ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5899/23 Справа № 201/9312/21 Суддя у 1-й інстанції - Наумова О.С. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Сахаров Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каліновича Сергія Петровича (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, ОСОБА_7 ) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності, витребування майна, усунення перешкод у користуванні нерухомими майном (суддя першої інстанції Наумова О.С., повний текст рішення складено 14 квітня 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2021 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каліновича Сергія Петровича (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, ОСОБА_7 ) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності, витребування майна, усунення перешкод у користуванні нерухомими майном, з урахуванням уточнених позовних вимог просила:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку віл 09.01.2019р., серія та номер: 132, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Златовою Н.А.;

- визнати недійсними прилюдні торги, проведені ТОВ «Укрспецторг Групп» згідно протоколу № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 ;

- визнати незаконним і скасувати акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 13.02.2013р., складений старшим державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Власенко О.В. при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 2-1417/2008, виданого 17.03.2008р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська;

- визнати незаконним і скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Каліновичем С.П. від 14.11.2014р. за реєстровим № 1113, щодо домоволодіння, загальною площею 257,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці 0,0527 га, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;.

- визнати незаконним і скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Каліновичем С.П. від 14.11.2014р. за реєстровим № 1117, щодо земельної ділянки 0,0527 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;.

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44987617 від 09.01.2019р., прийняте приватним нотаріусом Дніпровського МНО Златовою Н.А. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17212041 від 14.11.2014р., прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Каліновичем С.П.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, серія та номер: 133 від 09.01.2019, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського МНО Златовою Н.А.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44987617 від 09.01.2019р., прийняте приватним нотаріусом Дніпровського МНО Златовою Н.А. та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 17213105 від 14.11.2014р., прийняте приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Какліновичем С.П.;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 01, кадастровий номер :03:135:0007, площа (га): 0,0527, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

- витребувати у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину домоволодіння (житлового будинку) АДРЕСА_2 , реєстраційний номер нерухомого майна: 01, а саме: квартиру АДРЕСА_3 в жилому будинку літ. «А-1» загальною площею 148,7 кв.м. з наступними приміщеннями: 1 Підвал: приміщення 1-1 (5,2 кв.м.) - частина сходів; приміщення 1-2 (43,5 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-3 (6,3 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-5 (8,0 кв.м.) - приміщення; разом площа складає 63,0 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1»: 1 поверх: приміщення 1-9 (24,9 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-10 (17,9 кв.м.) - кухня: разом по 1 поверху 42,8 кв.м. Мансардний поверх: приміщення 1-15 (21,7 кв.м.) - житлова кімната; приміщення 1-16 (21,2 кв.м.) - житлова кімната; разом по мансардному поверху 42,9 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: сходи №7, підпірна стінка № 8, споруди загального користування: 1/2 частина огорожі № 3, замощення II.

- зобов`язати ОСОБА_4 протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням суду законної сили виконати переобладнання у домоволодінні АДРЕСА_1 : встановити глуху перегородку в підвалі в приміщенні 1-1 (сходи) для влаштування двох приміщень: розмірами 2,04 м. х 2,56 м.= 5,2 кв.м. та площею 2,8 кв.м. розмірами 1,1.м х 2,56 м. під сходи на І поверх з приміщення гаражу; влаштувати приміщення 1-4 (19,9 кв.м.) під кухню, встановити газову плиту, підвести воду, виконати відвід стічних вод; на першому поверсі закласти прорізи між приміщеннями 1-8 та 1-10, між приміщеннями 1-9 та 1-8; на мансардному поверсі закласти прорізи між приміщеннями 1-16 та 1-14 та між приміщеннями 1-15 та 1-14.

- усунути перешкоди у користуванні належними ОСОБА_1 земельною ділянкою кадастровий номер :03:135:0007, площа (га): 0,0527, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та 1/2 частиною домоволодіння АДРЕСА_2 , шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_3 в жилому будинку літ. «А-1» загальною площею 148,7 кв.м. з наступними приміщеннями: 1 Підвал: приміщення 1-1 (5,2 кв.м.) - частина сходів; приміщення 1-2 (43,5 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-3 (6,3 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-5 (8,0 кв.м.) - приміщення; разом площа складає 63,0 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1»: 1 поверх: приміщення 1-9 (24,9 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-10 (17,9 кв.м.) - кухня: разом по 1 поверху 42,8 кв.м. Мансардний поверх: приміщення 1-15 (21,7 кв.м.) - житлова кімната; приміщення 1-16 (21,2 кв.м.) - житлова кімната; разом по мансардному поверху 42,9 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: сходи №7, підпірна стінка № 8, споруди загального користування: 1/2 частина огорожі № 3, замощення II.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Каліновича Сергія Петровича (треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Златова Наталія Анатоліївна, ОСОБА_7 ) про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, скасування рішень про державну реєстрацію, визнання права власності, витребування майна, усунення перешкод у користуванні нерухомими майном задоволено частково.

Витребувано із володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1/2 частину домоволодіння (житлового будинку) АДРЕСА_2 (колишня адреса АДРЕСА_1 ), реєстраційний номер нерухомого майна: 01, а саме: квартиру АДРЕСА_3 в жилому будинку літ. «А-1» загальною площею 148,7 кв.м. з наступними приміщеннями: 1 Підвал: приміщення 1-1 (5,2 кв.м.) - частина сходів; приміщення 1-2 (43,5 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-3 (6,3 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-5 (8,0 кв.м.) - приміщення; разом площа складає 63,0 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1»: 1 поверх: приміщення 1-9 (24,9 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-10 (17,9 кв.м.) - кухня: разом по 1 поверху 42,8 кв.м. Мансардний поверх: приміщення 1-15 (21,7 кв.м.) - житлова кімната; приміщення 1-16 (21,2 кв.м.) - житлова кімната; разом по мансардному поверху 42,9 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: сходи №7, підпірна стінка № 8, Споруди загального користування: 1/2 частина огорожі №3, замощення II.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1446,40 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодились ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , та подали апеляційні скарги, вважають, що воно ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції при розгляді справи не було з`ясовані обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

В обґрунтування доводів скарги ОСОБА_1 , зазначила, що ефективними способами захисту прав та її інтересів будуть не тільки витребування від Відповідачки ОСОБА_3 на користь Позивачки ОСОБА_1 належного останній майна але й визнання торгів та договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним в повному обсязі, адже повернення сторони Відповідача ОСОБА_4 у правовий статус власника майна, що виділено останньому за рішенням суду надасть змогу Позивачці вимагати через суд від Відповідача ОСОБА_4 виконання обов`язків з перепланування та переобладнання, що (обов`язки) жодним чином на даний час не припинились. Виходячи з викладеного, лише витребування власного майна не відновить того правового стану у Позивачки, в якому така перебувала до моменту порушення власних законних прав та інтересів. Неможливість проведення дій з перепланування вказує на неможливість використання майна за його цільовим призначенням, згідно з рішенням суду.

Додатковим рішенням передбачено наявність часток щодо споруд, які не могли бути виділені окремо стороні, зокрема споруди загального користування: 1/2 частина огорожі №3, замощення. Існування у чинному договорі купівлі-продажу закріпленого за одним власником - Відповідачкою вказаного майна суперечитиме умовам рішення суду, яким передбачений виділ. Інших умов щодо обмеження прав власника у договорі не могло бути передбачено, адже майно передавалось власнику в повному обсязі

Також наголошує на тому, що у разі реєстрації права власності на частину домоволодіння, позивачка має право на виділ в натурі та визнання за нею права власності на ту частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування частки домоволодіння позивачки. У такому разі існуватиме спір із новим власником - ОСОБА_3 щодо права власності і користування земельною ділянкою, у якому можуть бути визначені межі земельної ділянки, зокрема, і шляхом проведення земельно-технічної експертизи.

Підставою для реєстрації права власності на вказану спірну земельну ділянку має бути рішення про визнання за позивачкою права на земельну ділянку і про визнання договорів щодо відчуження такої земельної ділянки недійсними, адже на даний час таке право за позивачкою не зареєстроване і не буде в подальшому визнаватись відповідачами, адже судом фактично відмовлено їй у визнанні за собою вже існуючого права власності на земельну ділянку.

Вказує на те, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що за наслідками поділу передбачено в обов`язковому порядку переобладнання будинку в два окремих помешкання, адже частка, яка присуджена ОСОБА_8 не може бути використана за її цільовим призначенням через те, що потрапити до такої, без проведення будівельних робіт і використання частки ОСОБА_4 фактично неможливо.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 просив рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року в частині відмови позивачці у задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 не надходив.

ОСОБА_3 свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_6 є добросовісним набувачем, який у порядку встановленому для виконання судових рішень 14.11.2014 року набув і зареєстрував за собою право власності на спірне домоволодіння та є такою особою, що мала право відчужувати вказане майно. ОСОБА_3 є добросовісним набувачем, який у встановленому законом порядку ні підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу № 132 від 19.01.2019 року набула право власності на домоволодіння.

Вказує на те, що суд першої інстанції визнаючи право власності за ОСОБА_1 не визнає недійсним прилюдні торги, що проведені ТОВ «УКРСПЕЦТОРГГРУП» згідно протоколу № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , не визнає незаконним та не скасовує свідоцтва про придбання з прилюдних торгів нерухомого майна, на яке звернене стягнення, видані приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем від 14.11.2014 року, не визнає недійсним з дня укладання договір купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер 132, виданий 09.01.2019 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 .

Наголошує на тому, що вимога позивачки щодо витребування від ОСОБА_3 майна не може бути задоволена, оскільки вимоги, що стосуються віндикаційного та негаторного позовів заявлені одночасно.

ОСОБА_1 після набрання законної сили рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012 року у справі № 2-104/2011, не здійснила в законному порядку обов`язкову державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно. Що було визнано за нею рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011 року, додатковим рішенням від 13.01.2012 року та рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012 року у справі №2-104/2011.

Вказує, що позивачкою було пропущено строк позовної давності та клопотання про поновлення такого строку заявлено не було.

Звертає увагу на те, що Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська в порушення норм діючого законодавства, в одному провадженні здійснювався розгляд вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства.

