Справа № 174/618/23
Номер провадження 2/585/787/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 серпня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання Ковган О.В.,

Справа № 174/618/23, провадження № 2/585/787/23

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»,

відповідач: ОСОБА_1

розглянув у залі судових засідань у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні справу про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник позивача: Кіріченко Віталій Михайлович, який діє на підставі довіреності № 2042-К-Н-О від 10.08.2022.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

До суду звернулося АТ КБ «Приватбанк», інтереси якого представляє Кіріченко В.М. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № б/н від 14.11.2006 у розмірі 64108,96грн. та 2684,00грн. сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 14.11.2006 року. При підписанні Договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Відповідач, при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на е, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між банком та ним Договір про надання банківських послуг. Указаною заявою підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі умов договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову. а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 13000 грн. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п.3.2, 3.3 Договору , на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за ініціативою банку. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно банку грошових коштів для погашення заборгованості, що має відображення у відповідному розрахунку. Станом на 13.06.2023 відповідач має перед банком заборгованість ц розмірі 64108,96 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 51545,24 грн. та 12563,72 грн. заборгованості за відсотками. Добровільно указаний борг відповідач не сплачує.

Відповідач надав суду відзив на позов, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі. Вказує, що жодного доказу в розумінні законодавства, що підтверджував би виникнення у нього кредитного зобов`язання, позивачем не надано. Підписана Анкета-заява, не підтверджує його ознайомлення з долученими до позову Умовами та правилами і Тарифами, які не містять його підпису, їх роздруківки із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки такі повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в них. У цьому випадку не підлягаю застосуванню умови ч.1 ст. 634 ЦК України. Твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання кредитних зобов`язань є безпідставними. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду від 03.07.2019 (справа № 342/180/17) зазначає, що долучені позивачем документи не підтверджують досягнення сторонами згоди щодо розміру кредиту та порядку сплати процентів. Також відповідач вказує, що долучена довідка про зміну умов кредитування до нього не має ніякого відношення. ніяких кредитний ліміт він не змінював і жодна зміна кредитного ліміту не може підтверджувати надання кредитних коштів.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

До позовної заяви додано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.67).

03 серпня 2023 року судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (а.с.81).

Процесуальні дії передбачені п.3 ч.3 ст. 265 ЦПК України судом не застосовувались.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

14.11.2006 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав відповідну Заяву (а.с.20).

В заяві зазначено, що він ознайомлений з умовами надання банківських послуг, Правилами користування карткою та Тарифами банк. Він висловлює свою згоду з тим, що дана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.20 зворот).

До указаної заяви позивачем додано паспорт споживчого кредиту (а.с.21-25), не підписаний відповідачем. та Умови та правила надання банківських послуг (а.с.26-31), також не підписані позичальником.

До позову додано копія наказу про внесення змін в договірну базу по платіжним картам від 23.08.2003, який і не містить необхідних реквізитів (підписів, печаток) (а.с.32-35).

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу 30.06.2006 надано карту «Універсальна» НОМЕР_1 зі строком дії 03/15, 19.04.2011 надано карту «Універсальна» НОМЕР_2 зі строком дії 01/15, 11.11.2013 карту «Універсальна з фото» НОМЕР_3 зі строком дії 11/17, 08.11.2017 карту «Універсальна» НОМЕР_4 зі строком дії 09/21, 18.06.2018 карту «Універсальна GOLD» НОМЕР_5 зі строком дії 12/21, 03.08.2020 карту «Універсальна» НОМЕР_6 зі строком дії 01/24 та 09.09.2022 карту «Універсальна» НОМЕР_7 зі строком дії 09/26 (а.с.19).

Довідка видана керівником напрямку операційного обслуговування ГО АТ КБ «Приватбанк», та є належним доказом на підтвердження надання відповідачу відповідних карток .

З довідки АТ КБ «Приватбанк» щодо зміни умов кредитування та обслуговування картки НОМЕР_1 оформленої на відповідача вбачається, що кредитний ліміт на виданих йому картках змінювався (збільшувався, зменшувався) (а.с.18).

З виписки за договором №б/н за період з за період з 24.11.2006 по 01.06.2023 вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами: розраховувався за товари в магазинах, знімав готівку, оплачував кур`єрські та поштові послуги, здійснював перекази зі своєї картки, оплачував комунальні послуги (а.с.44-65). Номери карток у виписці співпадають з тими, що видавались відповідачу. Виписка містить суми у валюті операції та суми у валюті картки, суми знижок, у разі їх наявності.

Також позивачем долучений розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.11.2006на 13.06.2023, в якому вказано, що заборгованість відповідача становить 64108,96 грн. і складається з 51545,24 грн. заборгованості за тілом кредиту, та 12563,72 грн. заборгованості за простроченими відсотками (а.с.14-17).

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані нормами Глави 71 Цивільного кодексу України.

Норми права, застосовані судом:

Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII).

Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Мотиви суду.

Суд оцінив за власним переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, давши їм оцінку в цілому, так і кожному окремо, враховує всі надані докази і вважає, що існують підстави для часткового задоволення позову.

Суд прийшов до такого висновку, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, то вони не містять доказів того, що підписана відповідачем анкета-заява підтверджує ознайомлення відповідача з Умовами та Правилами надання банківських послуг ПриватБанку, зокрема з тими умовами, що стосуються права банку на підвищення відсоткової ставки за кредитом, збільшення кредитного ліміту, сплату пені та штрафів за невиконання зобов`язання за укладеним з ним кредитним договором. Крім того, у анкеті-заяві не зазначено, в якій саме редакції були чинними Умови та Правила.

За відсутності ж підпису позичальника про ознайомлення з Умовами і Правилами, які діяли на момент укладення договору, та регулюють порядок нарахування та розмір відсотків за кредитним договором і відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов`язання, суд позбавлений можливості перевірити, чи на момент отримання відповідачем кредитних коштів вказані документи містили наведені банком у позовній заяві умови, зокрема, щодо можливості одностороннього збільшення кредитного ліміту, розміру та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами та неустойки (пені, штрафів).А роздруківки Умов та Правил, Тарифів із сайту банку не можуть бути належними доказами, оскільки такі повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

У цьому випадку не підлягають застосуванню правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua), неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Без надання доказів про ознайомлення відповідача саме з тими Умовами і Правилами банківських послуг, на підставі яких розрахована заборгованість відповідача за кредитним договором, відсутність у анкеті-заяві умов договору щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Отже, твердження позивача, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, є безпідставними.

З довідки ПАТ КБ «Приватбанк» вбачається, що відповідачу 30.06.2006 надано карту «Універсальна» НОМЕР_1 зі строком дії 03/15, 19.04.2011 надано карту «Універсальна» НОМЕР_2 зі строком дії 01/15, 11.11.2013 карту «Універсальна з фото» НОМЕР_3 зі строком дії 11/17, 08.11.2017 карту «Універсальна» НОМЕР_4 зі строком дії 09/21, 18.06.2018 карту «Універсальна GOLD» НОМЕР_5 зі строком дії 12/21, 03.08.2020 карту «Універсальна» НОМЕР_6 зі строком дії 01/24 та 09.09.2022 карту «Універсальна» НОМЕР_7 зі строком дії 09/26 (а.с.19).

Відповідно до виписки по рахунках, наданих позивачем АТ КБ «Приватбанк» (а.с.44-65) вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами.

Тому, враховуючи, що заборгованість відповідача за кредитним договором розрахована банком з врахуванням положень, передбачених Умовами та Правилами надання банківських послуг, яких відповідач не підписував, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом неповернутого кредиту, оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Долучені позивачем документи не підтверджують досягнення сторонами згоди щодо розміру кредиту та порядку сплати процентів.

Як вбачається з матеріалів справи, ані витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», ані витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису відповідача .

Анкета-заява містять лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію.

Анкета-заява не містять даних про умови кредитування, в ній відсутня відмітка про те, яку картку відповідач просив видати.

03 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду було ухвалено постанову в аналогічній справі за позовом АТ КБ «Приватбанк» до фізичної особи про стягнення заборгованості за картковим кредитом (справа № 342/180/17).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

До позову АТ КБ «ПриватБанк» додав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», який не містить підпису відповідача.

Паспорт споживчого кредиту доданий до позову також відповідачем не підписаний, при цьому, навіть у разі його підписання, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 вказано, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Розрахунок заборгованості також не є документом, який може підтверджувати умови кредитування.

Враховуючи викладене, суд, розглянувши справу на підставі наданих доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення із відповідача заборгованості по процентах.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2158,00грн. судового збору, що пропорційно до задоволених вимог (51545,24 х 2684 : 64108,96 = 2158,00).

Судом також застосовані інші норми процесуального права, а саме: ст.ст. 5, 12, 13,19, 76-81, 141, 259, 263-265, 268ЦПК України.

Суд вирішив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_8 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 51545 (п`ятдесят одну тисячу п`ятсот сорок п`ять) грн. 24 коп. заборгованості за кредитним договором б/н від 14.11.2006, яка виникла станом на 13.06.2023 року та 2158 (дві тисячі сто п`ятдесят вісім) грн. сплаченого судового збору, загалом 53703 (п`ятдесят три тисячі сімсот три) грн. 24 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його повного тексту.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 .

Повний текст рішення складено 31.08.2023.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова