Справа № 369/5059/23
Провадження № 2/369/3791/23
РІШЕННЯ

Іменем України

08.08.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Дубас Т.В.,

за участю секретарів судових засідань Житар А.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів, у якому просила суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються із платника аліментів батька, ОСОБА_3 , на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду, справа №369/4418/21 від 09.09.2021р. та Постанови Київського апеляційного суду, провадження №22-ц/824/2086/.2022 від 17.01.2022р. на користь отримувача аліментів матері, ОСОБА_1 ,на утримання сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000,00грн. щомісячно на 1/4 частку з усіх видів заробітку та доходу щомісячно, з дати прийняття позову до досягнення дитиною повноліття

Подану позовну заяву обґрунтовує тим, що 08 січня 2005 року вона, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уклала шлюб з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вони зареєстрували 08 січня 2005 року у Бердичівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, про що зроблений актовий запис №6, свідоцтво про шлюб, серія НОМЕР_1 .

У шлюбі у них народилася дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серія НОМЕР_2 від 20.05.10 року.

Дитина проживає разом з мею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї №546 від 02.08.2022 року.

Шлюб між нею та відповідачем розірвано 03.12.2020 року, що підтверджується копією рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2020 року по справі №369/7961/20.

Позивач 01.04.2021 р. звернувся з позовною заявою про примусове стягнення аліментів у фіксованій сумі - 4000. 00 грн. до Києво-Святошинського районного суду Київської області. Рішенням даного суду по справі №369/4418/21, її позов задоволено частково та встановлено фіксовану суму аліментів в розмірі 3000.00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду Київської області від 17.01.21 року змінено рішення Києво-Святошинського суду по цивільній справі про стягнення аліментів та встановлено розмір аліментів в сумі 2000.00 грн. на місяць. Виконавчий лист № 369-4418-21. Відповідач добровільно аліменти не сплачував. А примусове стягнення почалося з 31.08.2022 року. За цей час інфляція склала більше 20%. Позивач вимушена з квітня 2021 року по серпень 2022 року за рахунок своїх коштів та коштів своїх батьків утримувати сина, не отримуючи ніякої матеріальної підтримки від батька дитини. Згідно п.2 ст.184 СК України фіксована сума аліментів повинна індексуватися, але в 2022 році сума не була проіндексована, а в 2023 році індексацію не проводять відповідно закону про Державний бюджет на 2023 рік. Інфляція за 2022 рік більше 26%.

В серпні 2022 року сину робили операцію по видаленню апендициту в Бердичівській міській лікарні. Операцію робили два рази, але в дитини тільки загострилася хвороба і необхідно було терміново перевести дитину в обласну дитячу лікарню. Результатом неправильного лікування в Бердичівській ЦМЛ став абсцес черевної порожнини, В обласній лікарні проведена процедура чистки черевної порожнини та лікування антибіотиками останнього покоління. Це дало можливість спасти дитину. На проведення всіх операцій потрібні були значні кошти, але Відповідач ніякої допомоги не надав, а тільки коли особисто побачив стан дитини після дзвінків Позивача - почав розуміти, що такі операції та медикаменти безоплатно не проводяться та не надаються. На реабілітацію дитини теж потрібні значні кошти. Реабілітацію ОСОБА_5 проходить ще і в даний час, що підтверджується виписками з медичної книжки. А також проходить курс лікувально- фізичних вправ та масажу для лікування кіфо-сколіозу. Для цього потрібні кошти не менше 400 грн. на тиждень.

Позивач звертався до Відповідача з проханням надати довіреність на дозвіл виїзду з дитиною за кордон для того, щоб Позивач мала можливість на час воєнного стану в країні знайти роботу за кордоном, яка б давала можливість значно більшого заробітку та відповідно кращої реабілітації для дитини та кращого фінансового забезпечення для дитини та себе. Але Відповідачем відмовлено у видачі довіреності і Позивачем втрачена можливість отримання значно більшого заробітку і відповідно, за власні кошти,проводити реабілітацію дитини.

Позивач звертався із проханням до Відповідача, щоб Відповідач приймав більшу участь у вихованні сина, але Відповідачем надана відповідь, що в нього такої можливості немає, але якщо буде рішення суду, то Відповідач збільшить фінансову підтримку.

На момент розгляду судового впровадження в 2021-2022 роках Відповідачем, була представлена довідка про заробітну плату, яка складала 3000-6000 грн. на місяць, що не відповідало статистичним даним по заробітній платі водіїв в Києві. На основі цієї довідки і було визначено Київським апеляційним судом фіксована сума аліментів в розмірі 2000.00 грн. При цьому Відповідач знайшов можливість найняти адвоката та оплатити його послуги, а Позивач як і тоді так і зараз подавав позовні заяви та брала участь у справах самостійно, так як можливості наймати адвоката не.має.;

Тому Позивач звернувся до суду із заявою згідно ст. 181 та ст.183 СК України про зміну способу стягнення аліментів із фіксованої на частку в розмірі 25% від отриманого доходу(заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини. Відповідач є здоровим та працездатним, на даний момент Відповідач проходить службу в ЗСУ і вже отримує офіційну заробітну плату значно вищу і має можливість надавати значно більшу фінансову підтримку сину,так як ніяким вихованням сина Відповідач не займався і не займається зараз.

