Справа №534/1182/23
Провадження №2-др/534/9/23
08 вересня 2023 року м. Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області
у складі: головуючої судді Комарової Д.Ю.,
за участі: секретаря судового засідання Струц А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зняття арешту з майна,
23 серпня 2023 року ухвалено рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зняття арешту з майна.
До суду надійшла заява представника позивача адвоката Лисаченко Л.Ф. адвоката Бойченко Г.В. про відшкодування витрат по сплаті судового збору та витрат на правничу допомогу.
У судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача.
За таких обставин, враховуючи положення статті 270 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість ухвалення додаткового рішення у справі без участі сторін.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Положеннями ст. 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч. 1, ч. 2ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Щодо змістудетального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, у пунктах 21, 39 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що "при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. […] ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи".
Так, позивачем надано до суду договір № 1139742 про надання правничої допомоги від 23.04.2023, укладенй між адвокатом Бойченко Г.В. та Лисаченко Л.Ф., а також акт № 1 приймання-передання виконаних робіт та розрахунок гонорару № 1 (а.с.76).
Згідно розрахунку №1 гонорару за надання правової допомоги на підставі договору №№ 1139742 від 23.04.2023, укладеного між адвокатом Бойченко Г.В. та Лисаченко Л.Ф., яка діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1220, виданого 08.06.2012, надавалися послуги на загальну суму 10 000 гривень, але на підставі додаткової угоди № 2 від 25.08.2023 між адвокатом і клієнтом досягнуто домовленості про зменшення гонорару до 6 000 гривень, оскільки адвокат не приймав участі в судових засіданнях та не витрачав час.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц.
Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір у даній справі.
Від представника Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому він наголошує про не визнання вимоги позивача в повному обсязі посилаючись на те, що ГУНП в Полтавській області є самостійною юридичною особою та має власний ідентифікаційний код юридичної особи (40108630) в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб. При цьому ГУНП в Полтавській області зареєстровано як юридичну особу лише 07.11.2015, тобто більше, ніж через 4 роки після винесення постанови про накладення арешту на майно. Тому наголошує, що ГУНП в Полтавській області не повинен нести судові витрати. Суд бере зазначене твердження до уваги.
Суд зауважує, що відповідачами заперечень щодо самої суми стягнення судових витрат на правничу допомогу і сплати судового збору не надходило. Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на користь позивача 6 000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи.
Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору, про що свідчить квитанція про сплату судового збору (а.с.22а).
На підставі викладеного, керуючись ст. 133,137,141, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
У справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до Горішньоплавнівського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), Головного управління Національної поліції в Полтавській області про зняття арешту з майна ухвалити додаткове рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідачі: Горішньоплавнівський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), , адреса: 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вулиця Миру, буд. 15
Головне управління Національної поліції в Полтавській області, , адреса: 36000, м. Полтава, вулиця Пушкіна, 83.

Суддя Д.Ю.Комарова