Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2767/23
номер провадження 2-о/695/92/23

30 серпня 2023 року м. Золотоноша
Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Середи Л.В.
секретаря Оніщенко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноші цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золотоніська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,
ОСОБА_1 звернулась до Золотоніського міськрайонного суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту належності правовстановлюючого документу Договору купівлі-продажу від 21.05.1986 року, оскільки у вищезазначеному документі прізвище заявника вказане з помилками із-за неправильного перекладу прізвища з російської мови на українську мову. Внаслідок помилок заявник не може розпорядитись своїм майном. За таких обставин ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, щоб встановити факт належності правовстановлюючого документу на будинок.
У судове засідання заявниця не прибула, у поданій до суду заяву повністю підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити, справу розглядати за її відсутності.
Представник заінтересованої особи Золотоніської міської ради у судове засідання не з`явився, направивши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнає та просить суд ухвалити законне рішення.
Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини осіб, що беруть участь у справі, враховуючи заяву представника позивача та повторну неявку представника заінтересованої особи, суд розглядає цивільну справі за відсутності учасників процесу.
Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав.
Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документів не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я та по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям та по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Як вбачається з листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) вказано, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:
- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;
- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;
- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);
- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Суд констатує, що встановлення факту, з приводу якого ОСОБА_2 звернулась до суду, не пов`язане з вирішенням будь-якого спору, оскільки у заявника із зацікавленою особою відсутні будь-які спори про право, а підтвердження факту належності правовстановлюючого документу необхідне їй особисто для подальшого оформлення угоди щодо відчуження будинку, отже, дана заява, з огляду на відсутність спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Як вбачається з паспорта № НОМЕР_1 , виданого 19.05.2014, орган, що видав: 860-003, прізвище, ім`я та по-батькові заявника російською мовою записане в ньому як « ОСОБА_3 ».
Згідно з даними посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_2 , виданої 02.03.2006 року, орган, що видав: ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області прізвище, ім`я та по-батькові заявника українською мовою записане як « ОСОБА_4 ».
Але під час внесення в 1986 році анкетних даних заявника з її паспорта громадянина РФ, який був заповнений лише російською мовою, в правовстановлюючі документи на будинок з надвірними спорудами, який складався на той час українською мовою, Державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно Валентиною Іванівною прізвище покупця було перекладене з російської мови на українську мову як «Біленька», в зв`язку з чим правовстановлюючі документи на належну їй нерухомість містять наступні дані:
- у Договорі купівлі-продажу від 21.05.1986, реєстр.№ 1791 вказано, що покупцем будинку є гр. ОСОБА_5 ;
- з Витягу з Державного реєстру правочинів № 10405357 від 21.09.2011 (витяг до основного договору) вбачається, що набувачем будинку є гр. ОСОБА_5 ;
- з Витягу з Державного реєстру правочинів № 10405399 від 21.09.2011 (витяг до дублікату договору) вбачається, що набувачем будинку є гр. ОСОБА_5 .
Таким чином, суд вважає, що при оформленні та видачі правовстановлюючих документів була допущена помилка у прізвищі заявника при перекладі з російської мови на українську.
За таких обставин у суду не виникає жодних сумнівів щодо факту належності договору купівлі-продажу заявнику, а тому суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі.
На підставі зазначеного та керуючись ст. 209,
ст., ст. 212, 213, 256, 259 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Золотоніська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити повністю.
Встановити, що Договір купівлі-продажу від 21.05.1986 року, реєстр. № 1791, посвідчений державним нотаріусом Золотоніської державної нотаріальної контори Сахно В.І., відповідно до якого ОСОБА_5 купила будинок з надвірними будівлями, що знаходиться у АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Суддя: Середа Л.В.