Ухвалою Києво-Святошинський районний суд Київської області від 10.04.2023 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Петренко Анна Сергіївна подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що оскільки позивач у позовній заяві просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з платника аліментів батька, ОСОБА_3 на підставі рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022 року (справа № 369/4418/21) на користь отримувача аліментів ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн. щомісячно на 1/4 частину з усіх видів заробітку та доходу щомісячно, з дати прийняття позову до досягнення дитиною повноліття.

Заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що з 08.01.2005 року по 03.12.2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після розірвання шлюбу син проживає разом з позивачкою, яка займається його вихованням та утриманням, а тому посилаючись на ст. ст. 181, 183 СК України просить про зміну способу стягнення аліментів із фіксованої на частку в розмірі 25% від отриманого доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами та заперечує проти задоволення даного позову в повному обсязі. Що стосується доводів, підстав та міркувань позивача викладених в аргументації позовної заяви, представник відповідача просить звернути увагу суду на наступне.

Так, дійсно сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 08.01.2005 року по 03.12.2020 року, від шлюбу мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ще до розірвання шлюбу сторони проживали окремо, а саме з березня 2020 року.

Проте, незважаючи на те що подружні стосунки між сторонами припинилися, відповідач спілкується з сином та особисто йому надає моральну та матеріальну підтримку і допомогу у вигляді подарунків та необхідних речей.

Згідно постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022 року відповідачу було присуджено аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується надалі зазначеного позивачкою в тексті позову, а саме про операцію з видалення апендициту то описане в позовній заяві кардинально відрізняється від даних зазначених у наданій до позову виписці із медичної карти стаціонарного хворого 5090 із рекомендацій які було надано лікарем вбачається: нагляд сімейного лікаря, щадна вікова дієта - 1 тиждень, обробка ран розчином діамантового-зеленого 2 рази на добу - до повного загоєння ран, препарат лактес, препарат аллохол дитячий, контроль УЗД органів черевної порожнини через 1 місяць, обмеження фізичних навантажень. Дана виписка датована 26.08.2022 року, тобто 9 місяців назад. Більше того ОСОБА_3 був присутнім в лікарні на момент того, як син там перебував. З моменту проведення операції до моменту подачі позову до суду пройшло 8 місяців, до позову не надано жодного документу який би свідчив про те, що ОСОБА_6 потрібна реабілітація.

З позовної заяви не вбачається жодної обставини, передбаченої ст. 192 СК України для зміни способу стягнення аліментів.

Також в тексті позовної заяви зазначено, що на момент розгляду судового провадження в 2021-2022 роках відповідачем була представлена довідка про заробітну плату, яка складала 3000-6000 грн. на місяць, що не відповідало статистичним даним по заробітній платі водіїв в Києві. На основі цієї довідки і було визначено Київським апеляційним судом фіксована сума в розмірі 2000 грн. При цьому відповідач знайшов можливість найняти адвоката та оплатити його послуги, а позивач як і тоді так і зараз подавав позовні заяви та брала участь у справах самостійно, так як можливості наймати адвоката немає.

На противагу зазначеному, в провадженні про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання дитини надавались довідки про доходи ОСОБА_3 за останні пів року, з якої вбачалось що відповідач працював в Приватному підприємстві «А.Т.Н.» на посаді водія автотранспортного засобу та отримував мінімальну заробітну плату, яка за період з листопада 2020 року по квітень 2021 року складає суму у розмірі - 31 330 грн. 00 коп. Дана довідка відображала реальну заробітну плату ОСОБА_3 та довідка про доходи ОСОБА_3 , з якої вбачається що відповідач працював в Приватному підприємстві «А.Т.Н.» на посаді водія автотранспортного засобу та отримував мінімальну заробітну плату, яка за період з березня 2021 року по серпень 2021 року складала суму у розмірі - 33 270 грн., з якої утримується податок з доходів фізичних осіб та військовий збір у розмірі - 6 487 грн. 65 коп.

Тож надані довідки відображали реальну заробітну плату відповідача, а не якісь там статистичні дані які позивач не підтвердив жодним належним та допустимим доказом.

Єдине, що стало підставою звернення з позовом про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються з платника аліментів батька, ОСОБА_3 на підставі рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 17.01.2022 року (справа № 369/4418/21) на користь отримувача аліментів ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн. щомісячно на 1/4 частину з усіх видів заробітку та доходу щомісячно, з дати прийняття позову до досягнення дитиною повноліття, так це те що відповідач несе військову службу та захищає батьківщину, адже думає що він отримує величезну заробітну плату. Проте, на превеликий жаль це не так.

07 квітня 2021 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 119.

Наразі, на утриманні ОСОБА_3 перебуває малолітня дитина та дружина, оскільки дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, яке видане Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 26.08.2021 року. Окрім того, дружина відповідача ОСОБА_9 наразі вагітна та вони чекають на другу спільну дитину, що підтверджується довідкою № 50 від 20.04.2023 року, що видана Поліклінічним відділенням КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради.

