Справа №621/2564/23
Провадження №2-о/621/80/23
УХВАЛА

Іменем України

30 серпня 2023 року м.Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Шахової В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Девятерикової А.Р.,

представника заявника - Чепенка О.І.,

представника служби у справах дітей - Мартинової О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся з заявою до суду, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, в якій просить встановити факт самостійного виховання та перебування на його утриманні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування заяви зазначив, що 03 жовтня 1998 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 , від шлюбу вони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На при кінці 2021 року, ОСОБА_2 у зв`язку з тими життєвими обставинами що склалися між ними, виїхала з адреси його проживання до іншого помешкання, а з початком бойових дій виїхала поза межі Харківської області. На теперішній час вона проживає у Литовській Республіці, де має тимчасовий дозвіл на проживання. Їх син ОСОБА_3 , як проживав так і проживає разом із ним за його адресою реєстрації. З часу свого виїзду ОСОБА_2 , вона особисто не бачила сина, та не цікавилась його вихованням, взагалі не приймає у цьому жодної участі. Заявник зазначає, що встановлення факту самостійного виховання ним сина ОСОБА_4 , та перебування сина на його утримуванні, необхідно йому для захисту його прав та інтересів, а також його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини.

13 липня 2023 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника просив задовольнити заяву з підстав зазначених у ній.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час, дату та місце розгляду справи, причин неявки у судове засідання не повідомила.

Представник Служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви.

В судовому засіданні також був допитаний в якості неповнолітнього свідка ОСОБА_3 , який пояснив, що дійсно мешкає разом з батьком, мати дзвонить йому приблизно раз на місяць, проте фактично не цікавиться його життям.

Суд, вислухавши представників заявника та служби у справах дітей, допитавши неповнолітнього свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 03 жовтня 1998 року, який був зареєстрований виконкомом Сіверської міської Ради Артемівського району Донецької області, за актовим записом № 64 від 03.10.1998 р.(а.с.4)

Від шлюбу подружжя має спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за актовим записом № 552 від 22.08.09 р. свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 видане Комінтернівським ВРАЦС Харківського МУЮ від 22.08.2009 року. (а.с.5)

Згідно паспортних даних ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.9)

З витягу з реєстру Зміївської територіальної громади за №2023/004203644 від 05.06.2023 року вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_3 . (а.с.15)

З акту обстеження умов проживання від 05.07.2023 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, вбачається, що за адресою АДРЕСА_1 ОСОБА_3 створені всі необхідні, як для дитини його віку, умови проживання.(а.с.16)

Згідно ч. 7 ст. 19 ЦПК України, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року № 5 роз`яснюється, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до підстав визнання факту таким, що має юридичне значення у порядку Глави 6 ЦПК України суд повинен встановити факт (дію або подію) у зв`язку з якою виникають, змінюються і припиняються права заявника.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

Заявник зазначає, що встановлення факту самостійного виховання ним сина ОСОБА_4 , та перебування сина на його утримуванні, необхідно йому для захисту його прав та інтересів, а також його прав та інтересів, як батька, що займається вихованням та утриманням дитини

За змістом положень ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як визначено у ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст. 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частиною 1 статті 158 Сімейного кодексу України визначено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування ухвалює на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Зі змісту заяви та долучених документів судом не встановлено, що між заявником та матір`ю дитини відсутній спір щодо місця проживання, виховання та особистого спілкування з дітьми.

Крім того, суд зазначає, що вимога про встановлення факту, що заявник утримує свого сина, підтверджується належними документами та додаткове визнання такого факту не є необхідним.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Отже, з огляду на зміст заявлених вимог та їх обґрунтування вбачається, що заявник має право на звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, оскільки зі змісту заяви вбачається спір про право щодо належного виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, що має встановлюватися саме в порядку позовного провадження, тому відповідно до ч.4 ст. 315 ЦПК України, суд залишає вказану заяву без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 19, 258-260, 272, 293, 315, 353 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику право на звернення з вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складений та підписаний 30.08.2023 року.

Суддя В.В. Шахова