РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Більшина Світлана Олександрівна про встановлення факту сумісного проживання, визнання спільним сумісним майном, визнання права власності,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання спільним сумісним майном, визнання права власності.

Свої вимоги мотивує тим, що в період з 2001 року у неї з ОСОБА_7 почали виникати шлюбні відносини.

На той час ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 та фактично проживав з нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народилась донька ОСОБА_9 . Факт батьківська ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства № НОМЕР_1 .

Після смерті ОСОБА_8 вона з ОСОБА_7 почала проживати разом на кілька будинків. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля та мали взаємні права та обов`язки, притаманні чоловіку та дружині.

У 2004 році вони проживали разом у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

13 червня 2005 року вони разом з ОСОБА_7 придбали будинок за адресою: АДРЕСА_2 . Пізніше на підставі рішення Київської міської ради № 179-10/408 від 22 лютого 2007 року у власність було передано земельну ділянку кадастровий номер :69:246:0022, на якій розміщено будинок.

14 квітня 2007 року між нею та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб.

05 травня 2015 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все своє майно дружині ОСОБА_4 та доньці ОСОБА_9 в рівних частинах.

16 травня 2020 року ОСОБА_7 склав новий заповіт, яким поділив будинок за адресою: АДРЕСА_2 між донькою та сином від першого шлюбу.

Зазначає про те, що ОСОБА_7 , складаючи новий заповіт, мав на увазі, що хоче поділити свою частину будинку між донькою та сином та не мав на меті розпоряджатися її половиною будинку як дружини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер.

25 травня 2021 року відповідач ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса КМНО Більшиної С.О. з заявою про прийняття спадщини та нотаріусом була відкрита спадкова справа № 10/2021.

Просила суд ухвалити рішення, яким:

- встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

- визнати спільною сумісною власністю наступне майно: будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку кадастровий номер :69:246:0022;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 ;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :69:246:0022.

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 вересня 2022 року вирішено питання про витребування доказів у справі.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги, а також відповідь на відзив (т. 1, а.с. 86-92) та просили їх задовольнити. Зазначили, що позивач не хотіла проживати у будинку АДРЕСА_3 та з 2004 року вона разом з ОСОБА_7 та спільною донькою проживали у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На підтвердження спільного проживання з ОСОБА_7 позивач, окрім фотографій на показів свідків, надала письмові докази придбання меблів, побутової техніки саме у будинок АДРЕСА_2 . Відповідачем ОСОБА_5 не надано жодних доказів на спростування доводів сторони позивача, останній лише зазначає про те, що наданих позивачем доказів не достатньо для підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_7 . Крім того, народження спільної дитини у 2002 році та подальша реєстрація шлюбу у 2007 році є беззаперечним підтвердженням того, що весь цей час позивач з ОСОБА_7 дійсно проживали однією сім`єю. Єдиним доказом ОСОБА_5 , який він додав до відзиву, є фотографія із соціальних мереж, з якої на його думку вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком в той час, коли ОСОБА_7 потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Разом з тим, встановити коли та за яких обставин була зроблена зазначена фотографія неможливо, а також вона не має жодного відношення до тих обставин, які мають бути встановлені.

Відповідач ОСОБА_5 та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, підтримали викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 62-69) та запереченнях (т. 1, а.с. 212-214, 223-226). Зазначено, що позивачем не доведено факт спільного проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 в період з січня 2004 року по 14 квітня 2007 року. Позивач надала фото біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що доказує, що вона не проживала спільно з ОСОБА_5 , оскільки цей будинок до 2005 року належав ОСОБА_5 та був проданий ним в 2005 році, а всі гроші від продажу він передав своєму батьку ОСОБА_7 для придбання та реконструкції будинку АДРЕСА_2 . Він ніколи не бачив ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_3 та вона там ніколи не проживала. Покази свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Долучені до позову фотографії не доводять факту, що між позивачем та ОСОБА_7 виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що земельна ділянка та будинок дійсно істотно збільшили свою вартість саме внаслідок спільної з спадкодавцем праці, а тому підставі для визнання їх спільним майном подружжя відсутні. Спірне майно є особистою приватною власністю ОСОБА_7 , оскільки придбане до реєстрації шлюбу 14 квітня 2007 року. позивач, звертаючись до суду з позовом не надавала доказів щодо подання нею заяви про прийняття спадщини чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право власності на спадщину.

