Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/757/23
Провадження № 2/542/220/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року смт Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в смт Нові Санжари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2023 року ОСОБА_1 (надалі також позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області (надалі також - відповідач, Новосанжарська селищна рада), в якій просила: визнати за нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , право власності за набувальною давністю на частину житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 48).

Разом із позовною заявою від ОСОБА_1 до суду 16 травня 2023 року надійшло клопотання про витребування доказів, за змістом якого остання просила витребувати у Новосанжарській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи, відкритої за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та витяг із спадкового реєстру про заведення спадкової справи відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 45).

14 червня 2023 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті та задовольнив клопотання позивача про витребування доказів та витребував у Новосанжарської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та витяг із спадкового реєстру про заведення спадкової справи відносно померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 (а.с. 54-55).

На виконання ухвали суду про витребування доказів 30 червня 2023 року Новосанжарською державною нотаріальною конторою надано лист № 628/01-16 від 16.06.2023, в якому зазначено, що після померлої ОСОБА_3 заведена спадкова справа № 333/2003 та видані свідоцтва про право на спадщину від 05.11.2004, у зв`язку із закінченням десятирічного терміну зберігання в Новосанжарській державній нотаріальній конторі спадкові справи за 2004 рік передано до Полтавського обласного державного нотаріального архіву. Також рекомендовано звернутись із відповідним запитом до Полтавського обласного державного нотаріального архіву (а.с. 62).

Ухвалою суду від 03 липня 2023 року витребувано із Полтавського обласного державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію спадкової справи № 333/2003, відкритої за померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 67-68).

На виконання ухвали суду про витребування доказів Полтавський обласний державний нотаріальний архів направив належним чином звірену копію спадкової справи № 333, заведеної 22 квітня 2003 року Новосанжарською ДНК до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с. 77-87).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 зазначала, що їй на праві приватної власності належить частина домоволодіння АДРЕСА_1 , яку вона отримала у спадок після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_3 .

Позивачем вказано, що на частину домоволодіння претендувала її сестра ОСОБА_4 . Зазначила, що заяву про прийняття спадщини вона подала, але спадщину не оформила, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 померла. Спадкова справа була заведена, спадкоємці, які могли б претендувати на спадщину після смерті ОСОБА_4 , відсутні.

Вважала, що після смерті ОСОБА_4 частина будинку є безхазяйною.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на вказаного будинку за набувальною давністю, зазначала, що з 1998 року по даний час вона зареєстрована та фактично проживає за даною адресою, відкрито, безперервно володіє, підтримує в належному стані та користується повністю житловим будинком з господарськими побудовами, здійснює поточні та капітальні ремонти за власні кошти, сплачує комунальні платежі, укладає від свого імені договори про постачання електричної енергії та про надання послуг з газопостачання, особові рахунки відкриті на її ім`я.

Позивачем у позовній заяві зазначено, що вона бажає зареєструвати право власності на частину житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки добросовісно і безперервно володіє цілим житловим будинком двадцять один рік.

Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його приписами статі 344 ЦК України, про визнання права власності за набувальною давністю.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу Новосанжарській селищній раді - був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали для надання до суду відзиву на позов разом із усіма доказами, на яких ґрунтуються заперечення відповідача (а.с. 48).

Відповідач Новосанжарська селищна рада правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористалась, у наданій до суду заяві від 08 серпня 2023 року (а.с. 89) проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

У судовому засіданні позивач та її представник просили задовольнити позовні вимоги із підстав, зазначених у позовній заяві.

Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області в судове засідання 14 вересня 2023 року не забезпечила явку свого уповноваженого представника, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином (а.с. 92).

09 серпня 2023 року від відповідача надійшла заява від 08 серпня 2023 року про розгляд справи без участі представника Новосанжарської селищної ради за наявними у справі документами (а.с. 89).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість проводити судове засідання за даної явки.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові докази, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Відповідно до заповіту від 21 квітня 1982 року № 55, ОСОБА_3 на випадок смерті заповідала все своє майно, в тому числі належний їй на праві власності житловий будинок в с. Мала Перещепина, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (зворотній бік а.с. 81 а.с. 82).

Зі свідоцтва про смерть від 06 лютого 1998 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 82 зворотній бік).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 81).

Із заявою від 22 квітня 2003 року про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернулась дочка ОСОБА_4 (а.с. 80).

Також, із заявою від 24 травня 2004 року про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернулась дочка ОСОБА_1 (а.с. 78-79).

05 листопада 2004 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину жилого будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с. 86).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6271769 від 20 січня 2005 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Право власності ОСОБА_1 на частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 також підтверджується інформацією ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 25 листопада 2022 року № 9257, № 9258 (а.с. 21-22).

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не видавалось.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09 липня 2008 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

Відповідно до довідки виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області № 1185 від 22 вересня 2021 року, згідно з господарським обліком Малоперещепинського старостинського округу за ОСОБА_1 значиться жилий будинок з надвірними господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 5).

