апеляційну скаргу було залишено без руху та надано позивачу строк для надання документів про оплату судового збору.

Згідно частин 5 та 6 статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Копія ухвали 31 липня 2023 року була направлена на поштову адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив у апеляційній скарзі, як місце своєї реєстрації, однак 22 серпня 2023 року конверт з поштовим повідомленням повернувся на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші від 19 серпня 2023 року «адресат відсутній за вказаною адресою» (с.с.153-155).

Крім того, 31 липня 2023 року копія ухвали судді від 28 липня 2023 року була направлена на електронну адресу ОСОБА_1 , яку він зазначив у апеляційній скарзі, що підтверджується відповідним електронним листом та звітом про відправлення електронного повідомлення (с.с. 152-153).

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №761/14537/15 зазначено, що направлення судової кореспонденції на електронну адресу сторони у справі є належним повідомленням при умові, що цей учасник судового процесу повідомив цю електронну адресу та користувався нею - направляв до суду певні процесуальні документи.

Враховуючи не отримання ОСОБА_1 судового відправлення за місцем реєстрації, копія ухвали судді від 28 липня 2023 року була направлена 24 серпня 2023 року на поштову адресу ОСОБА_1 , яка зазначена в апеляційній скарзі як адреса для листування, однак 28 вересня 2023 року повернулася на адресу апеляційного суду без вручення з відміткою листоноші від 26 вересня 2023 року «за закінченням терміну зберігання» (с.с.157-158).

Іншої адреси місця проживання (перебування, знаходження) ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Крім того, копія ухвали судді від 28 липня 2023 року була оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень року 31 липня 2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/112489630), доступ до вказаного Реєстру є вільним і ОСОБА_1 , як особа, яка звернулася із апеляційною скаргою, мав можливість ознайомитися із вказаним процесуальним документом.

Виходячи з вищевикладеного, апеляційний суд прийняв всі передбачені нормами ЦПК України заходи для повідомлення ОСОБА_1 про залишення його апеляційної скарги без руху та необхідності усунути її недоліки.

Однак, станом на 28 вересня 2023 року ОСОБА_1 не надав апеляційному суду докази оплати судового збору за подання апеляційної скарги.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

В той же час, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури, і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

У рішенні у справі «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Отже, наявність права особи на апеляційне оскарження, не позбавляє особу обов`язку дотримуватися положень чинного процесуального законодавства, яке визначає вимоги до апеляційної скарги, як до процесуального документа.

Колегія суддів бере до уваги те, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується із обов`язком цієї особи добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати передбачені процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (§ 35 рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85).

Неможливість суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»; рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Також, ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звернувшись до апеляційного суду зі скаргою на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 4 січня 2022 року у лютому 2022 року, ОСОБА_1 не цікавився провадженням за його апеляційною скаргою, судові повідомлення, направленні на зазначені ним адреси, не отримував та не продемонстрував готовність добросовісно користуватися своїми процесуальними правами.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 не усунув недоліки апеляційної скарги без поважних причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, згідно якої, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки подана ОСОБА_1 апеляційна скарга не оплачена судовим збором, що не відповідає вимогам ст. 356 ЦПК України, у наданий судом строк докази оплати судового збору суду не надані, апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 185, 354, 357 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 4 січня 2022 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 4 січня 2022 року про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про визнання інформації недостовірною та зобов`язання спростувати недостовірну інформацію, відшкодування моральної шкоди вважати неподаною та повернути ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук