Житомирський апеляційний суд
Справа №286/2436/22 Головуючий у 1-й інст. Гришковець А. Л.
Категорія 44 Доповідач Микитюк О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Микитюк О. Ю.

суддів Григорусь Н.Й.

Борисюка Р.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників в місті Житомирі справу №286/2436/22

за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Автомагістраль» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середньомісячного заробітку за час затримки розрахунку та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати

за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Автомагістраль»

на рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Гришковця А.Л. у м. Овруч,

встановив:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист трудових прав, після уточнення позовних вимог остаточно просив стягнути на його користь з Приватного підприємства «Автомагістраль» на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 46725,11грн., середньомісячний заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 65922,12грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати в сумі 5397,22грн. В обґрунтування позову зазначив, що в період з 01.08.2019 по 01.06.2022 працював у відповідача дорожнім працівником 3 розряду дільниці ПП «Автомагістраль». Розрахунок при звільненні з ним проведений.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПП «Автомагістраль» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 45713,07грн.(59908,29грн. з утриманням з цієї суми при її виплаті передбачених законом податків та обов`язкових платежів). В решті вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ПП «Автомагістраль» просить скасувати рішення і ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що заборгованість є наслідком непереборної сили, виникла не з вини відповідача. До закінчення воєнного стану в державі вимога про стягнення заробітної плати є передчасною. Вважає, що суд неправомірно задовольнив вимогу позивача про стягнення компенсації за невикористану відпустку, адже така вимога не була заявлена.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч.1 ст. 94 КЗпП України, приписи якої кореспондуються з ч.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура заробітної плати визначена ст. 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Згідно п.1 ч.1 ст.263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Позивач працював у відповідача з 01.08.2019 по 01.06.2022 на посаді дорожнього робітника 3 розряду дільниці і був звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.

Суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи, дослідив Індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування Форми ОК-5, надані Пенсійним фондом України, довідку ПП «Автомагістраль» від 18.10.2022 №А-00000313 і зробив обґрунтований висновок, що підприємство заборгувало ОСОБА_1 заробітну плату за період з січня 2022 року по червень 2022 року в розмірі 59908 грн. 29 коп., яка за вирахуванням суми ПДФО та військового збору сума до виплати складає 45713 грн. 07 коп.

Суд першої інстанції зробив правильний висновок, що відповідач не довів наявності обставин, що звільняють його від обов`язку по виплаті заробітної плати.

Вимога про стягнення компенсації за невикористану відпустку позивачем не заявлялась і судом не вирішувалась.

Рішення в частині задоволення ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні. Апеляційна скарга не містить доводів про незаконність і необґрунтованість рішення в частині відмови у позові.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381 - 384, 389-391 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Автомагістраль» залишити без задоволення, а рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 09 травня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуюча: Судді: