Справа №: 486/1365/23 Провадження № 2-з/486/13/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Далматової Г.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна та боргових зобов`язань подружжя,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна та боргових зобов`язань подружжя, в якому просить визнати транспортних засіб «NISSAN ROGUE» державний номерний знак НОМЕР_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши частки подружжя по 1/2 частці за кожним; визнати спільним сумісним боргове зобов`язання ОСОБА_1 за договорами позики від 08 серпня 2020 року та 10 серпня 2020 року в сумі 303519,38 грн спільним сумісним зобов`язанням подружжя, визнавши ОСОБА_1 платником за зобов`язанням; припинити право відповідача на 1/2 частку автомобіля; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля; визнати за позивачем право власності на 1/2 частку спірного автомобіля.

Того ж дня ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на автомобіль «NISSAN ROGUE», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , заборонивши останньому вчиняти дії, пов`язані з відчуженням, вивезенням автомобіля за межі України та передачу іншим особам за довіреністю для експлуатації автомобіля, до розгляду справи по суті.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що з 22 серпня 2014 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року розірвано. За час сумісного життя ними набуто спільне майно, а саме автомобіль марки «NISSAN ROGUE», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого за їх спільною згодою зазначено ОСОБА_2 . Вказує, що відповідач усілякими способами намагається позбавити її можливості користуватися спільно нажитим майном. У разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль, придбаний у шлюбі, та заборони відповідачу здійснювати будь-які дії щодо його відчуження, вивезення автомобіля за межі України та передачу іншим особам за довіреністю для експлуатації автомобіля це може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 26 квітня 2023 року розірвано шлюб, зареєстрований 22 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , актовий запис № 220. Після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_5 « ОСОБА_6 ».

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «NISSAN ROGUE», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить ОСОБА_2 з 11 серпня 2020 року.

В силу ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види заходів забезпечення позову передбачені ч.1 ст.150 ЦПК України.

Разом з тим суд враховує, що згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути ускладнено, чи стане не можливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Враховуючи приписи п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Враховуючи, що право на спірне майно є предметом позову про поділ спільного майна подружжя, про що вказує у заяві особа, яка подала заяву, що між сторонами виник спір, а також, що у разі відчуження вказаного майна, виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог може бути ускладненим чи унеможливити, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову. Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Суд вважає, що зустрічне забезпечення у даній справі не підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 152, 153,154, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна та боргових зобов`язань подружжя.

Накласти арешт на автомобіль «NISSAN ROGUE», 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , згідно заяви зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони вчиняти дії, пов`язані з відчуженням, вивезенням автомобіля за межі України та передачу іншим особам за довіреністю для експлуатації автомобіля, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про поділ спільного майна та боргових зобов`язань подружжя

Зустрічне забезпечення не застосовувати.

Копію ухвали направити Другому відділу державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (б-р Квітковий 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, 55002) та Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС в Миколаївській області (пров. Транспортний, 1а/1, м. Миколаїв, 54020), до виконання, а також учасникам справи, до відому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає чинності після закінчення строків на її оскарження.

Суддя Южноукраїнського міського суду Г. А. Далматова