ОСОБА_3 просила рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 адвокат Бутенко О.О. зазначив, що така скарга задоволенню не підлягає та просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні в режимі відео конференції представник ОСОБА_1 адвокат Бутенко О.О. доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 підтримав та просив її задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 просив залишити без задоволення.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а скарга ОСОБА_3 залишенню без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.03.1991р. між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 був укладений шлюб, у якому сторони перебували до 2008 рік. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.10.2008р. шлюб розірвано.

27.06.1996р. між ОСОБА_9 і ОСОБА_4 укладений договір купівлі-продажу, на підставі якого ОСОБА_4 придбав житловий будинок з господарчими побудовами та спорудами, розташований на земельній ділянці розміром 532 кв.м.

Земельна ділянка для обслуговування будинку по АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі державного акту на право приватної власності за землю від 23.07.1998р., площею 0,0527 га із цільовим призначенням: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а.с. 70 т. 1).

25.06.2004р. після закінчення будівництва житлового будинку та господарських споруд за адресою: АДРЕСА_1 , за заявою ОСОБА_4 житловий будинок А-1, житловою площею 107,2 кв.м., загальною площею 267,3 кв.м. по АДРЕСА_1 , згідно з рішенням виконкому від 23.01.1998р. № 63 був введений в експлуатацію. Означене підтверджується рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Дніпропетровську ради № 373 від 25.06.2004р. (а.с. 75 т. 1 зворот).

Ці обставини сторонами не заперечуються.

Судом за клопотанням представника позивачки були досліджені матеріали цивільної справи № 2-104/11, яка перебуває в архіві суду (а.с. 63 109 т. 3).

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011р. у справі № 2-104/11 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задоволений частково. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_4 ) та виділено її в натурі згідно 1 варіанту розподілу житлового будинку, зазначеного у висновку судово - будівельно-технічної експертизи № 702/703/704-11. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2012р. у справі № 2-104/11 визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та виділено їй в натурі 1/2 частину зазначеного домоволодіння згідно 1 варіанту розподілу житлового будинку, визначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №3440-11 від 20.10.2011р.

- квартиру АДРЕСА_3 в жилому будинку літ. «А-1»загальною площею 148,7 кв.м. з наступними приміщеннями: 1 підвал: приміщення 1-1 (5,2 кв.м.) - частина сходів; приміщення 1-2 (43,5 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-3 (6,3 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-5 (8,0 кв.м.) - приміщення; разом площа складає 63.0кв.м. В житловому будинку літ. «А-1»: 1 поверх: приміщення 1-9 (24,9 кв.м.) - приміщення; приміщення 1-10 (17,9 кв.м.) - кухня: разом по 1 поверху 42,8 кв.м. Мансардний поверх: приміщення 1-15 (21,7 кв.м.) - житлова кімната; приміщення 1-16 (21,2 кв.м.) - житлова кімната; разом по мансардному поверху 42,9 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: сходи № 7, підпірна стінка № 8, споруди загального користування: 1/2 частина огорожі №3, замощення II.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину будинку АДРЕСА_1 та виділено йому в натурі 1/2 частину зазначеного домоволодіння згідно 1 варіанту розподілу житловою будинку визначеного у висновку судової будівельно-технічної експертизи №3440-11 від 20.10.2011р.

- квартиру АДРЕСА_5 в жилому будинку літ. «А-1ж» загальною площею 118,6 кв.м з наступними приміщеннями: Підвал: приміщення 1-1 (2,8 кв.м.) - частина сходів; приміщення 1-4 (19,9 кв.м.) - гараж; приміщення 1-6 (5,8 кв.м.) - сарай: разом площа складає 27,7 кв.м. В житловому будинку літ. «А-1ж»: 1 поверх: приміщення 1-8 (14,9 кв.м.) - коридор; приміщення 1-11 (6,5 кв.м.) - санвузол; приміщення 1-12 (20,0 кв.м.) -житлова кімната; разом по 1 поверху 41,4 кв.м. Сіни літ «а-1»: приміщення 1-7 (5,3 кв.м.) - тамбур; лоджія: приміщення 1-13 (2,3 кв.м.) - лоджія; Мансардний поверх: приміщення 1-14 (16,0 кв.м.) - коридор; приміщення 1-17 (6,5 кв.м.) - санвузол; приміщення 1-18 (19,4 кв.м.) - житлова кімната; разом по мансардному поверху 41,9 кв.м. Надвірні будівлі і споруди: ґанок літ. «а», хвіртка №1, ворота №2, питома яма № 4, підпірна стінка № 5, цоколь № 6, замощення ОСОБА_10 загальною користування: 1/2 частина огорожі №3, замощення II.

Для влаштування двох ізольованих квартир виконати наступні переобладнання: в підвалі закласти цегляною кладкою двірний проріз, відгородити сходовий марш з гаража на 1 поверх літ. 1-1 площею 5,2 кв.м. і літ. 1-1 площею 2,8 кв.м. На 1 поверсі закласти 2 дверних прорізи: між літ. 1-9 і 1-8. 1-10 і 1-8. В мансардному поверсі закласти двірний проріз між літ. 1-15. та 1-14а також між 1-16 та 1-14.

Перебудови у домоволодінні АДРЕСА_1 при виділенні його частин в натурі згідно 1 варіанту експертизи, в тому числі систем водопостачання, каналізації, опалення, газопостачання, електропостачання повинні здійснюватися за рахунок ОСОБА_1 .

Також встановлено і перевірено за даними ЄДРСР, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011р. залишене без змін, а додаткове рішення цього ж суду від 13.01.2012р. змінене в частині виконання переобладнань у житловому будинку. Для влаштування двох ізольованих квартир зобов`язати ОСОБА_4 виконати наступні переобладнання у домоволодінні АДРЕСА_1 : встановити глуху перегородку в підвалі в приміщенні 1-1 (сходи) для влаштування двох приміщень: розмірами 2,04 м. х 2,56 м. = 5,2 кв.м. та площею 2,8 кв.м. розмірами 1,1.м х 2,56 м. під сходи на І поверх з приміщення гаражу; влаштувати приміщення 1-4 (19,9 кв.м.) під кухню, встановити газову плиту, підвести воду, виконати відвід стічних вод; на першому поверсі закласти прорізи між приміщеннями 1-8 та 1-10, між приміщеннями 1-9 та 1-8; на мансардному поверсі закласти прорізи між приміщеннями 1-16 та 1-14 та між приміщеннями 1-15 та 1-14. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі 3414,5 грн. за виділення частки в натурі меншої ідеальної. В решті додаткове рішення суду від 13.01.2012р. залишене без змін.

Судом у цій справі встановлено, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 була передана у приватну власність ОСОБА_4 на підставі державного акту на праві приватної власності за землю від 23.07.1998р. Відхиляючи вимоги ОСОБА_1 про визнання за нею право власності на земельну ділянку в розмірі 2/3 частини, на якій знаходиться домоволодіння, апеляційний суд погодився, що земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, не відноситься до спільного майна подружжя, оскільки виділялась і була передана у власність відповідача в порядку приватизації до внесення доповнень в ст. 61 СК України, на які не розповсюджуються на правовідносини, що виникли до внесення доповнень до зазначеної норми права.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007р. за заявою позивачки ОСОБА_1 був забезпечений позов шляхом накладення арешту на домоволодіння і земельну ділянку АДРЕСА_1 , право власності на які було зареєстроване за ОСОБА_4 (а.с. 64 т. 3).

Як видно із поштового повідомлення про вручення, 12.09.2007р. відповідач ОСОБА_4 одержав позовну заяву, ухвалу про забезпечення позову від 10.07.2007р. (а.с. 81, т. 3).

Ухвала скерована судом до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ. Листом Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 25.09.2007р. № 23887 повернута на адресу суду разом із постановою про закінчення виконавчого провадження ВП № 4330719 від 25.09.2007р. з виконання ухвали (а.с. 74-77 т. 3).

При цьому, 20.09.2007р. представник ОСОБА_4 - ОСОБА_11 (діяла на підставі довіреності від 07.08.2007р.) ознайомлювалася із матеріалами справи (а.с. 72 т. 3).

Отже, відповідач ОСОБА_4 був обізнаний про адресу місця проживання ОСОБА_1 : АДРЕСА_6 , 12.09.2007р. і накладений по справі арешт на домоволодіння та земельну ділянку.

Листом КП «Дніпропетровське МБТІ» ДОР від 05.11.2007р. № 13014 на адресу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська повідомлено про те, що станом на 29.10.2007р. крім ухвали від 10.07.2007р. судді Ткаченко Н.В. про заборону вчиняти будь-які дії стосовно домоволодіння по АДРЕСА_1 до КП «ДМБТІ» надійшла постанова Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮБ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 31.07.2007р. за № 16311 (а.с. 82 т. 3).

19.12.2007р. ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, зазначивши адресу ОСОБА_1 як: АДРЕСА_6 (а.с. 83-84 т. 3).

11.11.2011р. судом першої інстанції ухвалення рішення про поділ у справі № 2-104/2011, яким за ОСОБА_1 визнане право власності на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1 (а.с. 68-96 т. 3_.

Того ж дня - 11.11.2011р. ОСОБА_4 видана довіреність представникові ОСОБА_12 , посвідчена приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Мішекіним В.В. (а.с. 85т. 3)

02.12.2011р. ОСОБА_12 ознайомилась з матеріалами справи і надала пояснення щодо ухвалення додаткового рішення (а.с. 86-89 т. 3)

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.05.2012р. у справі 2-104/2011 змінене додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2012р. у частині виконання переобладнань, яким зобов`язано ОСОБА_4 виконати такі переобладнання (а.с. 90 т. 3).

10.05.2012р. представник ОСОБА_4 - ОСОБА_12 отримала копію вступної та резолютивної частин рішення суду апеляційної інстанції від 10.05.2012р (а.с. 91 т. 3)

28.02.2013р. ОСОБА_6 , а 04.03.2013р. ОСОБА_4 звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявами про зняття арешту з нерухомого майна по справі №2-104/11 (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ), до яких були долучені протокол № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 29.01.2013р., акт проведення прилюдних торгів від 13.02.2013р., постанова державного виконавця Жовтневого ВДВС від 13.02.2013р. про зняття арешту з майна: домоволодіння загальною площею 257,3 кв.м і земельної ділянки загальною площею 0,0527 га за адресою: АДРЕСА_1 ). Означені документи стосувалися примусового виконання рішення по справі № 2-1417/2008 про солідарне стягнення боргу за розпискою з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (а.с. 92-1027 т. 3).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2013р. у справі № 2-104/2011 заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_4 задоволені, скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007р., скасований арешт, накладений на домоволодіння та земельну ділянку (а.с. 104-106 т. 3).