Разом з тим, представник відповідача просить звернути увагу суду на те, що відповідач допомагає в тому числі фінансово своїй мамі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка має другу групу інвалідності довічно та потребує стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу.

Окрім того, наразі в Києво-Святошинському РВДВС ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 46367339 за яким з відповідача стягуються грошові кошти у розмірі 14 000 грн. 00 коп. на користь ОСОБА_11 згідно виконавчого листа виданого на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Також, в своєму позові позивач зазначає, що відповідач є здоровим та працездатним, на даний момент проходить службу в ЗСУ і отримує офіційну заробітну плату значно вищу і має можливість надавати значно більшу фінансову підтримку.

З урахуванням викладеного у відзиві відповідач немає можливості сплачувати більше коштів на утримання сина іншим способом, тобто у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), оскільки сплачує аліменти в твердій грошовій сумі та надає сину ОСОБА_6 кошти додатково, купує одяг та інші необхідні речі. Утримує малолітнього сина ОСОБА_12 та дружину, яка наразі вагітна другою дитиною, допомагає фінансово своїй мамі, яка також потребує допомоги.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні, позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Петренко Анна Сергіївна в судовому засіданні, проти позову не заперечувала та просила відмовити у його задоволенні.

Суд, вислухавши думку осіб, які приймалиу часть у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо, шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, приходить до наступного висновку.

08.01.2005 р. зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області.

У шлюбі у сторін народилась дитина - син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , видане міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 373.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03.12.2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09.09.2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 3 000 (три тисячі гривень) 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з 01.04.2021 року і до досягнення ним повноліття.

Постановою Київського апеляційного суду від 17 січня 2022 року, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2021 року в частині змінити в частині визначеного розміру аліментів, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

"Стягнути з ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_7 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_8 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп., щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2021 і до досягнення дитиною повноліття". В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Як вбачається з матеріалів справи 07 квітня 2021 року ОСОБА_3 уклав шлюб з ОСОБА_7 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 119.

Як вбачається зі свідоцтва про народження, яке видане Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 26.08.2021 року у відповідача ОСОБА_3 народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, дружина відповідача ОСОБА_9 наразі вагітна та вони чекають на другу спільну дитину, що підтверджується довідкою № 50 від 20.04.2023 року, що видана Поліклінічним відділенням КНП «Вишгородська центральна районна лікарня» Вишгородської міської ради.

Більш того, мати відповідача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , є інвалідом другої групи, довічно та потребує стороннього догляду, що підтверджується висновком лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду внаслідок психічного розладу.

Дані правовідносини регулюються нормами СК України.

Статтею 180 СК України визначено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ч. 1 ст. 192 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Проте позивачкою ОСОБА_1 не надано довідку-розрахунок заборгованості по аліментах та не надано довідки про покращення матеріального стану відповідача.

Пред`являючи позов, стороною позивача було вказано, що відповідач проходить службу у ЗСУ і отримує офіційну заробітку плату, яка є значно вищою, а тому відповідач має можливість сплачувати аліменти в частці від заробітку, та позивач вважає, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів із твердої грошової суми на частку від доходу.

В обґрунтування заперечень на позов стороною відповідача вказувалось на те, що відповідач не проходить службу у лавах ЗСУ, доказів значного покращення майнового стану відповідача стороною позивача не надано, підстави для зміни способу стягнення аліментів відсутні, а вимог про збільшення розміру аліментів позивачем не пред`явлено, в зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову за наведених в ньому підстав.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цимКодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що стороною позивача не надано доказів того, що обставини щодо участі відповідача у вихованні та утриманні дитини змінилися з часу рішення суду про встановлення аліментів в твердій грошовій сумі, позивачем не доведено погіршення її матеріального чи сімейного становища, та/або покращення матеріального становища відповідача, які б поза розумним сумнівом свідчили про необхідність зміни способу раніше присуджених аліментів.

Твердження позивача про те, що відповідач отримує дохід від військової служби та має змогу сплачувати аліменти в частці від заробітку, суд відкидає, оскільки законодавець не пов`язує працездатність платника аліментів та його можливість сплачувати аліменти із підставами для зміни способу стягнення аліментів, а відтак наведені твердження сторони позивача є хибними.

Слід також зазначити про те, що з тексту позову та доданих до нього документів не вбачається наявність достатніх обставин, які в силу закону можуть слугувати підставою для зміни розміру аліментів, а пред`явлення позову, на переконання суду, є бажанням позивача отримувати аліменти у більшому розмірі ніж встановлені судом в 2022 році.

Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи викладене, а також оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, та їх взаємний зв`язок, суд вважає, що доводи позову не ґрунтуються на законі, не знайшли свого об`єктивного підтвердження в ході розгляду справи, та достатніх обставин, з якими закон пов`язує можливість зміни способу стягнення аліментів в даному спорі, не встановлено, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 259, 263-265, 268, 273, 282, 365 ЦПК України, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів залишити без задоволення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Тетяна ДУБАС