ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/2338/23
номер провадження 2/695/996/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 рокум. Золотоноша

Суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Ознайомившись з даною позовною заявою суддя встановив, що вона не відповідає вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, внаслідок чого ухвалою від 28.06.2023 залишив позовну заяву без руху, якою надав строк тривалістю десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надання документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діану Гагіківну, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича, викладеного окремим процесуальним документом із зазначенням того, яким саме чином рішення у даному спорі може вплинути на їх праві та обов`язки.

21 серпня 2023 року на усунення недоліків позовної заяви позивачем подано заяву, в якій посилаючись на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21, від 26.02.2020 у справі № 643/2870/18, від 19.10.2022 у справі № 743/1481/21, вказує, що оскарження виконавчого напису завжди призводить до застосування ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», незалежно від суми кредиту та строку дії кредитного договору.

У період з 07.08.2023 по 01.09.2023, включно суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Ватажок-Сташинська А.В. перебувала у відпустці.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Щодо вказаної позивачкою підстави для звільнення її від сплати судового збору при подачі такого позову суддя зауважує, що дійсно, стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підтверджує можливість судового захисту прав споживачів, передбачених законодавством, і встановлює певні особливості судового захисту їх прав, однією з яких є звільнення споживачів від сплати судового збору, однак у ст. 11 вказаного Закону визначено, що він застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить іншому Закону України «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до п.п. 1-1, 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Споживчий кредит (кредит)грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Водночас пунктами 1-2 ч. 2 ст.3 Закону України «Про споживче кредитування» визначено, що дія цього Закону не поширюється на договори, що містять умову про споживчий кредит у формі кредитування рахунку зі строком погашення кредиту до одного місяця; договори позики, що не передбачають сплати процентів чи будь-яких інших платежів за користування наданими за такими договорами грошовими коштами.

Предметом розгляду даної позовної заяви є визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису нотаріуса №3142 від 31.03.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Діаною Гагіківною про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором № 001/20/115569 від 07.10.2020 в сумі 21 924 грн 00 коп на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ», яке є правонаступником усіх прав та обов`язків ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» за договором про відступлення права вимоги № С-ГК-260321-2 від 26.03.2021.

Згідно з п. 1.1 договору фінансового кредиту № 001/20/115569 від 07.10.2020, укладеного між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 , кредитор надає позичальникові фінансовий кредит у розмірі 6 300 грн 00 коп на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язується повернути його на умовах, що передбачені цим договором.

Відповідно до п. 2. 1 вказаного договору фінансового кредиту № 001/20/115569 від 07.10.2020, строк дії договору становить 24 діб: з 07.10.2020 по 31.10.2020.

При цьому безпідставними є посилання позивачки на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 19.10.2022 у справі 743/1481/21, оскільки вони зроблені у правовідносинах, які виникли з інших фактичних обставин і не є тотожними із правовідносинами в даній справі. У постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі 743/1481/21 предметом спору був, виконавчий напис нотаріуса по стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між позивачем та АТ «Ідея Банк» 25.03.2019, за умовами якого він отримав на споживчі потреби кредит в розмірі 57 397 грн з кінцевим терміном повернення до 25.03.2021, тобто строком погашення кредиту більше одного місяця.

Таким чином, на підставі викладеного вище, позивачці необхідно надати суду докази про те, що кредитний договір, на підставі якого було вчинено оспорюваний виконавчий напис, надавався на споживчі цілі або сплатити судовий збір, у порядку та розмірі відповідно до Закону України «Про судовий збір» та надати відповідний підтверджуючий документ про його сплату.

Також жодних інших обставин, за наявності яких позивачка може бути звільнена від сплати судового збору або їй може бути розстрочено чи відстрочено сплату судового збору, в заяві на усунення недоліків позовної заяви не зазначено.

Клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Григорян Діану Гагіківну, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Дениса Олеговича, викладеного окремим процесуальним документом із зазначенням того, яким саме чином рішення у даному спорі може вплинути на їх праві та обов`язки до заяви на усунення недоліків позовної заяви, позивачкою також не надано.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України, позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Позивачем позов пред`явлено до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ», яке знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Раїси Окіпної, 8, кв. 127.

Зі змісту позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивач звернувся з відповідним позовом саме до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання.

У відповідності до ч. 16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Частиною 12 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене у статті 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За правилами частин першої та другої статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника-фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходженням його майна.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 29.10.2020 у справі №263/14171/19.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

З системного аналізу наведених норм вбачається, що боржник може звернутись із позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню за своїм місцем проживання, якщо за цим місцем проживання виконавцем реально вчиняються виконавчі дії з примусового виконання виконавчого документу.

Між тим, до позовної заяви не надано доказів проведення будь-якої з виконавчих дії, передбачених ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження», на території Золотоніського району Черкаської області.

З доданої до позовної заяви постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.04.2021 ВП № 65236269 вбачається, що приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Єфіменком Денисом Олеговичем відкрито виконавче провадження з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Як зазначено у вказаній постанові приватного виконавця адресою боржника ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 .

Офіс приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кирилівська, 172, оф. 65, тобто у Оболонському районі м. Києва.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що саме на території Золотоніського району Черкаської області вчиняються виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса (накладення арешту на майно, що належить боржнику та знаходиться на території Золотоніського району Черкаської області; звернення стягнення на заробітну плату/пенсію/стипендію боржника, які він отримує від установ, що знаходяться на території Золотоніського району Черкаської області; накладення арешту на кошти боржника на його рахунках, що знаходяться у банківських та інших фінансових установах, які мають місце знаходження на території Золотоніського району Черкаської області, тощо) матеріали позову не містять.

Відтак, позивачці належить надати відповідні докази, які свідчать про те, де саме вчиняються реальні виконавчі дії з виконання спірного виконавчого напису нотаріуса, для визначення підсудності.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно із частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ст.378 ч.1 ЦПК України).

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України передбачено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Згідно з ч. 3 ст. 127 ЦПК України, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Таким чином на підставі викладеного вище, вважаю за необхідне продовжити строк на усунення недоліків за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. 4, 12, 127, 175, 177, 185, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Продовжити строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СОНАТІ» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Встановити ОСОБА_1 п`ятиденний строк від дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Копію ухвали надіслати ОСОБА_1 .

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання вимог ухвали суду від 28.06.2023 та цієї ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і буде повернута позивачці.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Ватажок-Сташинська