На замовлення ОСОБА_1 21 листопада 2022 року виготовлений ПП ПБТІ «Інвентаризатор» технічний паспорт на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16-20).

Згідно з випискою із погосподарської книги № 10 с. Мала Перещепина, облікова картка об`єкта погосподарського обліку №0478-1, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , має голову домогосподарства ОСОБА_1 , житлового будинку не успадкована (а.с. 23).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/ будинку осіб від 24 січня 2022 року № 37, ОСОБА_1 зареєстрована разом із сином ОСОБА_6 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

Постановою державного нотаріуса Новосанжарської державної нотаріальної контори від 25 січня 2022 року № 85/02-31, ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 відмовлено у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини (а.с. 28).

На підтвердження факту відкритості та безперервності володіння вказаним житловим будинком, позивачем надані копії наступних документів: договору № 0210068 про користування електричною енергією від 02 серпня 2004 року за адресою с. Мала Перещепина (а.с. 30), акта про монтаж засобу вимірюваної техніки від 12 квітня 2018 року за адресою: с. Мала Перещепина (а.с. 31), актів обстеження димових та вентиляційних каналів від 28 серпня 2015 року (а.с. 32), від 22 жовтня 2016 року (а.с. 33), від 14 грудня 2011 року за адресою: Мала Перещепина, Озерна (а.с. 34), додаткової угоди до договору № 710210 від 04 квітня 2006 року про надання населенню послуг з газопостачання від 07 грудня 2009 року (а.с. 35), договору № 710290 про надання послуг з газопостачання від 03 квітня 2006 року, за адресою: с. Мала Перщепина (а.с. 36), типового договору № 710290 про надання населенню послуг з газопостачання від 11 червня 2004 року (а.с. 37), а також копії титульних листів розрахункових книжок за користування природним газом ОСОБА_1 у с. Мала Перещепина з розрахунками за листопад 2011 року, листопад 2015 року, жовтень 2019 року, січень 2009 року(а.с. 38-40), копії титульних листів розрахункових книжок за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 (а.с. 40-41), розрахунку та квитанції про сплату за спожиту електричну енергію за лютий 2017 року (а.с. 42).

Позивачем вказано, що оскільки у період з 1998 року по теперішній час вона добросовісно, безперервно та відкрито користувалась частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , вона має всі підстави для визнання за нею права власності за набувальною давністю відповідно до частини 1 статті 344 Цивільного кодексу України.

Надаючи оцінку позовним вимогам та аргументам позивача, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Згідно частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Частиною 1 статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своє власністю (частина 1).

Згідно з частиною 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом частини 1 статті 344 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини 4 статті 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Таким чином, відповідно до частини 1 статті 344 ЦК України, для такого набуття необхідна сукупність умов:

- наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт;

- законність об`єкта володіння;

- добросовісність заволодіння чужим майном;

- відкритість володіння; безперервність володіння;

- сплив установлених строків володіння;

- відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Аналізуючи поняття «добросовісність володіння» як ознаку набувальної давності за статтею 344 ЦК України, Верховний Суд України в Постанові від 06.09.2018, по справі № 205/1178/16-ц, прийшов до висновку, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Згідно з правовими позиціями, викладеними у Постановах Верховного Суду від 27.09.2018 у справі № 571/1099/16-ц та Постанові від 31.10.1018 у справі № 683/2047/16-ц, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Аналогічний висновок, викладений також у Постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №645/2540/17-ц, де зазначено, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Відповідно до правового висновку, якого дійшла Велика палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі №910/17274/17 (провадження №12-291гс18), правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Висновки щодо правозастосування

Оцінюючи можливість набуття позивачем права власності на спірну частину житлового будинку за набувальною давністю, суд здійснює аналіз наявності всієї сукупності обставин, зазначених в частині 1 статті 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності саме за відповідною підставою.

Судом встановлено, що позивач, як громадянка України є суб`єктом, який здатний набути у власність об`єкт нерухомості частину житлового будинку.

Спірна частина житлового будинку знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до заповіту від 21 квітня 1982 року № 55, ОСОБА_3 на випадок смерті заповідала все своє майно, в тому числі належний їй на праві власності житловий будинок в с. Мала Перещепина, ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (зворотній бік а.с. 81 а.с. 82).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 81).

Із заявою від 24 травня 2004 року про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернулась дочка ОСОБА_1 (а.с. 78-79).

Також, із заявою від 22 квітня 2003 року про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_3 звернулась дочка ОСОБА_4 (а.с. 80).

05 листопада 2004 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину жилого будинку з господарськими будівлями в АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Згідно з витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 6271769 від 20 січня 2005 року, за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної спільної часткової власності на частки будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Свідоцтво про право на спадщину ОСОБА_4 не видавалось.

Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 09 липня 2008 року, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 26).

Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

З огляду на те, що ОСОБА_4 у передбачений законом строк подала заяву про прийняття спадщини, після померлої матері ОСОБА_3 , вона вважається такою, що прийняла спадщину.

Зокрема, вона прийняла спадщину, що складається із належної їй частки на житловий будинок, своєї матері.

З проаналізованої практики Верховного Суду вбачається, що при вирішенні спорів про визнання права власності за набувальною давністю має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Також, добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Поряд із цим, з матеріалів справи вбачається, що позивач не могла не бути обізнаною про те, що її мати заповідала спірний житловий будинок також і її сестрі ОСОБА_4 .

Відповідно до змісту позовної заяви, позивач підтверджує той факт, що ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини, але не оформила її, так як померла.

А оскільки сестра позивачки подала заяву про прийняття спадщини, вона вважається такою, що її прийняла з 2004 року.

Відповідні обставини спростовують обставину добросовісності заволодіння чужим майном.

На підтвердження відкритості та безперервності володіння нерухомим майном позивачем до суду надані копії договору № 0210068 про користування електричною енергією від 02 серпня 2004 року за адресою с. Мала Перещепина (а.с. 30), акта про монтаж засобу вимірюваної техніки від 12 квітня 2018 року за адресою: с. Мала Перещепина (а.с. 31), актів обстеження димових та вентиляційних каналів від 28 серпня 2015 року (а.с. 32), від 22 жовтня 2016 року (а.с. 33), від 14 грудня 2011 року за адресою: Мала Перещепина, Озерна (а.с. 34), додаткової угоди до договору № 710210 від 04 квітня 2006 року про надання населенню послуг з газопостачання від 07 грудня 2009 року (а.с. 35), договору № 710290 про надання послуг з газопостачання від 03 квітня 2006 року, за адресою: с. Мала Перщепина (а.с. 36), типового договору № 710290 про надання населенню послуг з газопостачання від 11 червня 2004 року (а.с. 37), а також копії титульних листів розрахункових книжок за користування природним газом ОСОБА_1 у с. Мала Перещепина з розрахунками за листопад 2011 року, листопад 2015 року, жовтень 2019 року, січень 2009 року(а.с. 38-40), копії титульних листів розрахункових книжок за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 (а.с. 40-41), розрахунку та квитанції про сплату за спожиту електричну енергію за лютий 2017 року (а.с. 42).

Вказуючи на відкритість володіння будинком по АДРЕСА_1 , позивачем вказано, що нею здійснений поточний та капітальний ремонт вказаного будинку.

Оцінюючі такі аргументи позивача, суд зазначає, що на підтвердження здійснення ремонту будинку, позивачем до суду не надано жодного документа.

На підтвердження оплати комунальних послуг позивачем надані лише копії титульних листів розрахункових книжок за користування природним газом ОСОБА_1 у с. Мала Перещепина з розрахунками за листопад 2011 року, листопад 2015 року, жовтень 2019 року, січень 2009 року(а.с. 38-40), копії титульних листів розрахункових книжок за спожиту електричну енергію ОСОБА_1 (а.с. 40-41), розрахунку та квитанції про сплату за спожиту електричну енергію за лютий 2017 року (а.с. 42).

Документів, що б свідчили про реальну та систематичну оплату за комунальні послуги (квитанції, чеки) позивачем у період за останні 10 років, окрім тих, що зазначені вище - розрахунки за листопад 2011 року, листопад 2015 року, жовтень 2019 року, січень 2009 року (а.с. 38-40), розрахунок та квитанція про сплату за спожиту електричну енергію за лютий 2017 року (а.с. 42), - ОСОБА_1 до суду не надано.

Надані розрахункові книжки та квитанції про оплату послуг за користування природним газом та електричною енергією за листопад 2011 року, листопад 2015 року, жовтень 2019 року, січень 2009 року, лютий 2017 року, не можуть свідчити про безперервність володіння відповідною частиною житлового будинку.

Отже, суд приходить до висновку про те, що позивач не довів наявність підстав для набуття нею права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, з огляду на те, що ОСОБА_1 не може вважатись добросовісним володільцем 1/2 частини відповідного будинку, враховуючи, що безперервність користування 1/ 2 частини нерухомим майном не є доведеною належними доказами.

Суд зазначає, що тривалий час проживання у будинку, догляд та утримання нерухомого майна не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених статтею 344 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи встановлені судом обставини, досліджені докази та зважаючи на норми чинного законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, то й підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 263-265, 268 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ;

представник позивача: ОСОБА_2 , адреса здійснення адвокатської діяльності індивідуально: пл. Перемоги, 11, смт Нові Санжари, Полтавська область, 39300;

відповідач:Новосанжарська селищна рада Полтавського району Полтавської області, , вул. Центральна, 23, смт Нові Санжари, Полтавський район, Полтавська область, 39300.

Повний текст рішення складений 19 вересня 2023 року.

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва