Справа № 194/1323/23
Номер провадження № 2-з/194/6/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О., при прийнятті заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з заявою про забезпечення позову, яку подала разом з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дідусь ОСОБА_3 , який був батьком її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому вона, як онука ОСОБА_3 , є його спадкоємицею за правом представлення. Окрім неї інших спадкоємців у діда не має, разом з ним ніхто не проживав. Звернувшись до Тернівської державної нотаріальної контори вона дізналася, що є заповіт, складений від імені ОСОБА_3 28 грудня 2018 року та посвідчений приватним нотаріусом Павлоградського районного нотаріального округу Ізюмською А.В., підписаний ОСОБА_5 , згідно з яким усе належне її діду майно він заповів ОСОБА_2 , яка відношення ні до їх сім`ї ні до діда особисто не мала. Заповіт складений у присутності ОСОБА_6 , який є чоловіком ОСОБА_5 , та у присутності ОСОБА_7 . Всі зазначені особи, а також ОСОБА_2 , є відвідувачами релігійної організації Церква «Нове покоління». Вважає, що заповіт діда не відображає волю та волевиявлення померлого і укладений під тиском, впливом та обману з боку ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Зазначає, що якщо не вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_2 може продати квартиру АДРЕСА_1 . Просить заборонити державному нотаріусу Тернівської державної нотаріальної контори Надтока З.В. видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; заборонити відповідачці ОСОБА_2 а також будь яким іншим особам відчуження та розпорядження будь-яким способом квартирою АДРЕСА_1 ; заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, МЮУ та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 152 ЦПК України заява про забезпечення позову подається до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтю 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У заяві позивача про забезпечення позову вказано як причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, так і обґрунтовано необхідність їх вжиття, як це передбачено ст. 151 ЦПК України.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторони позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Судом встановлено, що предметом спору є визнання заповіту недійсним, тобто позивач намагається довести своє право на спадкування майна після смерті свого діда ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Натомість, позивач належним чином не обґрунтувала заяву про забезпечення позову в частині того, що існує ризик реалізації вказаного майна, а саме квартири АДРЕСА_1 , під час розгляду цивільної справи, оскільки не надала жодного належного та допустимого доказу та не посилається на ці докази, що державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та відповідач ОСОБА_2 або будь які інші особи зверталися до державного нотаріуса Тернівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримали свідоцтво про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того судом враховується, що у відповідності до п.4 глави 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулася до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 та будь які інші особи можуть відчужити та розпорядитися будь-яким способом квартирою АДРЕСА_1 тільки після отримання свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також, органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, державні реєстратори прав на нерухоме майно, у тому числі особи, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерство Юстиції України та його територіальні органи, нотаріуси та інші органи чи особи, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно, можуть вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 тільки на підставі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, враховуючи відсутність належних доказів, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, спосіб захисту своїх порушених прав, обраний позивачем, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 153 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена 06 вересня 2023 року.

Суддя В.О. Корягін