Cправа № 127/5634/23
Провадження № 2/127/635/23
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07 вересня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П.,

за участю секретаря судового засідання Шмигори О.В.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» про стягнення заробітної плати, заборгованості по заробітній плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних,

вимоги позивача:

Стягнути з відповідача на користь позивача:

-інфляційне збільшення заборгованості (109 767 грн. 27 коп.) у розмірі 26 338 грн. 04 коп.;

-три проценти річних від суми заборгованості (109 767 грн. 27 коп.) у розмірі 3 157 грн. 69 коп.;

-невиплачені за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2022 року суми нарахованої заробітної плати у загальному розмірі 1 910 088 грн.;

-інфляційне збільшення невиплачених за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року сум нарахованої заробітної плати у загальному розмірі 20 422 грн. 60 коп.;

в с т а н о в и в:

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» (далі ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ») із вказаними вище вимогами.

Позов мотивований тим, що позивач в травні 2021 року звертався до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» з позовом про стягнення заробітної плати за період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року у розмірі 468 216 грн та зобов`язання виплатити середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати з 28 лютого 2019 року по день фактичного розрахунку.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року у справі № 127/11645/21 було частково задоволено позов та стягнуто з ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» на користь позивача 109 767 грн. 27 коп. заробітної плати за період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року.

Станом на момент звернення до суду з цим позовом, ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» не було здійснено виплату 109 767 грн. 27 коп. заробітної плати на користь позивача на виконання постанови Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року у справі № 127/11645/21, а також припинено виплату позивачу заробітної плати, починаючи з 01 березня 2019 року по теперішній час.

У зв`язку із невиконанням відповідачем вказаного вище рішення суду, з посиланням на положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», позивач просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення заборгованості (109 767 грн. 27 коп.) у розмірі 26 338 рн. 04 коп. та 3% річних від суми заборгованості (109 767 грн. 27 коп.) у розмірі 3 157 грн. 69 коп. за період з 10 березня 2022 року (дата набрання законної сили судовим рішенням у справі № 127/11645/21) по 22 лютого 2023 року (дата звернення з позовом до суду).

Окрім того, ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ», починаючи з 01 березня 2019 року як по 10 березня 2022 року (набрання законної сили судовим рішення у справі № 127/11645/21), так і по теперішній час не проводиться виплата заробітної плати в розмірі 39 960 грн щомісячно, розмір якої був встановлений судом при розгляді справи.

Відтак, за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2022 року позивачу не виплачено заробітну плату з розрахунку 39 960 грн., щомісячно, за 47 місяців та 16 робочих днів, а відповідно відповідач зобов`язаний виплатити позивачу за вказаний період заборгованість, щодо невиплаченої заробітної плати у розмірі 1 910 088 гри, з яких 1 878 120 грн - сума за 47 місяців та 31 968 грн - сума за 16 робочих днів.

У зв`язку із невиплатою відповідачем вказаного вище розміру заробітної плати, позивач просить суд стягнути з відповідача за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року (дата звернення з позовом до суду) інфляційне збільшення розміру невиплаченої щомісячної заробітної плати (39 960,00 грн), що складає 20 422 грн. 60 коп.

З підстав наведених вище, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 01 березня 2023 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 07 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» за підписом т.в.о. директора В.І. Лазарець надійшли письмові пояснення, у яких директор просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначивши що 13 листопада 2018 року між сторонами було укладено Договір на виконання робіт ПС АН-12. Відповідно до положень цього договору, сторони домовились, що виконавець зобов`язується за завданням замовника виконати програму робіт по перевезенню вантажів при виконанні польотів на ПС АН-12 в якості другого пілоту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. Відповідно до п. 4.2 сторони погодили, що вартість робіт становить 64 грн. за одну льотну годину. Пунктом 6.1 договору встановлено, що договір діє до 20 серпня 2019 року та остаточного виконання сторонами своїх обов`язків.

Враховуючи наведене, відносини між сторонами мають цивільно-правовий, а не трудовий характер. В договорі від 13 листопада 2018 року, який було укладено між сторонами, наявні усі ознаки, що відрізняють цивільно-правовий договір від трудового, оскільки предметом договору є саме результат виконаних робіт перевезення вантажів, а оплата здійснюється не помісячно за процес роботи, а за конкретний обсяг виконаних робі і їх результат, які були прийняті замовником (а.с. 52-54).