Крім того, починаючи з 2018 року у позивача погіршились відносини з ОСОБА_7 , вона не надавала йому допомоги та підтримки, постійно з ним сварилась, погрожувала розвестись та часто не ночувала вдома, що підтверджується фотографією із соціальних мереж, з якої вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком у м. Одеса в той час, коли ОСОБА_7 потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Фактично за ОСОБА_7 останній рік доглядала ОСОБА_10 , яка вела домашнє господарство в будинку АДРЕСА_2 , та була рядом з батьком до його смерті. 16 травня 2020 року ОСОБА_7 склав новий заповіт, згідно якого він заповів 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_5 , а іншу 1/2 частину будинку - ОСОБА_11 . Все інше майно він заповів ОСОБА_4 .

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (т. 1, а.с. 118-123). Зазначив, що ОСОБА_5 з самого народження ІНФОРМАЦІЯ_2 пам`ятає як її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_4 жили однією сім`єю та виховували її разом. Батьки їй розказували, що дуже чекали її народження та планували заздалегідь. Спочатку вони всі разом проживали в квартирі її матері по АДРЕСА_4 , а в 2005 році батьки придбали приватний будинок АДРЕСА_2 та проживали разом в ньому. Батьки відповідача спільними зусиллями, плануючи спільний бюджет, здійснили перебудову будинку, що тривало майже 10 років. У результаті перебудови площа будинку збільшилась втричі. Позивач приймала активну участь у спільних витратах на ремонт та облаштування зазначеного будинку. Батьки разом вирішували всі питання життя сім`ї, зокрема, що утримання, виховання та навчання ОСОБА_5 .

Третя особа у судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність, проти позову не заперечує (т. 1, а.с. 243).

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу.

14 квітня 2007 року між позивачем та ОСОБА_7 було зареєстровано шлюб (т. 1, а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер (т. 1, а.с. 26).

25 травня 2021 року приватним нотаріусом КМНО Більшиною С.О. була відкрита спадкова справа № 10/2021 (т. 2, а.с. 1-217).

Позивач зазначає, що в період з 2001 року у неї з ОСОБА_7 почали виникати шлюбні відносини. На той час ОСОБА_7 перебував у шлюбі з ОСОБА_8 та фактично проживав з нею. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 народилась донька ОСОБА_12 (т. 1, а.с. 9). Факт батьківська ОСОБА_7 підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства серія НОМЕР_2 (т. 1, а.с. 10).

ОСОБА_11 змінила прізвище на « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 23 грудня 2016 року (т. 1, а.с. 11).

Позивач вказує на те, що після смерті ОСОБА_8 вона з ОСОБА_7 почала проживати разом на кілька будинків. Під час спільного проживання вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, проводили разом дозвілля та мали взаємні права та обов`язки, притаманні чоловіку та дружині. У 2004 році вони проживали разом у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . 13 червня 2005 року вони разом з ОСОБА_7 придбали будинок за адресою: АДРЕСА_2 та почали проживати у зазначеному будинку. Пізніше на підставі рішення Київської міської ради № 179-10/408 від 22 лютого 2007 року у власність було передано земельну ділянку кадастровий номер :69:246:0022, на якій розміщено будинок.

ОСОБА_4 просить суд встановити факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

На підтвердження факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 14 квітня 2007 року (день реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ) посилається на покази свідків та письмові докази.

Свідок ОСОБА_14 у суді показала, що знає позивача з 2003 року, оскільки вони були сусідами та проживали в будинку по АДРЕСА_3 . ОСОБА_7 знала також з 2003 року. Знайома й з ОСОБА_5 , яка є донькою позивача. Її донька виросла разом з ОСОБА_5 . Вони познайомились на дитячому майданчику. Їх квартири були поряд. Вони проживали разом приблизно до 2007 року, потім переїхали, проте зберегли дружні стосунки, оскільки їх діти продовжували дружити. Позивач та ОСОБА_7 проживали разом та виглядали й вели себе як чоловік і дружина. Часто бували у гостях один у одного, по декілька разів на тиждень. Діти постійно бігали між їх квартирами. Позивач та ОСОБА_7 вели спільне господарство, разом ходили за покупками, виховували спільну дитину 2002 року народження, проводили час разом. У кінці 2005 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 переїхали в будинок АДРЕСА_2 . Її донька неодноразово була у них в гостях у цьому будинку, оскільки їх діти продовжували спілкуватись. Квартирі ОСОБА_7 жив зі своєю сім`єю, а саме з дружиною та донькою.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що знає позивача з 1999 року, оскільки вони є подругами. ОСОБА_7 вона знала приблизно з 2001-2002 року. Відповідачів вона також знає, вони є дітьми ОСОБА_7 . Позивач є хрещеною матір`ю її доньки. Позивач і ОСОБА_7 мали спільну дитину ОСОБА_16 . Вона три рази на тиждень приходила допомагати позивачу з донькою. У період з січня 2002 року по червень 2003 року ОСОБА_7 спочатку приїздив та забезпечував позивача і доньку, які проживали в квартирі по АДРЕСА_5 . З 2004 року ОСОБА_7 майже постійно проживав з позивачем та донькою. Коли вона телефонувала їм додому, ОСОБА_7 брав трубку. ОСОБА_4 їй розповідала про спільне проживання з ОСОБА_7 . У гості вона приїжджала десь один раз на два тижні, потім приїжджала й в будинок. У квартирі були речі ОСОБА_7 у позивача та ОСОБА_7 завжди був спільний побут. З приводу нюансів придбання приватного будинку їй нічого не відомо. Зазначила, що спочатку позивач проживала в квартирі по АДРЕСА_5 , а в кінці літа 2003 року вона переїхала в квартиру по АДРЕСА_3 . Коли точно почали вони спільно проживати не пам`ятає, приблизно з кінця лютого 2004 року.

