"11" вересня 2023 р.
Справа №635/2509/23
Провадження №2/642/954/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

11 вересня 2023 року Ленінський районний суд м. Харкова

у складі головуючого - судді Грінчук О.П.,

за участю секретаря Шрамко Н.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Харкові цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

До Ленінського районного суду м.Харкова за підсудністю з Харківського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява про стягнення із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в сумі 88 710.34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 73 495.80 грн., в тому числі простроченої заборгованості за кредитом 3752.64 грн.; заборгованості за відсотками 15 214.54 грн., в тому числі простроченої заборгованості за відсотками 13 936.32 грн.

В обгрунтування позову представник вказав, що 14.02.2020 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-44866075, згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 77 639.75 грн. строком до 14.02.2024 під фіксовану процентну ставку 52.90% річних та зобов`язалась повернути банку отриманий кредит і сплатити відсотки в порядку і строки, визначені договором. АТ «Райффайзен банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором, в той час, відповідач свої зобов`язання за вказаним договором з повернення отриманих коштів належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 26.01.2023 у відповідача перед банком виникла заборгованість у вищезазначеному розмірі, яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Ухвалою суду від 29.06.2023 справу прийнято до свого провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов.

Копію цієї ухвали, позовної заяви та доданих до неї документів надіслано відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду не отриманим.

Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило.

Відзиву на позов відповідачем не подано.

Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи відсутність згоди позивача на заочний розгляд справи, як це передбачено п.4 ч.1 ст. 280 ЦПК України, підстави для проведення заочного розгляду відсутні.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг Кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; суб`єкт електронної комерції - суб`єкт господарювання будь-якої організаційно-правової форми, що реалізує товари, виконує роботи, надає послуги з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, або особа, яка придбаває, замовляє, використовує зазначені товари, роботи, послуги шляхом вчинення електронного правочину.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

За таких обставин, суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Як зазначено у статті 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписами частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до вимог статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання.

Водночас, частиною 1 статтею 526 ЦК України визначено що, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Як передбачено ст.ст. 610-612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 14.02.2020 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено у формі електронного документу з використанням електронного цифрового підпису заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № НОМЕР_1 , згідно умов якого відповідач отримала кредит в сумі 77 639.75 грн. строком до 14.02.2024 під фіксовану процентну ставку 52.90% річних.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти шляхом зарахування коштів кредиту на поточний рахунок відповідача, що підтверджується випискою по рахунку ОСОБА_1 , з якого вбачається зарахування їй банком 77 639.75 грн.

Також встановлено, що ОСОБА_1 свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула та відсотки не сплатила.

Банком направлялась ОСОБА_1 вимога про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором від 14.02.2020, однак, матеріали справи не містять даних про добровільне погашення боргу відповідачем.

Так, станом на 26.01.2023 загальна заборгованість відповідача перед банком складає 88 710.34 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 73 495.80 грн., заборгованості за відсотками 15 214.54 грн.

Вказаний розмір заборгованості підтверджується розрахунком позивача, який сумніву у суду не викликає та не спростований відповідачем.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, на підставі частини другої статті 530 ЦК України АТ «Райффайзен Банк» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19).

Аналізуючи викладені норми права, суд приходить до висновку, що відповідач взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту та відсотків не виконала, в строки, передбачені графіком погашення кредиту, кредит не сплатила, чим порушила вимоги кредитного договору, тому суд вважає позов обгрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2684,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 89, 141, 247, 259, 263-265, 272-273, 354 ЦПК України, ст.ст. 207, 525, 526, 610-612, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-а, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» суму заборгованості за кредитним договором №014-RO-82-44866075 від 14.02.2020 станом на 26.01.2023 в розмірі 88 710 (вісімдесят вісім тисяч сімсот десять) грн. 34 коп., яка складається із: 73 495 (сімдесят три тисячі чотириста дев`яносто п`ять) грн. 80 коп. заборгованості за кредитом; 15 214 (п`ятнадцять тисяч двісті чотирнадцять) грн. 54 коп. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» суму судового збору у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст судового рішення складено 11.09.2023.

Головуючий: