Справа № 758/413/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Довгалюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В :

У січні 2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13.08.2021 позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 14.08.2013 у розмірі 276 006,59 грн., а також 4 140,10 грн. судових витрат по сплаті судового збору.

03.03.2023 відповідач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Солдаткіна О.С. звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою суду від 21.03.2023 подану заяву задоволено, заочне рішення суду від 13.08.2021 скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Як встановлено із матеріалів справи, в обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 14.08.2013 відповідач ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 14.08.2013, відповідно до якої отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Підписанням анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які викладені на банківському сайті w.w.w.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі - кредитний договір), що підтверджується підписом позивача у заяві. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальникові кредит у зазначеній сумі. Проте відповідач своїх зобов`язань за цим договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 10.09.2020 у нього виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 1560794,78 грн., із яких: 276 006,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 96 445,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 1 188 343,11 грн. - нарахована пеня. Користуючись своїм правом щодо визначення обсягу та предмету позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача лише суму основного боргу за тілом кредиту у розмірі 276 006,59 грн. та покласти на нього витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 140,10 грн.

05.04.2023 представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість. Зокрема, представником зазначено, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу того, що відповідач отримав від позивача кредитні картки, а довідка про видачу таких карток не містить підпису відповідача про їх отримання. Надана позивачем анкета-заява не містить даних про бажання відповідача отримати кредитну картку, про бажаний її вид, а також про розмір кредитного ліміту та інші умови кредитування (процентна ставка, інші складові вартості кредиту у виді пені, штрафів, комісій тощо). З довідки про видачу кредитних карт неможливо встановити, на основі якого кредитного договору (номер, дата тощо) було видано ці кредитні картки. Крім того, представник зазначив, що наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості, а також виписка по рахунку за кредитним договором не є безспірними доказами існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, оскільки позивачем не доведено факту укладення кредитного договору з ОСОБА_1 та моменту його укладення. Також представник посилається на відсутність у представника позивача відповідних повноважень для представництва позивача у суді.

18.04.2023 до суду від представника позивача надійшов відзив на заяву про перегляд заочного рішення, у якому представником зазначено наступне.

Позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 14.08.2013, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що відповідач засвідчив: «Я згоден (на) з тим, що ця заява, разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомився (лась) з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його Умовами, я зобов`язуюсь виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватись з їх змінами на сайті Банку». Також до матеріалів позовної заяви долучено витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», з якого чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Відповідач підписанням анкети-заяви позичальника приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг. Заява разом з Умовами та Тарифами є договором про надання банківських послуг.

Також банк надав до суду виписку з карткового рахунку, із якого чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, та вбачається, що відповідач користувався грошима, а отже, й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором (погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача - баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Крім того, представник позивача послався на те, що відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, свій контррозрахунок ним не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Отже, оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже, є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача.

Щодо посилань представника відповідача на відсутність повноважень у представника банку останній зазначив, що до позовної заяви було додано документи, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, що було враховано судом при відкритті провадження у даній справі, у зв`язку з чим доводи представника відповідача у цій частині є безпідставними.

Стосовно встановленого кредитного ліміту представник позивача також зазначив, що умовами договору (п.2.1.1.2.3.) визначено право банку в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. Умов і Правил надання банківських послуг встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. При цьому, встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через POS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. З огляду на наведене обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку є обґрунтованими.

Крім того, представник зазначив, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, не має прийматись судом до уваги.

21.04.2023 представник позивача, керуючись ч.3 ст. 13 ЦПК України, подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за договором №б/н від 14.08.2013 у загальному розмірі 372 451,67 грн., у тому числі: 276 006,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту 96 445,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит на підставі ст. 625 ЦК України.

Ухвалою суду від 24.04.2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

08.05.2023 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримав позовні вимоги банку з підстав, аналогічних наведеним у відзиві на заяву про перегляд заочного рішення.

20.07.2023 до суду надійшли письмові пояснення представника відповідача щодо поданої відповіді на відзив.

10.08.2023 представником позивача подано до суду письмові заперечення на письмові пояснення представника відповідача.

У судове засідання сторони та їхні представники не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

З огляду на наведене, враховуючи наявну в матеріалах справи заяву представника відповідача від 02.08.2023 про розгляд справи за його відсутності та відсутності відповідача, а також приймаючи до уваги надані представниками сторін вищевказані письмові заяви по суті справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їхніх представників.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 13.08.2021 з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК», у зв`язку з чим підписав анкету - заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, на підставі якої йому було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку із встановленим початковим кредитним лімітом.

Як вбачається зі змісту анкети-заяви, відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені Умови та Правила надання банківських послуг.