Судове засідання проведене без виклику та без участі сторін.

15.03.2013р. представник ОСОБА_4 - ОСОБА_12 звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу копії ухвали про зняття арешту з нерухомого майна і 18.03.2013р. одержала два примірники ухвали (а.с. 108 т. 3).

Встановлено, що 26.12.2007р. ОСОБА_5 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики, датою складання позовної заяви 18.12.2007р. В якості додатку до позову вказано «заява відповідача» (а.с. 112 113 т. 3).

Ухвалою суду від 28.12.2007р. відкрито провадження у справі № 2-1417/08 та призначений розгляд справи на 14.01.2008р. (а.с. 111 т. 3).

Слушними є зауваження сторони позивача про те, що станом на 18.12.2007р. і на 26.12.2007р. ОСОБА_4 статусу відповідача у справі ще не мав.

20.12.2007р. (до подання позову і відкриття провадження) ОСОБА_4 склав і підписав заяву про визнання позову до його родини, просив суд задовольнити вимоги ОСОБА_5 (а.с. 117-118 т. 3).

Заява про визнання позову подана в судовому засіданні 14.01.2008р.

Ухвалою суду від 14.01.2008р. за заявою позивача забезпечено позов шляхом заборони видання документів на домоволодіння та арешту земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 116 т. 3).

У судові засіданні на 14.01.2008р., 30.01.2008р., 01.02.2008р. відповідачка ОСОБА_1 не викликалась, а в судове засідання на 08.02.2008р. ОСОБА_1 повідомлялася шляхом розміщення оголошення в газеті «Вісті Придніпров`я» (а.с. 119 121 т. 3).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2008р. у справі 2-1417/08 стягнуто на користь ОСОБА_5 солідарно з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 20.01.2005р. на суму 2 300 000 грн. та 1700,00 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Згідно журналу судового засідання від 04.02.2008р. проголошена вступна та резолютивна частина (а.с. 124 127 т. 3).

Про існування даної справи позивачка ОСОБА_1 дізналася у вересні 2012 року і подала 19.09.2012р. заяву про ознайомлення із матеріалами справи, 28.09.2012р. подала заяву на поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, у якій вказала, що не була обізнана про наявність вказаної справи та про наявність договору позики.

У зв`язку зі поданням апеляційної скарги, ухвалами Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.10.2012р., 07.12.2012р. та від 04.01.2013р. справа тричі поверталася до суду першої інстанції для належного оформлення та виправлення описок, зокрема в сумі стягнення.

Ухвалами Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 25.10.2012р., від 21.12.2012р., від 21.01.2013р. були внесені виправлення.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 07.04.2013р. у справі № 2-1417/08 рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2008 р. в частині стягнення з ОСОБА_1 у солідарному порядку на користь ОСОБА_5 в рахунок повернення грошових коштів за договором позики від 20 січня 2005 р. 2300000 грн. та витрат по справ 1700 грн., а всього 2301700 грн. скасовано. У задоволені позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором позики від 20 січня 2005 р. відмовлено (а.с. 147 148 т. 3).

Як видно зі змісту рішення суду апеляційної інстанції, 20.01.2005р. між позивачем та ОСОБА_4 , який діяв в інтересах родини, укладений договір позики, згідно якого позивач позичив відповідачам 2 300 000 грн., які зобов`язалися повернути позику до 20 січня 2007 року. Відповідачем ОСОБА_4 була підписана розписка про отримання грошових коштів від 20 січня 2005 року. Стягуючи з відповідачів на користь ОСОБА_5 суму позики, суд (першої інстанції) виходив з того, що ОСОБА_4 , укладаючи вищезазначений договір діяв в інтересах родини, витратив їх на благоустрій свого будинку за адресою: АДРЕСА_1 , за дані кошти в інтересах родини також був проведений великий обсяг будівельних робіт, меблювання, розрахунок з кредиторами по раніше зайнятих на будівництво будинку грошовим коштам; при цьому суд послався на п. 3 договору позики відповідачі відповідають солідарно, оскільки позика відбулася в інтересах сім`ї.

Проте у рішенні суду відсутні посилання на докази, які б свідчили про те, що саме відповідачкою ОСОБА_1 були запозичені гроші у ОСОБА_5 . Із тексту розписки вбачається, що вона була написана відповідачем ОСОБА_4 і договір позики також підписано тільки ним, підпису відповідачки ОСОБА_1 не має на договорі.

Як вбачалося зі справи та оглянутих в судовому засіданні колегією суддів справ №№ 2-3065/07, 2-637/08, витребуваних із Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, відповідачка ОСОБА_1 у липні 2007 року звернулась до суду з позовами про стягнення аліментів, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя. У грудні 2007 р. відповідач ОСОБА_4 звернувся зі зустрічним позовом про поділ майна подружжя (а.с. 127 т.1 справа № 2-104/11), але питання про поділ боргу між подружжя за договором позики не ставив. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2011р. розподілене майно (включаючи домоволодіння та інше) між подружжям ОСОБА_13 і воно не оскаржувалось.