Свідок ОСОБА_17 у суді показала, що знає позивача з 2005 року, вони є сусідами. Познайомились з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 коли вони придбали будинок АДРЕСА_2 , який розрахований на дві сім`ї. У цей будинок позивач з ОСОБА_7 заїхали після ремонту приблизно влітку 2006 року. До їх переїзду вони були малознайомі, лише вітались, коли відбувався ремонт. Почали більше спілкуватись як сусіди після їх переїзду влітку 2006 року. Переїхали вони всі втрьох та постійно проживали у будинку. З приводу наявності між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 офіційного шлюбу їй невідомо. Жили вони разом як сім`я, сумнівів у неї це не викликало. У гості до сусідів вони ходили, дітей з гостей забирали майже кожного дня. Позивач бувала на будівництві. З приводу придбання будинку їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показав, що позивач є її сестрою. ОСОБА_5 знає, він є сином ОСОБА_7 від першого шлюбу, зустрічались на спільних святах. ОСОБА_19 він познайомився у 2001 році, коли його сестра поїхала з ним на відпочинок. ОСОБА_7 та його сестра мали спільну дитину. Підтверджує факт того, що ОСОБА_7 проживав з сестрою в квартирі по АДРЕСА_3 . У Квартирі по АДРЕСА_5 вони також разом жили, там були речі ОСОБА_7 . У квартирі по АДРЕСА_3 для ОСОБА_7 був обладнаний кабінет, де він працював. ОСОБА_7 з сестрою придбали будинок АДРЕСА_2 та після реконструкції вони переїхали туди десь на початку 2006 року. У гостях у сестри він бував приблизно декілька разів на місяць. Йому відомо про те, що бюджет у ОСОБА_7 та його сестри був спільний, вони разом купували речі та продукти, разом їздили відпочивати.

Відповідач ОСОБА_5 на спростування доводів позивача щодо спільного проживання з ОСОБА_7 посилається на те, що позивач надала фото біля будинку за адресою: АДРЕСА_3 , що доказує, що вона не проживала спільно з ОСОБА_5 , оскільки цей будинок до 2005 року належав ОСОБА_5 та був проданий ним в 2005 році, а всі гроші від продажу він передав своєму батьку ОСОБА_7 для придбання та реконструкції будинку АДРЕСА_2 . Він ніколи не бачив ОСОБА_4 в будинку за адресою: АДРЕСА_3 та вона там ніколи не проживала.

Разом з тим, позивач зазначає про те, що вона не хотіла проживати у будинку АДРЕСА_3 та з 2004 року вона разом з ОСОБА_7 та спільною донькою проживали у належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_5 також посилається те, що на починаючи з 2018 року у позивача погіршились відносини з ОСОБА_7 , вона не надавала йому допомоги та підтримки, постійно з ним сварилась, погрожувала розвестись та часто не ночувала вдома, що підтверджується фотографією із соціальних мереж, з якої вбачається, що позивач знаходилась з іншим чоловіком у м. Одеса в той час, коли ОСОБА_7 потребував її допомоги вдома восени 2019 року. Фактично за ОСОБА_7 останній рік доглядала ОСОБА_10 , яка вела домашнє господарство в будинку АДРЕСА_2 , та була рядом з батьком до його смерті.

Разом з тим, вказані обставини та фотографії з соціальних мереж не спростовують доводи ОСОБА_4 щодо спільного проживання з ОСОБА_7 однією сім`єю та ведення спільного господарства у період з січня 2004 року по квітень 2007 року.

Також, ОСОБА_5 зазначає про те, що покази свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання. Долучені до позову фотографії не доводять факту, що між позивачем та ОСОБА_7 виникли відносини, притаманні подружжю, а спірне майно придбано за спільні кошти та спільними зусиллями.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Частиною 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові ВСУ від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку з цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Відповідно до положень статей 77, 78, 81 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06 квітня 2020 року № 738/1452/17.

Позивачем на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_7 надані суду письмові докази.

У матеріалах справи містяться спільні фотографії позивача з ОСОБА_7 , а також з їх спільною донькою, датовані різними роками, починаючи з 2002 року (т. 1, а.с. 30-34).

Крім того, позивачем надані суду копії договорів, контрактів, специфікацій, видаткових накладних та товарних чеків, які підтверджують придбання меблів, техніки та товарів побутового призначення для спільного з ОСОБА_7 проживання та проведення реконструкції будинку АДРЕСА_2 , датовані починаючи з 2005 року (т. 1, а.с. 16-20, 160-203).

Відповідачем ОСОБА_5 доказів на спростування доводів сторони позивача та показів свідків, які підтвердили факт проживання позивача за ОСОБА_7 з 2004 року, суду не надано. Клопотання про допит свідків, які б могли спростувати доводи позивача, ОСОБА_5 не заявлялось.

Оцінивши надані докази та покази свідків, суд приходить до висновку, що позивач довела факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по 13 квітня 2007 року, оскільки свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_17 постійно бачили сторін через те, що були сусідами по квартирі по АДРЕСА_3 та будинку по АДРЕСА_2 та часто заходили у гості один до одного. Також, свідки ОСОБА_15 , яка допомагала позивачу з донькою, бувала у ОСОБА_4 три рази на тиждень, та ОСОБА_18 , який також бував у гостях у позивача декілька разів на місяць.

Позивач також просить суд:

- визнати спільною сумісною власністю наступне майно: будинок АДРЕСА_2 та земельну ділянку кадастровий номер :69:246:0022;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 ;

- визнати за нею право власності на 1/2 частину земельної ділянки кадастровий номер :69:246:0022.

Згідно зі ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Аналіз наведеної норми свідчить про те, що для визнання майна спільною власністю на підставі ст. 74 СК України, потрібно підтвердити факт проживання осіб однією сім`єю без шлюбу - у той період, коли було придбане спірне майно. Для цього важливе підтвердження фактів ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та витрат, а також придбання іншого майна в інтересах сім`ї.

Будинок АДРЕСА_2 придбаний ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 червня 2005 року (т. 1, а.с. 14-15). Свідоцтво про право власності на зазначений будинок ОСОБА_7 отримав 14 лютого 2012 року (т. 1, а.с. 27).

02 квітня 2008 року на підставі рішення Київської міської ради від 22 лютого 2007 року № 179-10/840 ОСОБА_7 видано державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:246:0022 (т. 1, а.с. 22).

Вбачається, що зазначений будинок та земельна ділянка набуті під час спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю.

25 травня 2015 року ОСОБА_7 склав заповіт, яким заповів все своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_11 в рівних частинах (т. 1, а.с. 23).

16 травня 2020 року ОСОБА_7 склав новий заповіт, яким належний йому на праві власності будинок за адресою: АДРЕСА_2 та земельну ділянку заповідав ОСОБА_5 та ОСОБА_11 в рівних частках (т. 1, а.с. 25).

Враховуючи визнання зазначеного будинку та земельної ділянки спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , останньому на момент складання заповіту від 16 травня 2020 року належала 1/2 частина будинку та 1/2 частина земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, вимоги позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 та 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:246:0022, підлягають задоволенню.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 13166 гривень, по 6583 гривні з кожного.

Керуючись статтями 21, 57, 74 СК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ), третя особа приватний нотаріус Більшина Світлана Олександрівна (м. Київ, просп. Івасюка Володимира, 12г, прим. 193) про встановлення факту сумісного проживання, визнання спільним сумісним майном, визнання права власності задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме те, що ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_7 будинок АДРЕСА_2 .

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:246:0022.

Визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частину земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , кадастровий номер :69:246:0022.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6583 гривні.

Стягнути з ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 6583 гривні.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 21 вересня 2023 року.

Суддя: