КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/5351/22 Головуючий у суді першої інстанції - Котвицький В.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/7488/2023 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А.(суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року ТДВ «Експрес Страхування» звернулось до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_1 , відповідно до якого просило стягнути із відповідача на користь ТДВ «Експрес Страхування» відшкодування у розмірі 182 854,13 грн, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 25 лютого 2020 року по вул. Сортувальна, 2 в м. Києві відповідач, керуючи автомобілем «Smart City», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засіб, чим порушив п.п.2.3б; 10.1 ПДР України.

Позивач зазначає, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП.

Автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , застраховано у ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування, строк дії договору з 12 березня 2019 року по 11 березня 2020 року, страхова сума 675 000 грн, франшиза по ДТП 0%.

Зазначено, що відповідно до рахунку-фактури № від 06 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 281 854,13 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов договору страхування було проведено виплату страхового відшкодування за пошкоджений «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 281 854,13 грн, які відповідно до заяви страхувальника було перераховано на СТО - ТОВ «Автосаміт ЛТД».

В позовній заяві також зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Smart City», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» на підставі Полісу № АО/0141077 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн, франшиза 1 000 грн.

Таким чином, на думку позивача, відповідач - ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати шкоду у розмірі 281 854,13 - 99 000,00 =182 854,13 грн.

Також вказано, що АТ «ПРОСТО-страхування» 20 травня 2020 року сплачено частково суму боргу у розмірі 99 000 грн. Позивач посилається на те, що шкода, яка не покрита лімітом відповідальності страхової компанії, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, а тому просить позов задовольнити.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року позовні вимоги ТДВ «Експрес Страхування» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТДВ «Експрес Страхування» страхове відшкодування у розмірі 182 854,13 грн, а також судовий збір у розмірі 2 742,81 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що суд першої інстанції, розглядаючи дану справу, не встановив фактичні обставини справи, у зв`язку із чим ухвалив необґрунтоване та незаконне рішення.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо встановлення факту винуватості ОСОБА_1 у настанні ДТП, яка мала місце 25 лютого 2020 року.

Так, апелянт зазначає, що відповідно до постанови Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі №753/4342/20 провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, апелянт вважає, що його вина у настанні ДТП не була встановлена в ході судового розгляду, оскільки в його діях були відсутні порушення ПДР України, а отже він не є винним в скоєні ДТП, яке мало місце 25 лютого 2020 року, й на нього не має бути покладено матеріальне відшкодування збитків.

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, вирішити питання судового збору.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом першої інстанції було встановлено, що 25 лютого 2020 року по вул. Сортувальна, 2 в м. Києві відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Smart City», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до механічного пошкодження транспортних засіб, чим порушив п.п.2.3б; 10.1 ПДР України.

Ухвалюючи рішення суд зазначив, що постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП.

Автомобіль «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , застраховано у ТДВ «Експрес Страхування» за договором добровільного страхування строк дії договору з 12 березня 2019 року по 11 березня 2020 року, страхова сума 675 000 грн, франшиза по ДТП 0% (а.с.

Відповідно до рахунку-фактури № від 06 березня 2020 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 281 854,13 грн.

ТДВ «Експрес Страхування» відповідно до умов договору страхування було проведено виплату страхового відшкодування за пошкоджений «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 281 854,13 грн, які відповідно до заяви страхувальника було перераховано на СТО - ТОВ «Автосаміт ЛТД».

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Smart City», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у АТ «ПРОСТО-страхування» на підставі Полісу № АО/0141077 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів, яким передбачено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну - 100 000 грн, франшиза 1 000 грн.

АТ «ПРОСТО-страхування» 20 травня 2020 року здійснено виплату страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну у розмірі 99 000 грн, з урахуванням франшизи.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТДВ «Експрес Страхування», мотивував своє рішення тим, що твердження позивача, викладені в позовній заяві, є достовірними, а обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог є обґрунтованими та підтвердженими належними доказами, а тому суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог та стягнення суми грошового відшкодування у розмірі 182 854,13 грн.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України визначено, що реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом положень статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Підстави та порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, та шкоди, завданої внаслідок взаємодії цих джерел, визначені нормами статей 1187, 1188 ЦК України.

Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Тобто, відповідальність за шкоду несе винна особа, яка завдала шкоди.

Така особа, відповідно до статті 1192 ЦК України, має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Враховуючи зазначені норми права, страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, набуває право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач по справі ОСОБА_1 і є тою особою, яка відповідальна за завданий збиток у ДТП, що мало місце 25 лютого 2020 року і тому має відшкодувати завданий збиток. Вказаний висновок базується на постанові Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року.

Відповідно до положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, а також перевіривши відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, встановив, що постановою Дарницького районного суду міста Києва від 19 травня 2020 року у справі №753/4342/20 провадження у справі відносно ОСОБА_1 закрито у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення на підставі ч.1 ст.247 КУпАП.

Таким чином, в судовому порядку було встановлено факт невинуватості ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, яке мало місце 25 лютого 2020 року.

Враховуючи зазначені вище норми законодавства, а також той факт, що відповідач по справі не є винним у настанні ДТП 25 лютого 2020 року, то з останнього не підлягають до стягнення грошові кошти у розмірі 182 854,13 грн на відшкодування страхової виплати позивачу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції у вказаній справі ухвалено з порушенням норм процесуального законодавства, оскільки висновки викладені в рішенні суду не відповідають дійсним обставинам справи, а доводи і аргументи апеляційної скарги є такими, що спростовують висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Таким чином, з урахування встановлених обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, у задоволенні позовних вимог апеляційний суд відмовляє у повному обсязі.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Згідно до ст. 141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Оскільки за подачу апеляційної скарги апелянтом було сплачено судовий збір у розмірі 4 114,21 грн, то суд апеляційної інстанції стягує вказану суму судового збору з позивача на користь відповідача.

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» до ОСОБА_1 відмовити повністю.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» (, 04073, м. Київ, пр-т С. Бандери, 22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 114,21 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв