Ухвала

29 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 204/2901/22

провадження № 61-10597 ск 23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії, рішення, бездіяльність, якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, стягувач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», боржник: ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою, у якій просив визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця Куземченко А. С. від 23 листопада 2022 року про відкриття виконавчого провадження № 67640729.

2. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року скаргу задоволено. Визнано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко А. С. від 23 листопада 2021 року про відкриття виконавчого провадження ВП № 67640729 протиправною та скасовано її.

3. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») задоволено. Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 17 лютого 2023 року скасовано та відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

4. До Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , подана його представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 липня 2023 року суддею-доповідачем, для розгляду справи № 204/2901/22 визначено ОСОБА_3 .

6. На підставі розпорядження заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_3., на підставі службової записки Секретаря Першої судової палати Луспеника Д. Д.

7. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 липня 2023 року справу № 204/2901/22 призначено судді-доповідачу Пророку В. В.

8. Обґрунтовуючи касаційну скаргу ОСОБА_1 вказує на те, що судом апеляційної інстанції були порушені норми процесуального права.

9. Так скаржник вказує на те, що звертаючись до суду апеляційної інстанції він обґрунтовував свою апеляційну скаргу тим, що АТ «ПУМБ» є неналежним стягувачем за відповідним виконавчим листом, а суд першої інстанції такі доводи скарги не дослідив. У зв`язку із цим просив суд апеляційної інстанції доповнити мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції зазначеними аргументами. Проте, суд апеляційної інстанції у своїй постанові належним чином не обґрунтував відмову у задоволенні вказаних доводів апеляційної скарги, обмежившись вказівкою про те, що доводи апеляційної скарги про відсутність у АТ «ПУМБ» права пред`являти виконавчий лист до виконання з тих підстав, що АТ «ПУМБ» не є належним стягувачем є безпідставними, тобто належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги.

10. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

11. Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

12. Відповідно до частин першої та четвертої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

13. Аналогічна правова позиція відображена і в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

14. Крім цього Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлюється, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

15. Відповідно до висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

16. Суд також враховує позицію ЄСПЛ, в аспекті оцінки аргументів скаржника викладених у касаційній скарзі, сформовану, зокрема у рішеннях від 06 вересня 2005 року у справі «Салов проти України», від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України» та від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України»: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09 грудня 1994 року у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

17. ЄСПЛ також вказав, що необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

18. Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Бюрг та інші проти Франції, Гору проти Греції №2).

19. Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

20. З оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції вбачається, що судом було надано вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при розгляді цієї справи, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують зроблених судом висновків.

21. Суд апеляційної інстанції прямо встановив, що виконавчий лист №204/6632/14, за яким відкрите виконавче провадження, виданий 12 червня 2015 року на виконання заочного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року у справі № 204/6632/2014 за позовом ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання встановлений до 08 червня 2016 року.

22. Строк пред`явлення виконавчого листа №204/6632/14 перервався і зрештою 03 листопада 2021 року, тобто з дотриманням трирічного строку, передбаченого частиною першою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», АТ «Перший Український Міжнародний Банк» подало до приватного виконавця заяву про початок примусового виконання заочного рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04 березня 2015 року у справі №204/6632/2014.

23. Отже Верховний Суд вважає, що обсяг вмотивованості оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції є достатнім для його прийняття.

24. Таким чином, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанції є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення та відповідає висновкам Верховного Суду, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану його представником ОСОБА_2 , на постанову Дніпровського апеляційного суду від 20 червня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , особа, дії, рішення, бездіяльність, якої оскаржуються: приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Куземченко Андрій Сергійович, стягувач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», боржник: ОСОБА_1 .

2. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. І. Грушицький

Є. В. Петров