Ухвала

28 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 638/12503/19

провадження № 61-12462ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року Комунальний заклад охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» (далі - позивач, КЗОЗ «ЦЕМДтаМК») звернуся до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна»), в якому просив стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 98 485,01 грн, стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП у розмірі 113 444,30 грн, стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2021 року, позовні вимоги КЗОЗ «ЦЕМДтаМК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «ЦЕМДтаМК» матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 16 315,59 грн; з ОСОБА_2 - 1 356,30 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КЗОЗ «ЦЕМДтаМК» суму сплаченого судового збору в розмірі 243,04 грн, з ОСОБА_2 - 22,04 грн.

В задоволенні іншої частини вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Крайз О. І. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом КЗОЗ «ЦЕМДтаМК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з КЗОЗ «ЦЕМДтаМК» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 778,03 грн.

14 серпня 2023 року КЗОЗ «ЦЕМДтаМК»через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, як суду права, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

Ціна позову в даній справі становить 211 929,31 грн, яка станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684,00 х 100=268 400,00 грн).

Зазначена справа є малозначною відповідно до вищенаведених приписів ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник посилається на незаконність додаткового рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції. При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у малозначній справі судом касаційної інстанції не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Касаційна скарга не містить обґрунтувань випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Зазначене відповідає і Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 7 лютого 1995 року, згідно з якими державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 5 квітня 2018 року).

Оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, ухвалені у малозначній справі, і наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, заявником не обґрунтовано, а судом не встановлено, відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суду складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального некомерційного підприємства Харківської обласної ради «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» на додаткове рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 березня 2021 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 11 липня 2023 року у справі за позовом Комунального закладу охорони здоров`я «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов