Справа №464/2109/23
пр № 2-ві/464/12/23
У Х В А Л А

25 вересня 2023 року суддя Сихівського районного суду м. Львова Бойко О.М., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Чорної Софії Зіновіївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про зобов`язання до вчинення дій, відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа № 464/2109/23 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про зобов`язання до вчинення дій, відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди. Згідно автоматизованої системи документообігу суду суддею, що здійснюватиме розгляд справи визначено суддю Чорну С.З.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Чорної С.З., який обгрунтовує наявністю сумнівів щодо неупередженості та об`єктивності судді. Зокрема, останньою допущено ряд процесуальних порушень, а саме після відкриття судового засідання не поставлено на вирішення його клопотання, а оголошено перерву, за вказівкою судді відповідачу не було своєчасно надіслано ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви. В подальшому, 14.09.2023 суддя Чорна С.З. розпочавши судове засідання мала намір відразу справу слухати по суті, в черговий раз не поставивши клопотання на розгляд, після наполягання щодо розгляду такого, не мала наміру оголосити зміст такого, а в в подальшому відмовила у задоволенні клопотання. Вважає, що наведені обставини свідчать про її упередженість, а тому остання не може об`єктивно розглянути дану справу.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 21 вересня 2023 року заяву про відвід визнано необґрунтованою та у відповідності до ст.33 ЦПК України передано на вирішення іншому судді.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Враховуючи строки розгляду заяви, таку розглянуто у відповідності до ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Статтею 36 Цивільного процесуального кодексу України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді.

Так, відповідно до п.3 та п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, а також якщо наявні інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді.

Виходячи із положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, які є частиною національного законодавства і джерелом права, що підлягають застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», суд має завжди бути «встановленим законом».

Про те, що термін «суд, встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, звернуто також увагу Європейським судом з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України».

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» за ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розглядаючи питання безсторонності з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці. Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне. По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву; крім того, поняття незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою (справи «Пуллар проти Сполученого Королівства» і «Томанн проти Швейцарії», а також «Екедемі Трейдинг ЛТД та інші проти Греції» і «Дактарас проти Литви»).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Мотивуючи заяву про відвід позивач, обгрунтовує заяву про відвід тим, що суддею було допущено ряд процесуальних порушень та ухвалено невірні процесуальні рішення.

Проте, згідно із ч.2 ст.214 ЦПК України головуючий відповідно до завдання цивільного судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

Відтак, прийняття того чи іншого рішення з приводу заявлених клопотань не може свідчити про упередженість судді чи заінтересованість у результатах розгляду провадження, оскільки вирішення зазначених питань процесуально віднесено до компетенції суду. Оцінка щодо наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді справи надається судами вищих інстанцій при перегляді судових рішень в апеляційному чи касаційному порядку.

Крім того, ч.4 ст.36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічна думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на зазначені обставини, зважаючи на відсутність будь-яких фактів, які б свідчили про упередженість чи необ`єктивність судді Чорної С.З. при розгляді даної справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для відводу судді Чорної С.З., а тому в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. ст.36, 40, 260,261,263 ЦПК України,-

п о с т а н о в и в:

в задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про відвід судді Чорної Софії Зіновіївни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про зобов`язання до вчинення дій, відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Бойко О.М.