Справа № 444/889/22 Головуючий у 1 інстанції: Зеліско Р.Й.
Провадження № 22-з/811/178/23 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
28 серпня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий - суддя Цяцяк Р.П.,
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю секретаря Цьони С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові заяву адвоката Марківа Руслана Богдановича, представника ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат у справі за його апеляційною скаргою на заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року,
Постановою Львівського апеляційного суду від 26 червня 2023 року апеляційну скаргу Марківа Руслана Богдановича , представника ОСОБА_1 , було задоволено.
Заочне рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2022 року скасовано.
Відмовлено Моторно (транспортному) страховому бюро України у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 за їх недоведеністю.
Стягнуто з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 9 300 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (а.с. 241-245).
03 липня 2023 року до суду поступила заява Марківа Р.Б. , представника відповідачки (апелянта) ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат, в тому числі - на оплату професійної правничої допомоги, яка містить клопотання про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з позивача на користь відповідачки 65 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 5 400 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача (а.с. 254-260).
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
21 липня 2023 року представник Моторно (транспортного) страхового бюро Українинадіслала до суду Заперечення на заяву про стягнення судових витрат, яке містить клопотання про відмову у задоволенні вимоги про стягнення на користь відповідачки судових витрат, в тому числі - і на оплату професійної правничої допомоги, а також клопотання про розгляд згаданої заяви без участі представника позивача (а.с. 287-289).
28 серпня 2023 року адвокат Марків Р.Б. надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його заявою про стягнення судових витрат без його участі (а.с. 297-299).
Заслухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи з межах доводів заяви представника відповідачки про стягнення судових витрат у справі, колегія суддів дійшла наступних висновків.
ЦПК України встановлено, що:
- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);
- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);
- розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137);
- суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 137);
- обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 137).
Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:
(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;
(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.
Матеріалами справи стверджується наступне.
В апеляційній скарзі зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт (відповідачка) понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складає 5 400 грн. пов`язаних із залученням перекладачів та 10 000 грн. на оплату правничої допомоги адвоката (а.с. 128).
В матеріалах справи міститься посилання аж на 3 (три) договори про надання правової допомоги, які були укладеними між відповідачкою та адвокатом Марків Р.Б., а саме:
-від 12.10.2021 року № 12-10/21 (а.с. 256);
-від 01.11.2022 року № 35 (а.с. 262-264);
-від 13.11.2022 року № 13/11 (а.с. 79-зворот, 84-зворот, 104-зворот).
При цьому 2 (два) з 3 (трьох) вищезгаданих договорів (від 12.10.2021 року № 12-10/21 та від 13.11.2022 року № 13/11) у матеріалах справи взагалі відсутні.
А договір № 12-10/21 з відповідачкою було укладено ще 12.10.2021 року, тобто - за більш, як 7 (сім) місяців до того, як МТСБУ звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .
Будь-які пояснення щодо вищенаведених обставин у матеріалах справи відсутні.
Наявний у справі договір від 01.11.2022 року № 35 було долучено до матеріалів справи лише після апеляційного розгляду справи і цей договір не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом (а.с. 262-264).
«Узгоджений сторонами розмір оплати професійної правничої допомоги за супровід даної справи у суді першої та другої інстанції» у розмірі 65 000 грн. (як зазначено у заяві) між сторонами (відповідачкою та адвокатом) було «узгоджено» лише після апеляційного розгляду справи, а саме: 26 червня 2023 року (а.с. 267-268), тобто - в той день, коли судом апеляційної інстанції було винесено постанову за наслідками апеляційного розгляду справи.
Тобто, як вбачається з вищенаведеного, як на стадії розгляду справи судом першої інстанції, так і на стадії розгляду справи судом апеляційної інстанції, позивач (МТСБУ) був позбавлений можливості подати до суду аргументоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
З урахуванням всіх вищенаведених обставин в їх сукупності та з урахуванням критеріїв складності даної справи і ціни позову, колегія суддів приходить до висновку про те, що з позивача на користь відповідачки підлягає до стягнення 5 400 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням перекладачів (а.с. 273), та 10 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, що (на переконання колегії суддів) буде відповідати критеріям розумності, виваженості та справедливості.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 367, 382, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
П О С Т А Н О В И В:
Заяву адвоката Марківа Руслана Богдановича, представника ОСОБА_1 , про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з Моторно (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 5 400 грн. судових витрат, пов`язаних із залученням перекладачів, та 10 000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу, а всього: 15 400 (п`ятнадцять тисяч чотириста) грн. 00 коп. судових витрат.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 28 серпня 2023 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.