УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Харечка С.П.,

при секретарі Литвиненко В.М.,

з участю головного державного виконавця Несторяк Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівного подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Несторяк Юрія Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Несторяк Юрій Михайлович звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з поданням, в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції головного державного виконавця Несторяка Ю.М. знаходиться виконавче провадження 72298327 з виконання Виконавчого листа №569/14194/21 виданий 10.07.2023 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики (розписки) від 31.08.2016 року в розмірі 7000 доларів США 00 центів.

Вказує, що 20.07.2023 виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено. ОСОБА_1 згідно відповіді Державної податкової служби не одержує доходи. Вказує, що боржник ухиляється від виконання рішення суду, тому є підстави тимчасово обмежити його у праві виїзду за межі України, у зв`язку з цим звертається до суду з даним поданням.

В судовому засіданні головний державний виконавець подання підтримав та просив суд його задовольнити.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) знаходиться виконавче провадження №72298327 з примусового виконання виконавчого листа № 569/14194/21 виданого 10.07.2021 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики (розписки) від 31.08.2016 року в розмірі 7000 доларів США 00 центів та судових витрат у розмірі 1456,00 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

20.07.2023 року головним державним виконавцем Несторяк Юрієм Михайловичем винесено постанову ВП №72298327 про арешт коштів боржника.

07.08.2023 року головним державним виконавцем Несторяк Юрієм Михайловичем винесено постанову ВП №72298327 про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

09.08.2023 року головним державним виконавцем Несторяк Юрієм Михайловичем винесено постанову ВП №72298327 про розшук майна боржника.

31.08.2023 року головним державним виконавцем Несторяк Юрієм Михайловичем винесено постанову ВП №72298327 про арешт майна боржника.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, має право звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи чи керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішенням про стягнення періодичних платежів.

Відповідно до ч.3 ст.441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон є не тільки наявність невиконаних зобов`язань, але і ухилення від їх виконання.

Виходячи з аналізу вказаних норм, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника судом можливе лише при встановленні умислу боржника на злісне ухилення від виконання ним свого обов`язку. Тобто, законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тобто за будь-які свідомі діяння боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

У справі «Гочев проти Болгарії» («Gochevv.Bulgaria» від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» («Khlyustov v. Russia» від 11.07.2013 року) ЄСПЛ застосував указані стандарти при вирішенні питання щодо заборони виїзду боржника за кордон у зв`язку з невиконанням судового рішення про стягнення заборгованості. Зокрема, у цій справі ЄСПЛ визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника в праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

В матеріалах подання відсутні докази на підтвердження вчинення боржником саме умисних дій, спрямованих на приховання грошових коштів, рухомого та нерухомого майна, інших цінностей, а також про ухилення від виконання зобов`язань, покладених на ОСОБА_1 у зв`язку з примусовим виконанням рішень суду.

Згідно з Інструкцією з організації примусового виконання рішень, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, подання державного виконавця щодо обмеження у праві виїзду за межі України у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, що відповідно до Закону підлягає примусовому виконанню, має обов`язково містити, зокрема, інформацію про перетинання боржником державного кордону України; обґрунтування наявності фактів ухилення боржника - фізичної особи від виконання своїх зобов`язань (розділ XIII. Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну).

Державним виконавцем не подано доказів, що боржник має намір виїхати за межі України або зробить це з метою ухилення від виконання судового рішення.

Матеріали подання містять фактичні дані щодо перебігу вчинених ним дій, спрямованих на примусове виконання виконавчих документів, однак доказів того, що боржник ухиляється від виконання судових рішень державним виконавцем не наведено.

Враховуючи, що матеріали подання не містять доказів факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання рішень, як і доказів наміру боржника вибути за межі України з метою ухилення від виконання зобов`язань, суд вважає, що відсутні підстави для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись ст. 260, 353, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Несторяк Юрія Михайловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Харечко С.П.