КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення апеляційної скарги

11 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 рокуу справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 квітня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 16 червня 2023 року ГУ ПФ України в м. Києві в особі начальника - Дзядевич Л.В. засобами поштового зв`язку звернулося з апеляційною скаргою, яка не відповідала вимогам статті 356 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 серпня 2023 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовлено, апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено строк десять днів з моменту отримання копії даної ухвали для усунення її недоліків, а саме: подання документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, а також повноваження представника на подання/підписання апеляційної скарги.

Копія цієї ухвали була направлена на офіційну електронну адресу ГУ ПФ України в м. Києві, яка зазначена ним в апеляційній скарзі та інших процесуальних документах по справі. Супровідний лист разом із копією ухвали скаржник отримав 04 серпня 2023 року, про що свідчить звіт про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) зроблено висновок про те, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи за допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19 (провадження № 61-8505св22).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху в розумінні норм статей 128, 130, 272 ЦПК України вважається врученою скаржнику, однак протягом встановленого апеляційним судом строку її вимоги не виконанні, недоліки апеляційної скарги не усунуто.

При цьому правом щодо продовження процесуальних строків для виправлення недоліків апеляційної скарги позивач не скористався, клопотання з даного приводу не подавав, як і не зазначив поважних причин неможливості виконати вимоги ухвали суду апеляційної інстанції.

Згідно з положеннями статті 12 ЦПК учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 357 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається скаржнику.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» суд зазначив, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Оскільки у визначені судом строки недоліки апеляційної скарги не виправлені, відповідно до вимог статей 185, 357 ЦПК України апеляційна скарга вважається неподаною та повертається особі, яка її подала.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тастаттями 185, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2023 рокуу справі № 761/25661/22 вважати неподаною та повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами. Копію апеляційної скарги залишити в суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній