Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2450/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08.09.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді Леньо В.В., при секретарі - Казимірська Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 третя особа без самостійних вимог: Орган опіки та піклування Виноградівської міської ради про збільшення розміру аліментів та позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Позивач та відповідач ОСОБА_2 є батьками неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Шлюб між батьками дитини (сторонами спору) було розірвано рішенням Виноградівського районного суду від 16.02.2016 року у справі №299/3247/15-ц. Прізвище позивача змінено у зв`язку з вступом у новий шлюб.

Діти проживають разом з позивачем. Відповідач своїх батьківських обов`язків в частині матеріального утримання дітей не виконує в тій мірі, яка є необхідною для їх повноцінного становлення, ніяких додаткових витрат на утримання дітей не здійснює, допомоги у вихованні, догляді за ними не надає, аліменти сплачує несистемно.

Відповідач ніяким чином не піклується про дітей, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; зовсім не спілкується з дітьми; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти - створились умови, які шкодять інтересам дітей

Відповідач, покладених законом на батьків обов`язків, не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, або будь-якої іншої участі у вихованні дітей. Діти знаходиться на повному утриманні позивачки.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення Відповідача до своїх батьківських обов`язків.

Витрати, необхідні для утримання та виховання дітей значно збільшилися, що обумовлено закономірним збільшенням їх потреб та ростом рівня споживчих цін, особливо дитячого кошика товарів. На даний час позивач не може самостійно повністю задовольнити всі складові, необхідні для повноцінного виховання дітей та забезпечення їх інтересів. Просить збільшити розмір аліментів у розмірі по 2500 гривень на місяць га кожну дитину.

За таких обставин, діючи в інтересах малолітніх дітей з метою захисту їх прав та інтересів, позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав та збільшення розміру стягуваних аліментів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте її представник - адвокат Молнар Т.І. подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вимоги позову підтримує (а.с.25).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, клопотання про відкладення слухання справи а також причини неявки не подавав, а також відзиву на позов до суду не надходило. Про розгляд справи повідомлявся. Враховуючи наведене, суд, керуючись ст.280 ЦПК України, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Представник Органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Просили врахувати позицію органу опіки та піклування відповідно доцільності позбавлення батьківських прав. Позов в частині позбавлення батьківських прав підтримують (а.с.37).

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2016 року (справа №299/3247/15-ц) було розірвано. Вирішено з відповідача стягувати аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі по 500 грн. на місяць на кожну дитину (а.с.11-11 зв.).

У цьому шлюбі у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9, 10).

Відповідно висновку органу опіки та піклування Виноградівської міської ради від 24.03.2023 року № 02-15/1204 (а.с.19-19 зв.) працівниками служби у справах дітей проведено бесіду з неповнолітньою ОСОБА_5 , 2008 року народження, в ході якої дитина повідомила, що з п`ятирічного віку батька не бачила, він не надає фінансову допомогу, не спілкується з нею, не турбується її станом здоров`я, не телефонує. Дану позицію дитина висловила у заяві до начальника служби у справах дітей від 20.03.2023 року.

Згідно наданої інформації Буківським старостинським округом від 15.03.2023 року, ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає разом з двома дітьми, матір`ю та братом в АДРЕСА_1 . Умови проживання задовільні, будинок складається з 3 житлових кімнат та прибудови.

ОСОБА_3 , згідно характеристики Буківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, є ученицею 9 класу, характеризується як старанна та дисциплінована учениця, має добрий загальний розвиток. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні доньки, постійно підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори. Батько не цікавиться навчанням доньки, не бере участі у її вихованні.

ОСОБА_6 , згідно характеристики цього ж закладу, є учнем 5 класу. Старанний, сумлінний, працелюбний, фізично розвинений хлопець. Мати бере активну участь у навчанні та вихованні сина, постійно підтримує зв`язок зі школою, відвідує батьківські збори. Батько не бере участі у вихованні сина.

Відповідно до інформації Драгівської сільської ради Хустського району від 20.03.2023 року громадянин ОСОБА_2 є уродженцем та постійним мешканцем с.Забрідь. За період проживання в селі характеризується позитивно. Проживає зі своїм братом у будинку матері, умови проживання незадовільні.

Питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 21.03.2023 року. Прийнято рішення, письмовий висновок органу опіки та піклування згідне ст.19 Сімейного кодексу України при участі в засіданні надати суду, де зазначити доцільним позбавлення батьківських прав вищезазначеного громадянина відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищенаведене, орган опіки та піклування Виноградівської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ' ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Встановлені в судовому засіданні факти, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків.

В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Таким чином, оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо своєї дитини, з метою захисту прав та законних інтересів дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині позбавлення батьківських прав.

Вирішуючи питання збільшення розміру аліментів, суд виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

За правилами ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей дітей віком до 6 років становить 2272 грн., для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 грн.

У відповідності до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням динаміки прожиткового мінімуму, доводи позивача про те, що вже лиш з огляду на цей показник матеріальне утримання дитини стало обходитись значно дорожче відповідають дійсним обставинам. Зважаючи на інтереси дитини, такі обставини не можуть повністю залишатися поза увагою суду в спорі, що розглядається. Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, відпочинку дитини тощо, є загальнозрозумілими та не викликають заперечень у сторін чи сумнівів у суду. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування (ст. 82 ч.ч. 1, 3 ЦПК України).

За змістом положень ст.ст. 1, 2 Закону України «Про прожитковий мінімум», ст.ст. 1, 6 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (норми матеріального права в редакції, чинній на час пред`явлення позову), прожитковий мінімум є базовим соціальним стандартом, який визначає рівень інших соціальних стандартів і соціальних гарантій, зокрема, у сфері доходів населення.

За таких умов, незмінну і незначну за розміром протягом тривалого часу матеріальну участь батька у матеріальному забезпеченні дітей не можна визнати такою, що враховує реальні обставини та потреби дитини. З часом відносний розмір такої матеріальної участі лише зменшується та перестає відповідати умовам реальної, ефективної участі платника аліментів відповідно до належної з нього дійсної частки у забезпеченні потреб дитини.

За приписами СК України матеріальне утримання дитини є обов`язком батьків, у контексті виконання якого може йтися лише про порядок надання такого утримання та про його розмір з урахуванням відповідних обставин. Присудження аліментів у твердій грошовій сумі допускається за наявності обставин, що мають істотне значення, безвідносно до характеру доходу платника та способу його одержання.

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни, зокрема, його матеріального стану та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ст. 192 ч. 1 СК України). При визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я, матеріальне становище платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 ч. 1 СК України). За змістом положень ст. 191 ч. 1 і ст. 192 ч. 1 СК України, у випадку звернення по збільшення розміру раніше стягнутих аліментів правило про стягнення аліментів за рішенням суду від дня пред`явлення позову не застосовується, аліменти у збільшеному розмірі, у випадку відповідного задоволення вимоги, стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Тож слід визнати, що матеріальне становище одержувача аліментів як одна з умов, із якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли дійсні підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру як такі.

Беручи до уваги результат виконання сторонами обов`язку доказування обставин, що мають значення в справі, слід констатувати, що під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дітей.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Суд констатує, що позбавлення батьківських прав не звільняє особу від обов`язку утримання дітей.

З врахуванням загальних принципів, вимога позивачки в частині збільшення розміру аліментів на суму по 2500 грн. на кожну дитину на місяць є підставною та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 263, 264, 265, 280-282 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Змінити розмір аліментів, стягнутих рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 16.02.2016 року з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 28.10.2015 року до їх повноліття, надалі стягувати аліменти на утримання дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на місяць на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дати набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,6 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешканка АДРЕСА_1 , код НОМЕР_2 ) судовий збір у розмірі 1073,6 гривень.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо