Справа № 185/7047/23
Провадження № 2/185/2547/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14 вересня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд в Дніпропетровській області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника відповідача адвоката Дерев`янко О.А., третьої особи ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди

В С Т А Н О В И В

Позивач звернулася до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 60299.60 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає що внаслідок ДТП, яка трапилася 20.01.2023 року з вини водія ОСОБА_1 був пошкоджений її автомобіль, внаслідок чого їй завдано матеріальну шкоду. Частину шкоди було відшкодовано страховою компанію. Розмір завданої шкоди якій не відшкодовано вона просить стягнути з власника транспортного засобу ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 31.05.2023 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник відповідача звернувся до суду з відзивом на позов у якому просив суд відмовити у задоволенні позову посилаючись на необґрунтованість позовних вимог і вважаючи їх такими, що не підлягають задоволенню. Вважає, що у ДТП є обоюдна вина двох водіїв, позивача та третьої особи.

Представник відповідача клопотав про призначення по справі судової авто технічної експертизи з метою встановлення ступеню вини обох водіїв.

Ухвалою суду від 14.09.2023 року у задоволенні клопотання при призначення експертизи відмовлено.

Позивач в судове засідання не з`явилася, письмово просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримала.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав вважаючи, що у даній ДТП є вина водіїв обох транспортних засобів. Також був не згоден з сумою витрат на ремонт та купівлю запасних частин для автомобіля.

Третя особа в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в даному ДТП є також вина позивача по справі. Відповідаючи на запитання відповів, що з постановою суду від 09.02.2023 року, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності був згоден і не оскаржував її.

Вислухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено. ОСОБА_2 є власником автомобіля SEAT ATEKA, 2018 року випуску державний номер НОМЕР_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 23.08.2019 року.

20 січня 2023 року близько 14 години 10 хвилин позивач рухалася на належному мені автомобілі по вул.Харківській міста Павлограда в районі її перехрестя з вулицею Миру. В цей час водій автомобіля RENAULT MASTER державний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , який рухався там же, маючи намір повернути ліворуч на вул. Миру, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та скоїв зіткнення з належним позивачу автомобілем під її керуванням. Внаслідок зіткнення автомобіль отримав механічні ушкодження, зокрема правої передньої двері, правого переднього крила, правої передньої фари, переднього бампера з правої сторони, а також силових елементів кузову, зокрема підрамника.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру, юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців, громадських формувань від 16.05.2023 року ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем (ідентифікаційний код НОМЕР_4 ) з 23.06.2021 року із постановкою на облік у Державній службі статистики та ГУ ДПС у Полтавській області.

На місці вказаної дорожньо-транспортної пригоди працівниками ВРПП Павлоградського РУ ГУНП у Дніпропетровській області було складено схему місця ДТП, а також протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП щодо ОСОБА_1 . При складанні вказаного протоколу ним було надано електронний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №209740504, виданий 28.06.2022 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна», відповідно до якого було встановлено, що власником автомобіля RENAULT MASTER державний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_3 , який і є страхувальником за вказаним полісом. Відповідно до наданого полісу страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 130000 гривень. Також при складанні протоколу ОСОБА_1 серед інших анкетних даних було зазначено місце роботи - ФОП « ОСОБА_4 », посада - водій.

Постановою Павлоградського міськрайсуду від 09.02.2023 року у справі № 185/1172/23 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень. Вказана постанова набрала законної сили.

21.02.2023 року. У вступній частині вказаної постанови судом серед інших анкетних даних ОСОБА_1 було зазначено і місце його роботи - ФОП « ОСОБА_4 », водій.

Відповідно до вимог ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, постанова в справі про адміністративне правопорушення від 09.02.2023 року у справі № 185/1172/23, якою встановлено час, місце скоєння ДТП та особу ( ОСОБА_1 ), яка його скоїла, при вирішенні справи за даним позовом для суду є обов`язковою.

08.02.2023 року на рахунок позивача страховиком ПрАТ СК «ПЗУ Україна» було зараховано 129950 гривень у якості страхового відшкодування, що загалом відповідає умовам електронного полісу №209740504 від 28.06.2022 року.

Відповідно до звіту про оцінку матеріального збитку завданого власнику КТЗ №1023 від 08.02.2023 року матеріальний збиток, спричинений позивачу діями ОСОБА_1 , який скоїв зазначену дорожньо-транспортну пригоду складає 376235.79 грн. з урахуванням величини втрати товарної вартості автомобілю.

Ремонт належного позивачу автомобіля було проведено на станції технічного обслуговування, належній ФОП ОСОБА_5 . Були виконані роботи по розбиранню - збиранню автомобіля, в тому числі салону, дверей, а також рихтувальні роботи, в тому числі підрамника, фарбувальні роботи по кузову, встановлення розвалу та сходження коліс. Всього було виконано робіт на загальну суму 71940.00 грн.

Крім того, під час ремонту автомобіля було придбано наступні матеріали: бампер передній з монтажними елементами, захисна накладка дверей, накладка арки передня права, накладка бампера права, накладка, крило переднє праве, кронштейн крила, фара передня, фара протитуманна, підкрилок (передня його частина та задня), балка замикаюча. Всього було придбано матеріалів на загальну суму 118309,60 грн.

Вартість ремонту автомобіля відповідно до акту виконаних робіт №50 від 05.05.2023 року склала 190249.60 грн., яку позивач сплатила за рахунок страхового відшкодування та власних коштів.

З урахуванням суми страхового відшкодування, виплаченого позивачу страховиком - ПрАТ СК «ПЗУ Україна» 129950.00 грн., не відшкодована шкода складає 60299.60 гривень (190249.60 грн. 129950.00 грн.).

У добровільному порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовляються відшкодовувати завдану шкоду.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Приписами статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, за змістом вказаної статті вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, можуть бути заявлені у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В свою чергу статтею 1172 ЦК України встановлено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо). В такому випадку відповідальність юридичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з даною організацією в трудових відносинах, і шкода, заподіяна нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків, незалежно від того, постійним, сезонним, тимчасовим за трудовим договором чи на інших умовах вона була працівником цієї організації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення Верховним Судом частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити.

Відповідно ст.141 ЦПК України витрати позивача на судовий збір у розмірі 1073.60 гривень, слід стягнути з відповідача по справі.

Керуючись ст.10, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_2 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_5 ) у відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 60299.60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (рнокпп НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (рнокпп НОМЕР_5 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073.60 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 14 вересня 2023 року.

Суддя: В. О. Головін