Враховуючи, що позивач не довів своїх вимог в частині позики грошей ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у частині стягнення з відповідачки грошей за договором позики підлягає скасуванню з відмовленням в задоволені позовних вимог в цій частині.

При цьому, у матеріалах справи № 2-1417/2008 відсутній був виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду. Але, як видно із матеріалів іншої справи - № 2-104/2011, на примусовому виконанні у державного виконавця Жовтневого ВДВС знаходився виконавчий лист по справі № 2-1417/2008, виданий 17.03.2008р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення солідарне з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 у рахунок повернення грошових коштів за договором позики від 20.01.2005р. і 2300000 грн. та 1700 грн. судового збору, всього 2 301 700 грн.

13.02.2013р. державним виконавцем складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого і майна, а саме: домоволодіння, загальною площею 257,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0527 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02.08.2004р. , державного акту № 015250 від 24.07.1998р., яке було реалізовано Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, які відбулися 29.01.2013р. за адресою: АДРЕСА_3 . Акт складено на підставі протоколу № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 .

В прилюдних торгах приймали участь: 1) ОСОБА_14 і ОСОБА_6 . Стартова ціна продажу нерухомого майна 1682966,25 грн. без ПДВ. Ціна продажу нерухомого майна: 1760000,00 грн. без ПДВ. Переможцем прилюдних торгів став ОСОБА_6 , який придбав нерухоме майно за 1 760 000,00 грн. і сплатив 262240,00 грн. гарантійного внеску, кошти в розмірі 1497760,007 грн. перераховано переможцем прилюдних торгів 05.02.2013р. на депозитний рахунок відділу ДВС. Зазначена сума надійшла на рахунок з обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС 05.02.2013р. (а.с. 154 т. 3)

28.09.2012р. ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду у справі № 2-1417/2008 про солідарне стягнення боргу за договором позики.

ВДВС не був повернув виконавчий документ до суду у справі № 2-1417/2008, 03.12.2012р. майно передане на реалізацію ТОВ «Укрспецторг Групп» та реалізоване 13.02.2013р. під час дії ухвали суду про арешт домоволодіння і земельної ділянки АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007р. у справі № 2-104/11 й постанови Жовтневого ВДВС у виконавчому провадженні № 4330719 від 31.07.2007р. з виконання цієї ухвали (а.с. 69 73 т. 3).

28.02.2013р. і 04.03.2013р. ОСОБА_6 і ОСОБА_4 (після проведення торгів) звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявами про зняття арешту з нерухомого майна по справі № 2-104/11, надавши протокол і акт проведення прилюдних торгів по примусовому виконанню рішення у іншій справі № 2-1417/2008 про солідарне стягнення боргу за розпискою з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 , яке у подальшому було скасоване у частині вимог до ОСОБА_1 (а.с. 92-102 т. 3).

Також із матеріалів справи № 2-1417/08 встановлено, що у цій справі в одні й ті самі дні (28.02.2013р. і 04.03.2013р.) ОСОБА_6 і ОСОБА_4 (тобто після проведення торгів) також звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявами про зняття арешту з нерухомого майна по справі № 2-1417/08, долучивши ті самі документи (протокол, акт проведення прилюдних торгів, постанову державного виконавця про знання арешту) (а.с. 149 160 т. 3).

При цьому ОСОБА_6 не є стороною по даній справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21.08.2013р. у справі № 2-1417/08 заяву ОСОБА_4 було задоволено, скасовані заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14.01.2008р. щодо відчуження домоволодіння та арешту земельної ділянки (а.с. 164 165 т. 3).

Судом перевірено за даними ЄДРСР, що позивачка ОСОБА_1 зверталася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 про визнання договору позики від 20.01.2005р. недійсним.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2013р. у справі № 200/2715/13-ц у задоволенні позовних вимог відмовлено у зв`язку з тим, що у позивачки відсутні обов`язки позивачки перед позикодавцем. Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 10.09.2013р. рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.06.2013р. залишене без змін.

У жовтні 2014 року позивачка зверталася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради (третя особа ОСОБА_4 , Управління Держземагентства у місті Дніпропетровськ Дніпропетровської області) з вимогами про визнання недійсним рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 18.06.1998р. № 1159 в частині надання у приватну власність ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,0527 гектарів, по АДРЕСА_1 ; визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю серія ДПД № 015250, виданого ОСОБА_4 .

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 02.02.2016р. у справі № 200/19818/14-ц, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.03.2017р. і постановою Верховного Суду від 23.10.2019р. у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Як видно із витребуваних від приватного нотаріуса Дніпровського МНО Златової Н.А. документів нотаріальних справ з посвідчення договорів купівлі-продажу (а.с. 187 218 т. 1, а.с. 1-43 т. 2), на підставі свідоцтв про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення від 14.11.2014р., виданих приватним нотаріусом Дніпропетровського МНО Каліновичем С.П. зареєстрованих в реєстрі за № 1113 та 1117, ОСОБА_6 набув і зареєстрував за собою 14.11.2014р. право власності на домоволодіння загальною площею 257,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0527 га, за адресою: АДРЕСА_1 , а також на саму земельну ділянку (а.с. 199 т. 1, а.с. 7, т. 2).

