ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3998/23
провадження № 2/753/3590/23
У Х В А Л А

"16" серпня 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Котвицького В.Л.,

при секретарі судових засідань Яценко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Києві клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування.

До суду надійшло клопотання представника відповідача про передачу даної цивільної справи за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва. В обґрунтування клопотання представник відповідача зазначає, що позов ОСОБА_1 не є позовом про захист прав споживачів, з огляду на те, що позивач у позові не посилається на норми Закону України "Про захист прав споживачів", відсутнє обґрунтування порушення вимог саме цього Закону та порушення прав позивача, як споживача послуг, так і з огляду на те, що до правовідносин між сторонами повинен бути застосований саме Закон України "Про страхування".

У судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд клопотання представника відповідача за його відсутності, вимоги клопотання не визнав та заперечував проти передачі справи за підсудністю.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши клопотання представника відповідача про передачу справи за підсудністю та матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Поняття підсудності у цивільному судочинстві це розмежування компетенції між окремими ланками судової системи та між судами однієї ланки щодо розгляду цивільних справ. Підсудністю фактично є визначення в системі судів компетентного суду стосовно вирішення певної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Статтею 28 ЦПК України передбачені випадки підсудності справ за вибором позивача.

Так, частиною 5 цієї статті передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Із матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «ВУСО» укладено Договір добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордоном №17050713 від 29.03.2022 зі строком дії з 30.03.2022 по 27.07.2022, предметом якого є майнові інтереси ОСОБА_1 як Страхувальника та/або Застрахованої особи та пов`язані, зокрема, з життям, здоров`ям та працездатністю.

Під час знаходження у м. Рюссельсхайм (Німеччина) з позивачем 07.04.2022 стався перший страховий випадок - різке погіршення стану здоров`я, у зв`язку із чим його було терміново госпіталізовано до лікарні, де в результаті проведеного обстеження поставлено діагноз «Інфаркт міокарда без підйому ST-сегмента, односудинне ураження коронарного русла». Враховуючи безпосередню загрозу життю, позивачу було невідкладно проведено операцію та стентування з встановленням двох стентів. Вартість отриманих невідкладних медичних послуг склала 4774,77 EUR.

Шляхом телефонного дзвінка на наданий позивачу при укладанні Договору №17050713 від 29.03.2022 номер телефону НОМЕР_1 , як основний засіб зв`язку у разі настання страхового випадку, 08.04.2022 о сьомій годині ранку позивач повідомив ПрАТ «СК «ВУСО» про перший страховий випадок, що стався із ним.

Під час перебування у Таїланді на острові Самуї, 22.04.2022 у позивача стався другий страховий випадок - різке погіршення стану здоров`я, у зв`язку із чим він невідкладно звернувся в Державну Лікарню на острові Самуї, де йому було проведено обстеження та виявлено, що є загострення в серцево-судинній системі. Діагноз - інфаркт міокарда без елевації сегмента ST (аналіз на тропонін, основний маркер інфаркту, виявив значне перевищення норми - 161 нг/мл при нормі у діапазоні 1,9-34,2 нг/мл). Однак, у зв`язку із відсутністю кардіолога, позивача було відправлено в Лікарню Бангкок на острові Самуї. За лабораторні дослідження та діагностику було сплачено 2 430 ТНВ (тайських батів).

В Лікарні Бангкок на острові Самуї при проведенні обстеження було виявлено, що ситуація значно погіршилась, у зв`язку із чим позивача терміново було госпіталізовано та доправлено на гелікоптері в реанімаційне відділення Лікарні Бангкок в місті Бангкок, де було проведено коронарографічне обстеження та невідкладну терапію. Таїландські лікарі поставили діагноз «Атеросклеротична хвороба серця - Інфаркт міокарда без елевації ST-сегменту». За відповідні медичні обстеження та послуги було сплачено 385 566, 40 ТНВ.

У цей же день, 22.04.2022 об 11:30, шляхом листування у застосунку WhatsApp за телефонним номером НОМЕР_2, отриманим при укладанні Договору №17050713 від 29.03.2022 позивач поінформував ПрАТ «СК «ВУСО» про другий страховий випадок.

Позивач 10.05.2022, за наявності відповідної технічної можливості, звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із письмовою заявою про здійснення страхової виплати з наданням підтверджуючих документів та обґрунтуванням змісту страхових випадків та документів, підтверджуючих понесені витрати за отримані медичні послуги. Однак, ПрАТ «СК «ВУСО» листом вих. №8928 ВЗК від 28.06.2022 відмовило позивачу у здійсненні страхової виплати, аргументувавши це тим, що на думку ПрАТ «СК «ВУСО» обидва випадки не є страховими випадками у розумінні п. 7.1.2 Договору №17050713 від 29.03.2022.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові внески та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застраховані або іншій третій особі.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

А відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та з урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України "Про захист прав споживачів", належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.

На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі України "Про страхування" та главі 67 ЦК України, є спеціальними нормами права, а в Законі України "Про захист прав споживачів" - загальними.

Подібні висновки зроблені у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 17.04.2015 у справі № 212/1101/18.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 у справі № 6-126цс14.

Таким чином, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг, тому на спірні правовідносини сторін поширює свою дію Закон України «Про захист прав споживачів».

У статті 28 ЦПК України зазначені виключення із загального правила визначення підсудності.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

До відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні та виконанні договору страхування. Страхувальник є споживачем фінансових послуг, а страховик їх виконавцем.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Така правова позиція викладена у п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, суду необхідно мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із страхування.

З огляду на зазначене, суд вважає, що оскільки на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», то позивач має право пред`являти позов до суду за своїм місцем проживання, а отже, спір у цій справі підсудний Дарницькому районному суду м. Києва.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 27, 28, 258-260, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про стягнення суми страхового відшкодування- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.Л. Котвицький