Справа №701/801/22
Провадження №2-і/701/3/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" вересня 2023 р. Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого - судді - Калієвського І. Д.

за участю секретаря - Байдужої Г. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маньківка справу за заявою ТОВ "Дебт Форс", заінтересовані особи: ТОВ "Вердикт Капітал", ТОВ "Кампсіс Фінанс" та ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі №701/801/22,

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, шляхом заміни стягувача його правонаступником по цивільній справі №701/801/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 13.03.2023 року Маньківський районний суд Черкаської області ухвалив рішення по справі №701/801/22 про стягнення з боржника: ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" заборгованості за кредитним договором №.

Відповідно до ст. 82 п. 4 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

09.03.2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс" було укладено Договір №09-03/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Кампсіс", а ТОВ "Кампсіс" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги представник заяника зазначає, що у відповідності до п. 2.1 Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за Права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді».

12.05.2023 року між ТОВ "Кампсіс" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кампсіс" відступило ТОВ "Дебт Форс", а ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №.

У відповідності до п. 2.1 Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 12.05.2023 року: «За цим Договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, попередній кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні попередньому кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, надалі за текстом - боржники, зазначених у Додатках №1 та №3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за Договорами позики (Кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує попередньому кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором».

Відповідно до п. 5.2 Договору №12-05/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги від 12.05.2023 року: «Права вимоги вважаються відступленими (переданими) попереднім (первісним) кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді »

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав та обов`язків - є договори та інші правочини. Частинами 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов`язання. Ст. 514 ЦК України визначено, що до нового Кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст. 516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст. 519 ЦК України). Ст. 78 ЦПК України встановлено правила належності доказів, які визначають об`єктивну можливість доказу підтверджувати обставину, що має значення для вирішення справи, при цьому, правила належності доказів спрямовані, насамперед, на досягнення процесуальної економії через усунення з судового розгляду доказів, які не мають значення для вирішення справи, що і змусило заявника звернутися з даною заявою до суду.

Заявник в судове засідання не з`явився, але згідно поданої заяви просив розгляд даного питання проводити у його відсутність, заяву підтримав в повному обсязі з підстав наведених в ній, просив заяву задовольнити.

Інші сторони в судове засідання не з`явилися. Про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

В провадженні Маньківського районного суду Черкаської області знаходилась цивільна справа №701/801/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

13 березня 2023 року Маньківським районним судом Черкаської області було вирішено стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором № від 05.09.2019 року в розмірі 59009 грн. 99 коп., судові витрати в сумі 2481 грн. 00 коп., та витрати на правову допомогу в сумі 9000 грн. 00 коп. (а.с.108-115).

09.03.2023 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" та ТОВ "Кампсіс" було укладено Договір №09-03/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" відступило ТОВ "Кампсіс", а ТОВ "Кампсіс" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №.

12.05.2023 року між ТОВ "Кампсіс" та ТОВ "Дебт Форс" було укладено Договір №12-05/23 про відступлення (купівлю - продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ "Кампсіс" відступило ТОВ "Дебт Форс", а ТОВ "Дебт Форс" набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Кредитним договором №.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, заміна сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця, приватного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження, у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Суд застосовує правові висновки, викладені у постановах ВС від 31.10.2018 у справі: №2-а- 3494/11 та від 27.08.2020 у справі №804/536/18, відповідно до яких заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь - якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. Суд наголошує, що сам лише факт правонаступництва у матеріальних правовідносинах, без відповідного судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав такої особи на виконання судового рішення, адже лише стягувач має право на отримання виконавчого листа та пред`явлення його до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні у виконавчому листі сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завдання цивільного судочинства - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення, при цьому, на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва в усіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Пунктом 130 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року (справа: №2-7763/10, провадження: №14-197цс21), якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувану без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до Інформації про виконавче провадження стосовно ОСОБА_1 , судом встановлено, що на примусовому виконанні в органах ДВС відсутні виконавчі провадження з приводу виконавчих листів від №701/801/22, при тому виконавчі листи в ТОВ "Дебт Форс" наявні та строки для примусового їх виконання не пропущені, що підтверджується копіями виконавчих листів .

В Постанові від 30.07.2019 року справа: №5/128 Верховний Суд дійшов висновку про те, що до видачі виконавчого листа - змінюється сторона (стягувач) у справі, а після видачі виконавчого листа і до відкриття виконавчого провадження здійснюється заміна боржника чи стягувача у виконавчому листі, а після відкриття виконавчого провадження - заміна сторони виконавчого провадження.

Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, що виступає довготривалою процедурою, в зв`язку з великої кількістю переданих матеріалів, а тому, можлива втрата виконавчих листів, а так/само, пропуск їх пред`явлення до примусового виконання, що виступає поважними причинами, які фактично пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для вчинення таких дій./Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2012 року (справа №6-85цс12) та від 4 листопада 2015 року (справа 6-1486цс15), в зв`язку з чим, заява товариства підлягає задоволенню у повному обсязі так як, виконання судового рішення, як було зазначено вище - це остаточна стадія цивільного судочинства у процесі реалізації захисту цивільних прав, а тому невиконання судових рішень, що є остаточними, обов`язковими для виконання, є порушенням права на справедливий суд, яке захищено ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно із ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь - якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи, водночас, такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 20.11.2013 року у справі №6-122цс13/.

Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому, реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки, новий кредитор без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Дії боржника щодо невиконання протягом тривалого часу рішення суду, що набрало законної сили - не можуть вчинятися на шкоду іншим учасникам цивільних правовідносин з метою уникнення виконання рішення суду та сплати боргу. Боржники, проти яких ухвалені судові рішення про стягнення боргу та не виконують їх - діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно стягувача (кредитора), при цьому їхні дії спрямовані на порушення майнових інтересів стягувача (кредитора).

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту ст.ст. 512, 514 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Правовою позицією Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі: №10/56-08 передбачено, що якщо заявник звернувся із заявою про заміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутись із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення, у протилежному ж випадку правонаступник стягувача - сторони виконавчого провадження, набувши таке право згідно з договором про відступлення права вимоги в порядку статті 512 Цивільного кодексу України, позбавляється можливості та права реалізувати таке право у виконавчому провадженні у порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Аналогічна позиція міститься і у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі від 21 березня 2018 року по справі №6-1355/10, провадження №61-12076св18 (ЄДРСРУ №73001190)/.

Аналізуючи вищевикладене суд дійшов висновку про задоволення заяви, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебет Форс" є правонаступником первісного стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та має право звернення до суду з заявою про заміну стягувача та бути стороною виконавчого провадження, щоб захистити свої порушені, невизнані або оспорюванні права чи інтереси, що передбачено ст. 4 ЦПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 18, 442 ЦПК України, ст. ст. 11, 202, 512, 514 ЦК України, ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву задоволити.

Замінити стягувача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (вул. Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, м. Київ, ) на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Дебт Форс" (, юридична адреса: вул. Харківське Шосе, буд. 201/203, літера 2А, офіс 602, м. Київ, 02121) у виконавчому листі №701/801/22 з примусового виконання рішення Маньківського районного суду Черкаської області по цивільній справі №701/801/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 05.09.2019 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.Д.Калієвський