Провадження № 22-ц/801/1551/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Шаміна Ю. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 рокуСправа № 127/24914/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Матківської М. В., Стадника І. М.,

за участі секретаря Луцишина О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення,

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 17 травня 2023 року в м. Вінниці суддею цього Шаміною Ю. А., дата складання його повного тексту 26 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» звернулась до суду з позовом до Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), та за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_1 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання протиправним та скасування рішення.

Позов мотивований тим, що у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебуває зведене виконавче провадження №68688690 на користь стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (правонаступника попереднього стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль») з виконання рішень судів про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , а саме: 1) виконавче провадження №49188331 з виконання виконавчого листа №2-1948/09, що виданий 04 лютого 2010 року про стягнення заборгованості в сумі 328 580,12 грн; 2) виконавче провадження №49188572 з виконання виконавчого листа №2-22/2011, що виданий 18 березня 2014 року про стягнення заборгованості в сумі 2 007 885,89 грн.

Ухвалами Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року у справі №127/2- 22/2011 та від 09 червня 2017 року у справі №127/2-1948/09, а також постановами про заміну сторони виконавчого провадження №49188572 від 18 лютого 2020 року, №49188331 від 18 лютого 2020 року замінено сторону виконавчого провадження та визначено, що стягувачем у виконавчих провадженнях є правонаступник попереднього кредитора/стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Боржниці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (попередня назва - АДРЕСА_2 , та земельна ділянка (кадастровий номер :03:053:0036), на якій розташований зазначений будинок.

Вказане нерухоме майно є предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки від 30 березня 2006 року, що посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., реєстровий номер 218, із змінами та доповненнями, що внесені Додатковими договорами № 1 від 19 вересня 2006 року та № 2 від 20 лютого 2007 року. Іпотекодержателем є правонаступник АТ «Райффайзен Банк Аваль» - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт».

Оскільки, у ході виконавчого провадження було встановлено, що в іпотечному будинку зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_2 , 2010 року народження, державним виконавцем було направлено запит до органів опіки та піклування для надання дозволу на реалізацію вищевказаного житлового будинку.

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №519 від 24 лютого 2022 року відмовлено у надані дозволу на примусову реалізацію зазначеного житлового будинку, через наявність права користування будинком у малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На думку позивача вказане рішення членами комісії було постановлено з порушенням вимог чинного законодавства, формально та без належної перевірки і оцінки всіх обставин.

Пославшись на викладені обставини, ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» просила суд визнати протиправним та скасувати вказане рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, ТОВ «Фінансова компанія «Форінт», посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, в апеляційній скарзі просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити. Зокрема апелянт посилається на те, що при вирішенні спору суд першої інстанції не врахував, що у даному випадку із зверненням для отримання дозволу на примусову реалізацію майна до відповідача звернувся державний виконавець, який діяв на підставі законів «Про виконавче провадження» та «Про іпотеку», а не батьки дитини на підставі ст. 177 СК України; а також, що положення Закону України «Про іпотеку» не передбачають звернення до органів опіки та піклування для надання дозволу на реалізацію нерухомого іпотечного майна; вказує також, що з огляду на положення ст.17 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 177 СК України, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» в даному випадку дозвіл цих органів не потрібний, оскільки спірне майно не належить дитині на праві власності.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Виконавчий комітет Вінницької міської ради просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Решта учасників справи не скористалась своїм правом на подання відзиву.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, рішення суду цим вимогам не відповідає, тому апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, перевіривши його законність і обґрунтованість у межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 30 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передала в іпотеку іпотекодержателю, цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку площею 0,0500 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32-34).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 23.12.2009 (справа №2-1948-2009) стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції заборгованість за кредитним договором №012/03-11/101 від 22 лютого 2007 року в розмірі 40 998,76 дол. США, що станом на день розгляду справи еквівалентно 326 760,12 грн (а.с.15-16).

