ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 673/241/23

Провадження № 22-ц/4820/1576/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Заворотна А.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Деражнянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року (суддя Дворнін О. С.).

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Деражнянської міської ради про визнання права власності на майно.

В обґрунтування позову зазначав, що позивачу відповідно до свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) серія ХМДР №001108, ХМДР №000634, ХМДР №0011105, належить право на пайовий фонд майна КСП СТОВ «Зоря» с. Пилипи, Деражнянського району, Хмельницької області. Частину даного права він успадкував відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом.

В 2016 році позивач звертався до майнового комітету власників майнових паїв з заявою про виділення в натурі та передачу позивачу зерноскладів № 1,2 та 8. Згідно актів приймання передачі від 2008 та 2016 року він отримав вказані склади.

З метою оформлення права власності на вказане майно, позивач звертався в БТІ та розробив технічні паспорти на вказані нежитлові будинки та до Деражнянської міської ради з приводу присвоєння вказаним будівлям поштової адреси, однак відповідно до рішення від 16.12.2021 останньому було відмовлено в присвоєнні адреси в зв`язку з тим, що він не являється власником даних приміщень.

Вказує, що звертався до Деражнянської міської ради щоб зареєструвати право власності на вказане майно, однак йому було відмовлено, оскільки в майнових сертифікатах відсутні відмітки підприємства правонаступника реорганізованого КСП та печатка, а також відсутній акт приймання передачі-нерухомого майна, не присвоєння поштова адреса, та інше.

В зв?язку з цим, позивач позбавлений права оформити своє право власності на вказане майно, та змушений звернутись до суду з даним позовом за захистом своїх права.

З урахуванням вищевикладеного, просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі (склад № 1 площею 44,8 кв.м., склад № 2 загальною площею 44,1, склад №8 загальною площею 136,2 кв.м.) розташовані по АДРЕСА_1 .

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі. При цьому, посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив наявні в матеріалах справи докази, що призвело до постановлення незаконного рішення. Так, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо розбіжності у площах спірного нерухомого майна. Так, позивачем заявлено вимогу про визнання права власності на нежитлові будівлі - склад №1 площею 44,8 кв. м, склад №2 площею 44,1 кв. м та склад №8 площею 136.2 кв. м., поряд з тим в даних, наданих КП «Деражнянське міське бюро технічної інвентаризації, вказано наступну площу будівель: нежитлова будівля 88.9 кв. м., тобто це в сукупності площа складів №1 та №2 та нежитлова будівля 136.2 кв. м, а в копії акту приймання передачі 2016 року, наданого позивачем, зазначено довжину складу №8 зернокомори - 17 м, а не площу приміщення, що підтверджується технічними паспортами.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 4 ч. 1 і п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Однак, суд дійшов таких висновків при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що 17.02.2003 позивачу ОСОБА_1 Пилипівською сільською радою видано свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМДР №001108, відповідно до якого останній має право на пайовий фонд майна КСП СТОВ «Зоря» с. Пилипи, і його частка визначена в розмірі 396 грн або 0,0641% (а.с. 3).

Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 14.03.2014 та 08.12.2014, ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , набув право на частку майна пайового фонду СТОВ «Зоря» с. Пилипи у розмірі 2963 грн, або 0,4794% від загальної вартості майна пайового фонду, яка на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМДР №000975, виданого Пилипівською сільською радою 29.09.2009, належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, та на частку майна пайового фонду СТОВ «Зоря» с. Пилипи у розмірі 2681 грн, або 0,4337% від загальної вартості майна пайового фонду, яке належить спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМДР №000634, виданого Пилипівською сільською радою 24.07.2001 (а.с. 6-7).

Згідно з актом прийому-передачі від 16.09.2008, майновий комітет передав, а ОСОБА_1 прийняв частину зернокомори (за рішенням комітету і згідно заяви), оціненої в 11863 грн (пай становить 2250грн) (а.с. 8 на звороті).

Згідно з актом прийому-передачі від 23.10.2016, майновий комітет передав, а ОСОБА_1 прийняв 8 склад зернокомори (17м) згідно поданої заяви (а.с. 8).

Рішенням державного реєстратора Чемес Б.А. Деражнянської міської ради №65688091 від 06.12.2022 відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки подані документи не відповідали вимогам Закону (а.с. 12).

Звертаючись до суду, позивач просив визнати за ним право власності на нерухоме майно, а саме нежитлові будівлі (склад №1 площею 44,8 кв.м., склад №2, загальною площею 44,1 кв.м., склад №8, загальною площею 136,2 кв.м.), розташовані по АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 2 ЦК України визначено, що учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 ЦПК України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб.

Згідно зі ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Зі змісту положень ст. 48 ЦПК України вбачається, що відповідачем є особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Статтею 189 ЦПК України передбачено, що одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

У підготовчому засіданні суд, в тому числі, вирішує питання про вступ у справу інших осіб, заміну неналежного відповідача, залучення співвідповідача (п. 4 ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК країни, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 7-9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Право колективної власності здійснюють загальні збори членів підприємства, збори уповноважених або створений ними орган управління підприємства, якому передано окремі функції по господарському управлінню колективним майном. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі.

Питання щодо виділення в натурі частки в майні колективного сільськогосподарського підприємства співвласникам врегульовано Указом Президента України від 29 січня 2001 року «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки», постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки», Типовим положенням про комісію з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 177 від 28 лютого 2001 року, а також Рекомендаціями щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженими наказом Міністерства аграрної політики України від 20 травня 2008 року № 315.

Вказаними нормативно-правовими актами визначається, що питання про виділення конкретного майна в натурі окремим співвласникам (групам співвласників) вирішується виключно рішенням зборів співвласників, яке оформляється протоколом цих зборів.

На підставі рішення зборів співвласників підприємство-правонаступник (користувач майна) здійснює виділення зі складу пайового фонду майна у натурі конкретним власникам. При цьому підприємство-правонаступник (користувач майна) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі у Свідоцтві про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, що засвідчується підписом керівника підприємства та печаткою.

Відповідно до частини 1 статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

У силу частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

З урахуванням наведених норм права, власники майнових паїв реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства є співвласниками пайового фонду майна підприємства. Вказане майно належить їм на праві спільної часткової власності відповідно до ступеня трудової участі кожного в діяльності реорганізованого підприємства.

Із матеріалів справи убачається, що спір виник з приводу майна пайового фонду КСП - СТОВ «Зоря» с. Пилипи.

Проте, суд першої інстанції не залучив до участі у справі усіх співвласників майнових паїв цього підприємства (або їх спадкоємців), товариство. Не роз`яснив належним чином позивачу його права, зокрема, щодо залучення до участі у справі інших співвласників майнових паїв, як співвідповідачів, та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому ст. 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав учасників процесу.

На стадії апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі інших осіб, як співвідповідачів.

Оскільки правильно вирішити спір без участі усіх співвласників майнових паїв КСП СТОВ «Зоря» та товариства неможливо, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 20 червня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення

В позові ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай