Справа №442/4402/23
Провадження №2/442/957/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі: головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судового засідання Томан Р.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дрогобичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 442/4402/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Якима І.С.,

малолітньої ОСОБА_4

встановив :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 22.04.1999 та зареєстрований Відділом РАГС Дрогобицької міської ради Львівської області, актовий запис №154; встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її батьком ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.04.1999 уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує на те, що спільне життя з відповідачкою не склалось, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Фактичні шлюбні відносини між ними припинено, шлюб носить лише формальний характер, подальше його збереження та примирення неможливе.

Зважаючи на інтереси дитини вважає за необхідне визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

26.06.2023 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 11.07.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Призначено підготовче судове засідання на 29.08.2023.

28.08.2023 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона вказує, що дійсно сімейне життя у неї з позивачем не склалося, на даний час вона проживає окремо від сім`ї, у своїх батьків, не заперечує щодо розірвання шлюбу, в решти позову просить відмовити.

Ухвалою від 29.08.2023 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду на 06.09.2023.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали.

Представник третьої особи з приводу позовних вимог про розірвання шлюбу поклався на думку суду, в решті позов підтримав.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні допитано малолітню ОСОБА_5 , яка пояснила, що проживають вдвох з батьком, її вихованням займається батько, вона йому допомагає по господарству. Батько ходить на збори в школу, готує їсти, купує все, що для неї є необхідне. Маму вона не пам`ятає, оскільки дуже давно не бачила. Мама не цікавиться її життям та не телефонує.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Встановлено, що 22.04.1999 ОСОБА_6 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який зареєстровано Відділом РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №154, свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).

Статтею 24 СК України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

У відповідності до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя.

Відповідно до ст. 109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

У статті 112 СК України регламентовано, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, що оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, їхній шлюб існує формально, примирення між ними не можливе, подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому є всі підстави для розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно із ст. 142 СК України, діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

У відповідності до ч. 2, 3 ст. Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Згідно ч.3 цієї статті той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

За змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Приписами ст. 161 СК України визначається, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області 21.06.2023 складено Акт згідно якого встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_1 .

Також, під час обстеження з`ясовано, що ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , за час якого у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дружина більше 6 місяців зі сімєю не проживає, з дитиною не спілкується, участі у вихованні та утриманні не бере. Дитина дуже любить батька та бажає проживати тільки з ним.

Враховуючи вищенаведене інтереси дитини суд дійшов до висновку, що доцільним є визначити місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком ОСОБА_1 , а тому суд вважає позов в цій частині обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81 , 263, 264, 265 ЦПК України, ч.2 ст.104, ст.ст.105, 110, 112 СК України, суд

ухвалив:

позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 22.04.1999 та зареєстрований Відділом РАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №154, свідоцтво серії НОМЕР_1 .

Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.09.2023.

Суддя Нагірна О.Б.