При укладенні цього договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно із якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом також з`ясовано, що позивачем АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за кредитним договором виконано, відкрито відповідачу картковий рахунок та встановлено кредитний ліміт, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленою на ім`я позичальника.

Разом з тим, у порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за вказаним вище кредитним договором належним чином не виконав.

Так, посилаючись на наданий розрахунок, банк зазначає, що станом на 10.09.2020 заборгованість відповідача за кредитним договором склала 1560794,78 грн., із яких: 276 006,59 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 96 445,08 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 1 188 343,11 грн. - нарахована пеня.

Користуючись своїм правом щодо визначення обсягу та предмету позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача лише суму основного боргу за тілом кредиту у розмірі 276 006,59 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що мав місце договір приєднання та сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши анкету-заяву, яка є погодженням з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України, можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПРИВАТБАНК окрім анкети-заяви, надав до суду довідку про умови кредитування, довідку про видачу кредитних карток, виписку про рух коштів по рахунку позичальника, у яких зазначено кредитний ліміт, номер кредитних карток тощо.

Таким чином, аналізуючи доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, суд бере до уваги той факт, що анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки, підписані 13.08.2021 ОСОБА_1 , містять відомості про розмір бажаного кредитного ліміту, розмір базової процентної ставки, строк дії кредитного ліміту, порядок та строки погашення заборгованості, вид кредитної картки («Універсальна»).

При цьому суд також бере до уваги те, що вимог про стягнення процентів з відповідача за користування наданими в позику грошовими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, крім того, просив суд звернути увагу на те, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника буд-яку частину суми заборгованості за кредитом.

Першочергово пред`явлена позивачем до стягнення заборгованість становила лише суму основного боргу за тілом кредиту у розмірі 276 006,59 грн.

Як встановлено судом із матеріалів справи, позовні вимоги у вказаному розмірі обґрунтовано у повному обсязі, тоді як доводи відповідача належними доказами не спростовані.

Зокрема, із наявної в матеріалах справи анкети-заяви позичальника від 14.08.2013 вбачається, що вона містить усі дані відносно відповідача, необхідні для отримання кредитної картки, вказана у ній інформація відповідачем заповнена особисто, підписанням цієї анкети відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також ознайомлюватись з їх змінами на сайті банку.

Із доданого до позовної заяви витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» вбачається, що відповідачу було встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,3% (27,6% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо.

З огляду на наведене, суд вважає обґрунтованими доводи представника позивача про те, що сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови.

Крім того, суд приймає до уваги, що вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку.

Крім того, як встановлено судом із виписки з карткового рахунку відповідача, останній користувався наданими банком грошовими коштами, а отже, й отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Факт видачі відповідачу відповідних кредитних карток також підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою, із якої вбачається, що відповідачу на виконання умов кредитного договору було видано наступні кредитні картки:

- 14.08.2013 - картка № НОМЕР_1 , терміном дії 06/2017;

- 03.09.2014 - картка № НОМЕР_2 , терміном дії 01/2018;

- 04.11.2014 - картка № НОМЕР_3 , терміном дії 01/2018;

- 04.03.2016 - картка № НОМЕР_4 , терміном дії 10/2018.

Суд бере до уваги і те, що виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, зокрема, баланс станом на дату укладання договору (надана сума кредиту), всі операції за картковим рахунком (із зазначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції).

Із розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів також встановлено, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором, що відображено у графі «Сума погашення за наданим кредитом», та до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом.

Наведене свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача на те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування, суд не приймає до уваги.

Вказані виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості беруться до уваги судом як належні та допустимі докази, оскільки інформація, що міститься у них, стороною відповідача не спростована, а сумнівів щодо їх достовірності у суду немає.

Крім того, суд приймає до уваги, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачем не спростований, свій контррозрахунок ним до суду не надано, жодних клопотань з цього приводу, зокрема, щодо призначення судово-економічної експертизи по справі, відповідач не заявляв.

Згідно з ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на наведене, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем за кредитним договором №б/н від 14.08.2013 кредитні кошти добровільно банку не повернуті, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 276 006,59 грн.

Що стосується заяви представника позивача про збільшення розміру позовних вимог від 21.04.2023, згідно з якою він просить стягнути з відповідача 96 445,08 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит на підставі ст. 625 ЦК України, то така заява, на думку суду, є необґрунтованою, у зв`язку з чим вона задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи платіжного доручення №BOJ64B39T6 від 14.01.2021, позивачем при зверненні до суду з даним позовом позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 4140,10 грн.

Таким чином, вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 , 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 14.08.2013 у розмірі 276 006 (двісті сімдесят шість тисяч шість) гривень 59 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 4140,10 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

- відповідач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 18.08.2023.

Суддя О. О. Ковбасюк