Ухвалою суду від 01 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Позивач до судового засідання не з`явився. З технічних причин, забезпечення проведення судового засідання в режимі відеоконференції з представником позивача - адвокатом Глазовим О.М. не представилось можливим. Ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву (ч. 5 ст. 212 ЦПК України).

Разом з тим, в ході розгляду даної справи представник позивача адвокат Глазов О.М. вимоги позову підтримав, з підстав викладених у позовній заяві, просив суд їх задовільнити.

Представник відповідача, до судового засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що у травні 2021 року ОСОБА_1 звертався до суду з позовом до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» про стягнення заробітної плати і зобов`язання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку (справа № 127/11645/21).

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року скасовано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 жовтня 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_1 до ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» про стягнення заробітної плати і зобов`язання виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку. Стягнуто з ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» на користь ОСОБА_1 109 767 грн. 27 коп. заробітної плати за період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року.

Вказане рішення судом отримано з Єдиного державного реєстру судових рішень, в порядку повного доступу до нього, адже сторонами таке рішення суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Під час розгляду справи № 127/11645/21 судом апеляційної інстанції було встановлено наступне.

13 листопада 2018 року між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» було укладено договір на виконання робіт на повітряному судні АН-12, згідно якого виконавець ОСОБА_1 зобов`язується за завданням замовника ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» виконати програму робіт по перевезенню вантажів при виконанні польотів на повітряному судні АН-12 в якості другого пілоту, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи. У п. 4.2 сторони погодили, що вартість робіт становить 64 грн. за одну льотну годину, а п 6.1 встановлено, що вказаний договір діє до 28 вересня 2019 року та остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Суд дійшов до висновку, що аналізуючи характер виниклих правовідносин між сторонами, спеціальні вимоги до здійснення польотів і виконання обов`язків пілота в складі екіпажу повітряного судна, а не особисто, умови наданого договору, колегія суддів вважає, що між сторонами виникли трудові правовідносини, оскільки у наданому цивільно правовому договорі не зазначено, який саме конкретно результат роботи повинен передавати виконавець замовнику, її кількісні і якісні характеристики, не визначено перелік завдань, їх види, не встановлено обсяг виконуваної роботи позивачем у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Відтак, зміст наданої відповідачем ксерокопії договору вказує на те, що предметом його є процес праці, а не її кінцевий результат.

Крім того, відповідач посилаючись на те, що з позивачем трудовий договір не укладався, а робота здійснювалась ним на підставі укладеного договору про виконання робіт на ПС АН-112, не зважаючи на його витребування судом першої інстанції, оригінал вказаного договору суду не надав, направивши лише його ксерокопію. Також не надав суду копії наказу про прийняття на роботу за безстроковим чи строковим трудовим договором.

Враховуючи викладене і те, що позивач заперечує підписання ним цивільно- правового договору, а відповідач не надавав оригінал цього договору для вирішення питання про проведення судовопочеркознавчої експертизи, колегія суддів вважає цю обставину та інші обставини, на які посилається відповідач у заперечення вимог позивача і для з`ясування яких витребовувались докази, на підставі ст. 84 ЦПК не встановленими.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку, що позивач виконував обов`язки другого пілота повітряного судна АН-112 в період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року, перебуваючи в рамках трудових правовідносин з відповідачем.

Не оформлення трудових правовідносин з позивачем наказом підприємства і допуск його до роботи не свідчить про відсутність таких правовідносин, а може свідчити про порушення відповідачем ст. 24 КзПП щодо належного оформлення трудового договору відповідним наказом.

Матеріалами справи, даними політних завдань, льотної книжки позивача підтверджується виконання ОСОБА_1 своїх обов`язків другого пілота у ТОВ «Авіакомпанія «Аеровіз» в період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року, а відповідач не надав суду жодних доказів його звільнення з роботи до цього періоду, виплати йому за цей період заробітної плати і її розміру, колегія суддів вважає необхідним стягнути на користь позивача заробітну плату за цей період, виходячи з останнього підтвердженого довідкою відповідача її розміру - 39 960 грн. на місяць, що складає 109 767 грн. 27 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до ст. 115 КзПП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.116 КзПП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача на свою користь заборгованість, щодо невиплаченої заробітної плати у розмірі 1 910 088 грн. за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року, з яких 1 878 120 грн. - сума за 47 місяців та 31 968 грн - сума за 16 робочих днів.