На підставі цього рішення Староміським районним судом м. Вінниці 04 лютого 2010 року видано виконавчий лист у справі №2-1948/09 щодо боржника ОСОБА_3 (а.с.9).

Постановою державного виконавця від 05 листопада 2015 року відкрито виконавче провадження (ВП №49188331) з виконання вищевказаного виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 328 580,12 грн (а.с. 23).

В ході проведених виконавчих дій постановою про арешт майна боржника від 05 листопада 2015 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику, про що внесено відповідні відомості в державний реєстр обтяжень нерухомого майна.

Рішенням Вінницької міської ради 2 сесії 7 скликання № 71 від 25 грудня 2015 року «Про перейменування площ, вулиць, провулків, проїздів, тупиків в місті Вінниці» перейменовано провулок Фадєєва на АДРЕСА_1 (а.с.49-51).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 червня 2017 року у справі №127/2-1948/09 замінено стягувача згідно виконавчого листа №2-1948/09 від 04 лютого 2010 року з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як вибулої сторони у виконавчому провадженні №49188331, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості в розмірі 328 560,12 грн його правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (а.с.17-18).

Постановою головного державного виконавця Староміського відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Дзюбенком С.М. від 18 лютого 2020 року про заміну сторони виконавчого провадження (ВП №49188331) замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (а.с.26).

Постановою державного виконавця від 12 березня 2021 року про заміну (доповнення) реєстраційних даних, внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження №49188331, а саме: замість прізвища « ОСОБА_6 » зазначено прізвище « ОСОБА_7 », замість адреси « АДРЕСА_3 » зазначено адресу « АДРЕСА_1 » (а.с.31).

16 лютого 2022 року постановою державного виконавця прийнято виконавче провадження №49188331 з примусового виконання виконавчого листа № 2-1948/09 (а.с.29).

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 25 червня 2012 року у справі №2-22/2011 задоволено позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Вінницької обласної дирекції та стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заборгованість: на користь ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відшкодування заборгованості: 1) за кредитним договором № 011/035-08/948/1 від 29 березня 2006 року в розмірі 97 576,31 дол. США, що еквівалентно 779 215,14 грн та 46 388,29 грн, у тому числі: 63 856,61 дол. США основної суми кредиту; 33 719,70 дол. США відсотків за користування кредитом; 46 388,29 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну плату відсотків. 2) за кредитним договором №011/035-08/948/2 від 07 квітня 2006 року в розмірі 20 555,24 дол. CШA, що еквівалентно 164 147,98 грн та 15 413,52 грн, в тому числі: 13 492,35 дол. США основної суми кредиту; 7 059,89 дол. США відсотків за користування кредитом; 15 413,52 грн пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну плату відсотків. 3) за кредитним договором №012/03-11/89 від 20 лютого 2007 року в розмірі 118 922,30 дол. США, що еквівалентно 949 677,81 грн та 49 704,15 грн, в тому числі: 77 519,69 дол. США основної суми кредиту; 41 402,61 дол. США відсотків за користування кредитом; 49 704,15 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та несвоєчасну плату відсотків. А також судові витрати у розмірі 3 339 грн (а.с.11-14).

Для примусового виконання вказаного рішення суду Вінницьким міським судом Вінницької області 18 березня 2014 року видано виконавчий лист у справі №2-22/2011 щодо боржника ОСОБА_3 (а.с.10).

05 листопада 2015 року постановою державного виконавця Староміського відділу державної виконавчої служби ВМУЮ Дзюбенком С.М. відкрито виконавче провадження (ВП №49188572) з виконання зазначеного виконавчого листа (а.с.24).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 червня 2017 року у справі №127/2-22/2011 замінено стягувача згідно виконавчого листа №2-22/2011 від 18 березня 2014 року, з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», як вибулої сторони у виконавчому провадженні №49188572 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості, його правонаступником - ТОВ «Фінансова компанія «Форінт». Ухвала набрала законної сили 20.06.2017 (а.с.19-22).

Постановою державного виконавця від 18 лютого 2020 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на ТОВ «Фінансова компанія «Форінт» (а.с. 25).

Постановою державного виконавця від 12 березня 2021 року про заміну (доповнення) реєстраційних даних, внесено зміни (доповнення) в автоматизованій системі виконавчого провадження №49188572, а саме: замість прізвища « ОСОБА_6 » зазначено прізвище « ОСОБА_7 », замість адреси: « АДРЕСА_3 » зазначено адресу « АДРЕСА_1 » (а.с.30).

26 травня 2021 року постановою державного виконавця прийнято виконавче провадження №49188572 з примусового виконання виконавчого листа №2-22/2011 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в розмірі 2 007 885,89 грн (а.с.28).

16 лютого 2022 року постановою державного виконавця об`єднано виконавчі провадження №49188331, №49188572 у зведене виконавче провадження №68688690 (а.с.27).

Згідно з листом квартального комітету «ПОДІЛЛЯ» № 07 від 28 лютого 2020 року за адресою АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_8 , 1970 року народження, ОСОБА_9 , 1998 року народження син, ОСОБА_10 , 2000 року народження донька, ОСОБА_2 , 2010 року народження син (а.с.115).

Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг №67659 від 16 вересня 2021 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.47).

28 грудня 2021 року Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) звернулося до Служби у справах дітей Вінницької міської ради із листом про надання дозволу на примусову реалізацію нерухомого майна (а.с.100).

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради №519 від 24 лютого 2022 року відмовлено Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) у наданні дозволу на реалізацію житлового будинку АДРЕСА_1 , право користування яким має малолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.48).

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії(частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Абзацом 7 пункту 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 29 червня 2016 року №2831/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за №1301/29431, передбачено, що у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, заявка на реалізацію арештованого майна подається разом із копією дозволу органів опіки та піклування або відповідним рішенням суду (в електронній або паперовий формі).

Згідно із абзацом першим пункту 2 розділу VII Порядку реалізації майна реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку».

У разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 30 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5).

Вимога про отримання дозволу державним виконавцем від органу опіки та піклування на реалізацію майна, право власності на яке або право користування яким належить малолітній дитині, встановлена задля додаткового забезпечення захисту прав цієї дитини, зокрема передбачених статтями 17 та 18 Закону України «Про охорону дитинства», статтею 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» від можливого порушення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 4 статті 177 СК України закріплено, що дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 177 СК України органи опіки та піклування можуть відмовити у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини з одночасним зверненням до нотаріуса щодо накладення заборони відчуження такого майна лише у випадках, якщо ними встановлено, що вчинення правочину призведе до звуження обсягу існуючих майнових прав дитини та/або порушення охоронюваних законом інтересів дитини.

Органи опіки та піклування зобов`язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла (ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до пп. 4 п.а ч. 1 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в України» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить вирішення у встановленому законодавством порядку питань опіки і піклування.

Відповідно до п. 67 Постанови КМУ №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у м. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за Місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло.

Відповідно до п. 67 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24 вересня 2008 року, дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким має дитина надається районною, районною у мм. Києві та Севастополі держадміністрацією, виконавчим органом міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади за поданням служби у справах дітей після проведення зазначеною службою перевірки документів за місцем знаходження майна протягом одного місяця з дня надходження заяви на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише у разі гарантування збереження її права на житло і оформляється рішенням, витяг з якого видається заявникам службою у справах дітей. Для здійснення правочинів щодо нерухомого майна дитини батьки, опікуни або піклувальники подають службі у справах дітей документи, зазначені у пункті 66 цього Порядку. Служба у справах дітей розглядає протягом 10 робочих днів подані документи та з`ясовує наявність (відсутність) обставин, що можуть бути підставою для відмови у наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2021 року у справі №755/12052/19 (провадження № 14-113цс21) дійшла висновку, що на відміну від виконання судових рішень, які безпосередньо передбачають звернення стягнення на конкретно визначене житлове приміщення у конкретно визначений спосіб, для інших судових рішень, які передбачають загальне право стягнення боргу (в тому числі солідарного) з боржника (його поручителя) на визначену суму зобов`язань, отримання державним виконавцем відповідного дозволу органу опіки та піклування є обов`язковим в силу самого факту існування права власності або права користування неповнолітньої дитини щодо нерухомого майна, яке реалізується в рамках виконавчого провадження. Захист відповідних прав неповнолітньої дитини забезпечує орган опіки та піклування в межах своїх повноважень, приймаючи рішення про надання зазначеного дозволу або відмову у наданні зазначеного дозволу державному виконавцю, а також суд у випадку звернення до нього уповноваженої особи щодо дій державного виконавця та/або органу опіки та піклування. Зазначене стосується також і дій приватних виконавців.

Отже, на думку Великої Палати Верховного Суду, державний чи приватний виконавець повинен звернутися за дозволом органу опіки та піклування для реалізації житлової нерухомості, право на користування яким мають діти.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 2-112/11 (провадження 61-12704св21).

Пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Пунктом 2.1.1 Договору іпотеки, укладеного 30 березня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль» та ОСОБА_3 , крім іншого, визначено, що цим договором не порушуються права малолітніх та неповнолітніх дітей (а.с.32).

Пунктом 4.1.4 цього Договору іпотеки сторони погодили, що іпотекодавець зобов`язаний, зокрема, не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб, не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від іпотекодержателя.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_11 зареєструвала у будинку, який є предметом вищевказаного договору іпотеки, свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання №67659 від 16 вересня 2021 року (а.с.47).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуване рішення відповідача є законним та обгрунтованим.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись, оскільки як вбачається з наведених вище доказів на час укладення названого договору іпотеки він не порушував права малолітніх та неповнолітніх дітей, а боржник зареєструвала місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 вже після укладення договору іпотеки, тому вона діяла всупереч умов цього договору. При цьому матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт звернення боржника до банку із заявою про надання згоди на реєстрацію дитини у будинку. Реєстрація у будинку малолітньої дитини відбулася пізніше моменту укладення самого договору іпотеки. Відтак, боржник, діючи недобросовісно та порушуючи умови договору іпотеки, після його укладення, без згоди банку, зареєструвала в іпотечному будинку малолітню дитину, чим порушила права іпотекодержателя.

Схожого висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 16 лютого 2022 року у справі №756/13382/13 та у постанові від 04 травня 2022 року у справі 759/5821/13-ц.

Зважаючи на наведені вище обставини та вказане нормативно-правовове регулювання спірних правовідносин, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №519 від 24 лютого 2022 року, яким відмовлено у надані дозволу на примусову реалізацію житлового будинку, розташованого у АДРЕСА_1 , через наявність права користування будинком у малолітньої дитини ОСОБА_2 є протиправним, тому його слід скасувати.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції в законній силі залишатись не може та відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог.

Частинами 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, оскільки позовні вимоги задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 481 грн та за подання апеляційної скарги в розмірі 3 721,5 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задовольнити, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради №519 від 24 лютого 2022 року про відмову у надані дозволу на примусову реалізацію житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_12 .

Стягнути з Виконавчого комітету Вінницької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» понесені витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2481 грн та за подагння апеляційної скарги в розмірі 3721,50 грн

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», , місцезнаходження: вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ;

відповідач: Виконавчий комітет Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, 59, м. Вінниця, Вінницька область;

третя особа: Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Вінницькій області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), , місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, Вінницька область;

третя особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

третя особа: Служба у справах дітей Вінницької міської ради, , місцезнаходження: вул. Соборна, 50, м. Вінниця, Вінницька область.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді: М. В. Матківська

І. М. Стадник