ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6778/23 Справа № 176/2431/22 Суддя у 1-й інстанції - Кучма В.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Барильської А.П.,

суддів: Зайцевої С.А., Максюти Ж.І.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року по справі за позовом Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2022 року Комунальне підприємство "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради (далі - КП "Жовтоводськтепломережа") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що квартира АДРЕСА_1 є приватною власністю відповідачів. ОСОБА_2 належить 2/3 частини житла, а ОСОБА_1 - 1/3 частина житла. Відповідно до рішення Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29 листопада 2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м.Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа». Тривале невиконання відповідачками зобов`язань по оплаті послуг з централізованого опалення в повному обсязі, призвело до виникнення заборгованості у загальному розмірі 73386,69 грн, тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки ОСОБА_2 , на їх користь заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2008 року по 01 жовтня 2022 року у сумі 48924,46 грн, з яких: 28591,68 грн - сума основного боргу, 17052,80 грн - інфляційні нарахування, 3279,98 грн - три відсотки річних та судові витрати по справі, стягнути з відповідачки ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2008 року по 01 жовтня 2022 року у сумі, що складає 24462,23 грн, з яких основний борг - 14295,84 грн, інфляційні нарахування - 8526,40 грн та три відсотки річних - 1639,99 грн, а також судовий збір у відповідній пропорції.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року позовні вимоги КП "Жовтоводськтепломережа" задоволено. Вирішено питання стосовно судових витрат (а.с.72-75).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості, яка утворилась за період з 01 грудня 2008 року по 01 грудня 2019 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що стягненню з них підлягає заборгованість виключно в межах визначеного законом строку позовної давності, а тому звернувшись до суду в грудні 2022 року, позивач пропустив позовну давність до періодичних платежів, зокрема за період з 01 грудня 2008 року по 01 грудня 2019 року (а.с.78-80).

Позивач своїм правом, передбаченим ст.360 ЦПК України, не скористався.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 73 386,69 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_1 є спільною частковою власністю відповідачів. Відповідачці ОСОБА_2 належить 1/3 частини житла на підставі свідоцтва про право власності р№ НОМЕР_1 від 18 січня 2007 року та 1/3 частина - на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 листопада 2008 року, відповідачці ОСОБА_1 належить 1/3 частина житла на підставі свідоцтва про право власності р№ НОМЕР_1 від 18 січня 2007 року (а.с.18-19).

Згідно із рішенням Жовтоводського міськвиконкому №410/1 від 29 листопада 2000 року функції по збору платежів від населення за послуги гарячого водопостачання та опалення перейшли від ВЖРЕО м. Жовті Води до КП «Жовтоводськтепломережа» (а.с.21).

КП «Жовтоводськтепломережа» на відповідачку ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок НОМЕР_2 .

Відповідно до розрахунку заборгованості за опалення відповідачки мають заборгованість перед позивачем за період з 01 грудня 2008 року по 01 жовтня 2022 року на загальну суму 42887,51 грн (а.с.6-11).

Розрахунок послуг здійснений на підставі тарифів та відповідно до опалювальної площі квартири.

Оскільки квартира, за якою позивачем надаються послуги з теплопостачання перебуває у відповідачів у спільній частковій власності, а саме: ОСОБА_2 належить 2/3 частини квартири, а ОСОБА_1 - 1/3 частина квартири, позивач розподілив наявну заборгованість наступним чином: заборгованість ОСОБА_2 за послуги з централізованого опалення за період з 01 грудня 2008 року по 01 жовтня 2022 року складає 28591,68 грн, заборгованість ОСОБА_1 за цей же період, складає 24462,23 грн.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат та 3% річних, здійсненого позивачем у зв`язку з невиконанням відповідачами обов`язку щодо оплати за надані послуги інфляційні нарахування позивачем ОСОБА_2 складають 17052,80 грн, та 3% річних складають 3279,98 грн, а ОСОБА_1 , 8526,40 грн - інфляційні нарахування та 3% річних 1639,99 грн (а.с.12-14).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачами частково сплачувались грошові кошти на оплату наданої позивачем послуги з централізованого опалення, зокрема, починаючи з листопада 2021 року відповідачки почали сплачувати суми, які були значно вищими за нараховані їм суми поточних платежів, що свідчить про те, що відповідачки сплачували не тільки поточні нарахування, а й погашали заборгованість за надані послуги, тому вони перервали строк позовної давності та до стягнення підлягає заборгованість, яка виникла за період з 2008 року.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд.

Відповідно до вимог ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст.4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року у даній справі позовні вимоги КП "Жовтоводськтепломережа" задоволені в повному обсязі (а.с.43-45).

05 травня 2023 року відповідачки звернулись до суду з заявою про перегляд заочного рішення, в якій просили скасувати заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13 лютого 2023 року та відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01 грудня 2008 року по 01 грудня 2019 року у зв`язку зі спливом строку позовної давності (а.с.50-51).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2023 року заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області скасовано (а.с.64-65).

24 травня 2023 року відповідачки звернулись до суду з відзивом на позовну заяву, в якому наполягали на застосуванні строків позовної давності (а.с.69).

Суд першої інстанції не погодився з доводами відповідачів щодо спливу строку позовної давності, оскільки вони частково сплачували заборгованість за послуги теплопостачання, чим, на думку суду першої інстанції, перервали строк позовної давності.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції та доходить до висновку про прийняття до уваги клопотання відповідачів про застосування строків позовної давності, у зв`язку з наступним.

Згідно із статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, виходячи з вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц.

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно з частинами першою, третьою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Разом з тим дії, що свідчать про переривання позовної давності повинні бути вчинені до спливу позовної давності.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 01 червня 2022 року у справі № 686/23170/19 (провадження № 61-13802 св 21).

Окрім цього, правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо є докази, що підтверджують факт такого переривання. (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року, справа № 638/4373/18, провадження № 61-11499св22).

Отже, зважаючи на те, що з позовом позивач звернувся в грудні 2022 року, а перша оплата згідно наданого позивачем розрахунку у розмірі 2985 грн була здійснена у листопаді 2021 року, тобто після спливу строку позовної давності з урахуванням останньої оплати у 2013 році, то заборгованість за комунальні послуги має бути обмежена нарахуваннями за останніми трьома роками до звернення до суду, тобто за період з грудня 2019 року по жовтень 2022 року, в межах заявленого в позові строку.

Частина четверта статті 267 ЦК України визначає, що поза межами позовної давності вимоги задовольнятися не можуть, і сплив цього строку є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила(частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).

Частиною 1 ст. 32 Закону «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно.

Крім того, обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення щомісячного платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки позивачем не надано доказів погодження між сторонами іншого строку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просив стягнути заборгованість за період з 01 грудня 2008 року по 01 жовтня 2022 року, звернувшись до суду першої інстанції з даним позовом 02 грудня 2022 року, тобто після спливу позовної давності щодо щомісячних платежів по 01 грудня 2019 року, включно.

На підставі зазначеного, колегія суддів доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог КП "Жовтоводськтепломережа" про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 01 грудня 2008 року по 01 грудня 2019 року, у зв`язку зі спливом позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із позовом про захист свого порушеного права поза межами строку позовної давності та не заявляв клопотання про поновлення пропущеного строку позовної давності з викладенням поважних причин.

Разом з тим, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2022 року, у зв`язку з чим в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

26 квітня 2017 року Верховний Суд України, у справі №3-1522гс16, сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання, згідно якої внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Таким чином, стягнення інфляційних втрат і 3 % річних має відбуватися за останні три роки, які передували зверненню позивача до суду з даним позовом, тобто з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2022 року.

Колегія суддів звертає увагу, що завданням цивільного судочинства у контексті статті 2 Цивільного процесуального кодексу України є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виконання завдань цивільного судочинства залежить від встановлення судом у справі об`єктивної істини та правильного застосування норм матеріального і процесуального права.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З огляду на вищевказане, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відтак, виходячи з розрахунку позивача, заборгованість за послуги з централізованого опалення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2022 року, враховуючи внески на погашення заборгованості, становить 1634,20 грн, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість в розмірі 544,74 грн, а з ОСОБА_2 - 1089,46 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що з лютого 2020 року позивач не нараховував відповідачкам штрафних санкцій.

Беручи до уваги вищезазначене та наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних колегія суддів приходить до наступного.

В період з грудня 2019 року по лютий 2020 року, враховуючи сукупний індекс інфляції за цей період, інфляційні нарахування на заборгованість відповідачів становлять (- 3,29 грн), тобто відсутні, а тому до стягнення не підлягають.

В період з грудня 2019 року по лютий 2020 року нараховано 3% річних на заборгованість відповідачок в розмірі 4,56 грн (3,60 грн за грудень 2019 року та 0,96 грн за січень 2020 року), а тому до стягнення з ОСОБА_1 підлягають 3 % річних по заборгованості за централізоване опалення в розмірі 1,52 грн, а з ОСОБА_2 - 3,04 грн.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи результат апеляційного перегляду рішення позовні вимоги КП "Жовтоводськтепломережа" задоволені на 2,23%, а тому на їх користь підлягає до стягнення з відповідачів судовий збір за задоволену частину позову в розмірі 55,33 грн, відповідно з ОСОБА_1 підлягає до стягнення на користь КП "Жовтоводськтепломережа" судовий збір в розмірі 18,44 грн, а з ОСОБА_2 - в розмірі 36,89 грн. Крім того, беручи до уваги, що апеляційна скарга підлягає до задоволення в повному обсязі з КП "Жовтоводськтепломережа" підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн, що відповідно становить 1240,50 грн. на користь ОСОБА_1 та 2481 грн. - на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2022 року в розмірі 1 092,50 грн, що складається з: суми основного боргу в розмірі 1 089,46 грн та 3% річних в розмірі 3,04 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () заборгованість за послуги централізованого опалення за період з 01 грудня 2019 року по 01 жовтня 2022 року в розмірі 546,26 грн, що складається з: суми основного боргу в розмірі 544,74 грн та 3% річних в розмірі 1,52 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () судовий збір в розмірі 36,89 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () судовий збір в розмірі 18,44 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 2481 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Жовтоводськтепломережа" Жовтоводської міської ради () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1240,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: С.А. Зайцева

Ж.І. Максюта