Обґрунтовуючи дану вимогу, позивачем зазначено, що фактичне виконання робіт з боку позивача з 01 березня 2019 року до сьогодні не можливо у зв`язку з невизнанням відповідачем наявності взагалі трудових відносин з ним, попри те що цей факт уже встановлений судом та після цього відповідачем не вчиненні будь які дії по припиненню трудових відносин.

Суд не може погодитись із доводами позивача з огляду на наступне.

Предметом позову по цивільній справі № 127/11645/21 було стягнення заробітної плати з відповідача на користь позивача за період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року. При цьому суд встановив, що матеріалами справи, даними політних завдань, льотної книжки позивача підтверджується виконання останнім своїх обов`язків другого пілота у ТОВ «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ».

Суд зробив висновок, що позивач виконував обов`язки другого пілота повітряного судна АН-112 саме в період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року, перебуваючи в рамках трудових правовідносин з відповідачем. Не оформлення трудових правовідносин з позивачем наказом підприємства і допуск його до роботи не свідчить про відсутність таких правовідносин, а може свідчити про порушення відповідачем ст. 24 КзПП щодо належного оформлення трудового договору відповідним наказом.

Тобто судом надавалась оцінка правовідносинам сторін, а саме те, що у період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року сторони перебували у трудових правовідносинах і такі відносини не оформлені у встановленому законом порядку (наказом підприємства і допуск позивача до роботи), і у вказаний період судом встановлено, що позивачем виконувалась робота, за яку відповідачем не виплачувалась винагорода.

Як вже зазначалось, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

При розгляді даної справи, матеріалами не встановлено, що у період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року позивачем виконувалась робота, за яку відповідач зобов`язаний позивачу сплатити винагороду, адже відсутні на підтвердження цієї обставини належні та допустимі докази.

За наведеного, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позовної заяви про стягнення з відповідача на користь позивача невиплачені за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року суми нарахованої заробітної плати у загальному розмірі 1 910 088 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційного збільшення заборгованості заробітної плати та 3% річних від суми заборгованості, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, законом встановлено розмір процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання на рівні 3 % річних.

У п. 22, 25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц зазначено, що за змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

У пунктах 44 та 45 постанови Верховного Суді у справі у справі № 686/21962/15-ц зроблено висновок, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Суд вважає, що відповідач не виконав своє грошове зобов`язання з виплати заробітної плати в розмірі 109 767 грн. 27 коп. за період з 15 листопада 2018 року по 28 лютого 2019 року, яка була стягнута постановою Вінницького апеляційного суду від 10 березня 2022 року (справа № 127/11645/21). Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло на підставі судового рішення.

Таким чином, за період з 10 березня 2022 року (дата набрання законної сили судовим рішенням у справі № 127/11645/21) по 22 лютого 2023 року (дата звернення з позовом до суду) з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційне збільшення розміру заборгованості в розмірі 26 338 грн. 04 коп. та 3 % річних від розміру заборгованості, в розмірі 3 157 грн. 69 коп.

Щодо стягнення інфляційного збільшення невиплачених за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2023 року сум нарахованої заробітної плати у загальному розмірі 20 422 грн. 60 коп., то в її задоволенні слід відмовити, оскільки вказана вимога є похідною вимогою про стягнення заробітної плати в розмірі 1 910 088 грн. за вказаний вище період, в задоволенні якої судом відмовлено.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір виходячи із ціни позову на загальну суму 49 918 грн. 33 коп., щодо позовних вимог: про стягнення інфляційного збільшення заборгованості у розмірі 26 338 грн. 04 коп., трьох процентів річних від суми заборгованості у розмірі 3 157 грн. 69 коп. та інфляційного збільшення невиплачених за період з 01 березня 2019 року по 22 лютого 2022 року сум нарахованої заробітної плати у розмірі 20 422 грн. 60 коп.

Вказані позовні вимоги судом задоволено частково, на загальну суму 29 495 грн. 73 коп., таким чином, з відповідача на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 634 грн. 37 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» про стягнення заробітної плати, заборгованості по заробітній плати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних, задовільнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» на користь ОСОБА_1 інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 26 338 (двадцять шість тисяч триста тридцять вісім) грн. 04 коп. та три проценти річних у розмірі 3 157 (три тисячі сто п`ятдесят сім) грн. 69 коп.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 634 (шістсот тридцять чотири) грн. 37 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВІАКОМПАНІЯ «АЕРОВІЗ», місцезнаходження: 08290, Київська обл., Бучанський р-н, м. Ірпінь, смт Гостомель, вул. Центральна, 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 32240100.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області Костянтин ГУМЕНЮК