Відтак, на сьогоднішній день наявне остаточне рішення суду, яке набрало законної сили, яким визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину спірного будинку, виділено в натурі у відповідній частині і зобов`язано відповідача ОСОБА_4 виконати певні переобладнання - не виконане.

Спірне домоволодіння відчужене на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна 29.01.2013р. на виконання рішення суду, переможцем яких став ОСОБА_6 , який отримав свідоцтва про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення від 14.11.2014р. № 1113 та 1117 (на спірне домоволодіння та земельну ділянку).

Частково задовольняючі позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що оцінює поведінку кінцевого власника спірного майна ОСОБА_3 як недобросовісну, а тому доходить висновку, що спірна частка майна (1/2) підлягає витребуванню у недобросовісного набувача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 із використанням механізму, передбаченого ч. 1 ст. 388 ЦК України та відмовляючи в решті позовних вимог зазначив, що позивачкою обрано неефективний спосіб захисту порушеного права.

Апеляційний суд частково погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тимчасовим положенням передбачено, що прилюдні торги - продаж майна, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну (пункт 2.2 розділу 2), а також передбачено правила, що визначають процедуру підготовки, проведення торгів, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів, та правила щодо оформлення результатів торгів.

Проведенню прилюдних торгів (аукціону) передує спеціально визначена процедура підготовки: опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про майно, що підлягає реалізації; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу (заставодержателю) та боржнику (заставодавцю) про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну (початкову вартість) реалізації майна або надання можливості попередньо ознайомитися з аукціонним майном усім фізичним і юридичним особам, які бажають узяти участь в аукціоні.

Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець.

Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року в справі № 761/26815/17 (провадження № 61-16353сво18) зроблено висновок, що «недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно - правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим».

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.

Тлумачення частини першої статті 203 ЦК України свідчить, що під змістом правочину розуміється сукупність умов, викладених в ньому.

У постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року у справі № 6-231цс17 (справа № 668/5633/14-ц) викладено правовий висновок, що головну умову яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні бути й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними.

Тобто для визнання судом прилюдних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

До предмета доказування належить дотримання порядку проведення прилюдних торгів, а саме встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим порядком, а саме: правил які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час та місце проведення торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення прилюдних торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна, тощо підлягають оскарженню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визначення прилюдних торгів недійсними.

З матеріалів справи вбачається, що 13.02.2013р. державним виконавцем складено Акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого і майна, а саме: домоволодіння, загальною площею 257,3 кв.м., розташоване на земельній ділянці площею 0,0527 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 02.08.2004р. , державного акту № 015250 від 24.07.1998р., яке було реалізовано Дніпропетровською філією ТОВ «Укрспецторг Групп» на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна, які відбулися 29.01.2013р. за адресою: АДРЕСА_3 . Акт складено на підставі протоколу № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 .

В прилюдних торгах приймали участь: 1) ОСОБА_14 і ОСОБА_6 . Стартова ціна продажу нерухомого майна 1682966,25 грн. без ПДВ. Ціна продажу нерухомого майна: 1760000,00 грн. без ПДВ. Переможцем прилюдних торгів став ОСОБА_6 , який придбав нерухоме майно за 1 760 000,00 грн. і сплатив 262240,00 грн. гарантійного внеску, кошти в розмірі 1497760,007 грн. перераховано переможцем прилюдних торгів 05.02.2013р. на депозитний рахунок відділу ДВС. Зазначена сума надійшла на рахунок з обліку депозитних сум Жовтневого ВДВС 05.02.2013р. (а.с. 154 т. 3)

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999р. № 606-XIV (у редакції на момент спірних правовідносин) виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, повертається до суду, який його видав, у разі відновлення судом строку для подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, та прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню). Про повернення виконавчого документа державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

28.02.2013р. ОСОБА_6 , а 04.03.2013р. ОСОБА_4 звернулись до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявами про зняття арешту з нерухомого майна по справі №2-104/11 (домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ), до яких були долучені протокол № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 29.01.2013р., акт проведення прилюдних торгів від 13.02.2013р., постанова державного виконавця Жовтневого ВДВС від 13.02.2013р. про зняття арешту з майна: домоволодіння загальною площею 257,3 кв.м і земельної ділянки загальною площею 0,0527 га за адресою: АДРЕСА_1 ). Означені документи стосувалися примусового виконання рішення по справі № 2-1417/2008 про солідарне стягнення боргу за розпискою з ОСОБА_4 і ОСОБА_1 (а.с. 92-1027 т. 3).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05.03.2013р. у справі № 2-104/2011 заяви ОСОБА_6 і ОСОБА_4 задоволені, скасовані заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007р., скасований арешт, накладений на домоволодіння та земельну ділянку (а.с. 104-106 т. 3).

Згідно з Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 року № 1448, Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, передбачено певний порядок оформлення результатів прилюдних торгів, а саме: складання державним виконавцем або організатором аукціону акта про проведені прилюдні торги (аукціон); затвердження його начальником відповідного органу державної виконавчої служби або судом, який прийняв рішення про звернення стягнення на заставлене майно, або нотаріусом, що вчинив виконавчий напис. На підставі зазначеного акта нотаріус видає переможцю свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів.

Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним та згідно пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Спірне домоволодіння реалізоване 13.02.2013р. у період дії арешту на домоволодіння і земельну ділянку АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2007р. у справі № 2-3253/2007 (у подальшому - № 2-104/11) і винесеної на її виконання постанови Жовтневого ВДВС у виконавчому провадженні № 4330719 від 31.07.2007р. (а.с. 69 73 т. 3).

Апеляційний суд вважає, що прилюдні торги відбулись з порушенням процедури їх проведення з огляду на те що, під час реалізації спірного майна на нього було накладено арешт, а тому апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в частині визнання недійсними договору купівлі-продажу, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів підлягає скасуванню із ухваленням нового в цій частині про задоволення позовних вимог.

Договір купівлі-продажу житлового будинку серія та номер: 132 від 09.01.2019 року укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 також визнається недійсним, оскільки у останніх не було правових підстав на укладення такого правочину.

Стосовно позовної вимоги, про визнання права власності за позивачкою на земельну ділянку, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні в цій частині цієї позовної вимоги, оскільки як було встановлено, відповідач ОСОБА_4 набув права власності на спірну земельну ділянку в порядку приватизації та вона є його особистою власністю.

Також безпідставними є доводи скарги стосовно, зобов`язання відповідача виконати переобладнання у домоволодінні АДРЕСА_1 , оскільки стосовно даного питання є рішення суду, яке набрало законної сили.

Що стосується вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 , то слід зазначити наступне.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов:

-факт відчуження майна;

-майно відчужене особою, яка не мала на це права;

-відчужене майно придбав добросовісний набувач;

відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача лише в разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

У частині третій цієї ж статті передбачено самостійне правило: якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача в усіх випадках.

За змістом ч. 5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16 (провадження № 12-122гс18).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.11.2022р. в справі № 522/14900/19 (провадження № 61-10361св22) вказано, що: «можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021р. у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019р. у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Тому за відсутності в цьому реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17).

У пункті 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022р. в справі № 461/12525/15-ц (провадження № 14-190цс20) зроблено висновок, що: «розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі № 488/6211/14-ц), а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо».

Конструкція, за якою добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний і надмірний тягар.

Як було встановлено матеріалами справи та судом першої інстанції, ОСОБА_6 набув права власності на спірну частину будинку на підставі свідоцтв про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернення стягнення від 14.11.2014 року № 1113 та 1117 і зареєстрував за собою 14.11.2014 року домоволодіння та земельну ділянку, проте під час апеляційного перегляду справи було встановлено, що прилюдні торги відбулись з порушенням, тобто було реалізовано арештоване майно, а тому останній набув неправомірно право власності на будинок котрий в подальшому було відчужено ОСОБА_3 , а тому апеляційний суд вважає що присутні всі підстави для задоволення вимоги позивачки про витребування майна з чужого володіння.

Суд першої інстанції в цій частині ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, іншій доводи скарги не дають підстав вважати, що судом було порушено норми законодавства яке регулює спірні правовідносини.

Інші доводи апеляційних скарг також не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи,

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Положеннями ст.ст. 77, 78 ЦПК України щодо належності та допустимості доказів передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не приймає до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення ухвалено з дотримання всіх норм права, судом першої інстанції під час розгляду справи було досліджено всі надані докази у справі та надано належну правову оцінку даним правовідносинам.

Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без задоволення, а скарга ОСОБА_1 частковому задоволенню і ухвалення нового рішення у частині позовних вимог про визнання недійсними договору купівлі-продажу, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів про задоволення цих вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Також з урахуванням того, що рішення частково скасовано і ухвалено рішення про часткове задоволення вимог, з ОСОБА_3 , ОСОБА_15 та ОСОБА_6 підлягає стягнення судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги у розмірі 2484 грн., з кожного.

Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 04 квітня 2023 року в частині позову про визнання недійсними договору купівлі-продажу, прилюдних торгів, визнання незаконним і скасування акта про проведення прилюдних торгів, свідоцтв про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним, з дня укладення, договір купівлі-продажу житлового будинку, серія та номер: 132, виданий 09.01.2019, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Златова Н.А. та зареєстрований за № 132

Визнати недійсними прилюдні торги, що проведені ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУП» згідно протоколу № 04-0231/12 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 .

Визнати незаконним і скасувати акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 13 лютого 2013 року, складений старшим державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Власенко О. В. при примусовому виконанні виконавчого листа у справі № 2-1417/2008, виданого 17.03.2008 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська.

Визнати незаконним і скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем від 14.11.2014 року за реєстровим № 1113, щодо домоволодіння, загальною площею 257,3 кв.м., розташованого на земельній ділянці 0,0527 га, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати незаконним і скасувати свідоцтво про придбання з прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, на яке звернено стягнення, видане приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Каліновичем Сергієм Петровичем від 14.11.2014 року за реєстровим № 1117, щодо земельної ділянки 0,0527 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2484 грн. з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 21 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи