ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 703/2330/22
Провадження № 22-ц/821/1313/23
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: Комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго»

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,-

в с т а н о в и в :

КП «Смілакомунтеплоенерго» звернулось до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 55475,36 грн. боргу за надані послуги з теплопостачання житла за період часу з лютого 2018 року по квітень 2022 року, 1324,83 грн. пені, 6946,93 грн. інфляційних втрат та 2868,94 грн. 3% річних.

10 квітня 2023 року до суду надійшла заява КП «Смілакомунтеплоенерго» про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути з відповідача 65987,33 грн. боргу за надані послуги з теплопостачання житла за період часу з лютого 2018 року по березень 2023 року, 388,03 грн. пені, 7773,30 грн. інфляційних втрат та 2863,62 грн. 3% річних.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року заяву комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» від 07 квітня 2023 року про збільшення позовних вимог залишено без розгляду.

Не погоджуючись з ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду 1 інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції на новий розгляд. Вказує, що в мотивувальній частині ухвали суду зазначено, що перше судове засідання відбулося 23 лютого 2023 року, відповідно кінцевим строком подання заяви про збільшення розміру позовних вимог було 23 лютого 2023 року. Проте, із заявою про збільшення позовних вимог, датованою 07.04.2023 позивач звернувся лише 10квітня 2023 року і при цьому не порушував питання (не подав клопотання) про поновлення процесуального строку на подання такого виду заяви. Тобто, суд 1 інстанції вважає, що перше судове засідання у справі відбулося 23 лютого 2023 року та стороною втрачено право на вчинення процесуальних дій у зв`язку з закінченням строку, встановленого законом або судом. Та, одночасно, і його, ОСОБА_1 заяви та клопотання, подані після 23 лютого 2023 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Залишаючи без розгляду заяву комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерг» про збільшення позовних вимог, суд 1 інстанції виходив з того, що в межах наведеної справи перше судове засідання відбулось 23 лютого 2023 року, відповідно, кінцевим строком подання заяви про збільшення розміру позовних вимог було 23 лютого 2023 року. Проте, із заявою про збільшення розміру позовних вимог, датованою 07.04.2023, позивач звернувся лише 10 квітня 2023 року і при цьому не порушував питання (не подав клопотання) про поновлення процесуального строку на подання такого виду заяви. Враховуючи, що заяву про збільшення розміру позовних вимог подано стороною позивача без додержання вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, а саме майже через 1,5 місяці після проведення у справі першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження і без порушення клопотання про поновлення строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, а в силу диспозитивності цивільного судочинства суд не вправі самостійно вирішувати питання про поновлення цього процесуального строку, суд вважає, що вказану заяву належить залишити без розгляду.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Отже, реалізація права особи на судовий захист здійснюється в порядку, встановлено процесуальним законом.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Вказана норма сприяє уникненню зловживань позивачем (його законними або уповноваженими представниками) процесуальним правом на збільшення або зменшення розміру позовних вимог в будь-який час на стадії розгляду справи.

Так, пунктами 6, 7 частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи зобов`язані: виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

При поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 28 жовтня 2022 року о 12год. 00хв. (а.с. 25-26).

28 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено в зв`язку з неявкою сторін по справі (а.с. 53а).

17.11.2022 року справа знята з розгляду в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та розгляд справи перенесено на 14год. 30хв. 27.12.2022 року (а.с. 81)

27 грудня 2022 року справа знята з розгляду в зв`язку з оголошенням повітряної тривоги та розгляд справи перенесено на 09год. 30хв. 23.02.2023 року (а.с. 87а).

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 23 лютого 2023 року розгляд справи відкладено на 04 квітня 2023 року на 15год.00хв. в зв`язку з неявкою учасників судового провадження на розгляд справи та відповідачем подано заяву про відкладення розгляду справи з підстав введення в Україні воєнного стану та небезпекою для його життя (а.с. 97).

04 квітня 2023 року справа знята з розгляду в зв`язку з розглядом суддею іншої справи та розгляд справи перенесено на 06 червня 2023 року на 09год.00хв. (а.с. 110).

10 квітня 2023 року комунальне підприємство «Смілакомунтеплоенерго» подало заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

У ч. 1, 6 ст. 127 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду 1 інстанції про те, що заяву про збільшення розміру позовних вимог подано стороною позивача без додержання вимог пункту 2 частини другої статті 49 ЦПК України, а саме майже через 1,5 місяці після проведення у справі першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження і без порушення клопотання про поновлення строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог, а в силу диспозитивності цивільного судочинства суд не вправі самостійно вирішувати питання про поновлення цього процесуального строку, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку, що вказану заяву належить залишити без розгляду.

Доводи ОСОБА_1 про те, що судом 1 інстанції нерівно встановлено, що стороною втрачено право на вчинення процесуальних дій у зв`язку з закінченням строку, встановленого законом або судом, є помилковими. Оскільки, відповідно до ст. 49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито 12 вересня 2022 року, перше судове засідання відбулося 23 лютого 2023 року, 10 квітня 2023 року позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог. Таким чином позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог майже через 1,5 місяці після проведення у справі першого судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження, чим позивачем втрачено право на вчинення процесуальних дій у зв`язку з закінченням строку, встановленого законом або судом. Крім того, клопотання про поновлення строку на подання заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем не подавалась.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 06 червня 2023 року про залишення без розгляду заяви про збільшення позовних вимог у справі за позовом Комунального підприємства «Смілакомунтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 21 вересня 2023 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко