печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі судових засідань - Ємець Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві поданням старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) Левіцького Тимофія Костянтиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшло подання старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) Левіцького Тимофія Костянтиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання ним зобов`язань, покладених на нього виконавчого напису № 994 виданого 01.07.2016 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом КМНО про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 991 016,00 грн.

В обґрунтування подання виконавець зазначає, що на виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 до складу якого входить 5 виконавчих документів на загальну суму стягнення у розмірі 1231487,93 грн., зокрема виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 994 виданого 01.07.2016 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом КМНО про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 991 016,00 грн.

Проте, рішення суду боржником в добровільному порядку не виконується, вимоги виконавця ігнорує з метою ухилення від виконання рішень суду.

Державний виконавець про місце, день і час розгляду подання повідомлений належним чином, у прохальній частині подання просив провести розгляд у його відсутність.

Згідно із ч. 4 ст. 441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

За наведених обставин суд визнав за можливе розглянути подання у відсутність приватного виконавця, у відповідності до положень ст. 441 ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що на на виконанні в Печерському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться зведене виконавче провадження ВП № НОМЕР_2 до складу якого входить 5 виконавчих документів на загальну суму стягнення у розмірі 1231487,93 грн., зокрема виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого напису № 994 виданого 01.07.2016 року ОСОБА_2 , приватним нотаріусом КМНО про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 заборгованості у розмірі 991 016,00 грн.

Державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» 03.10.2016 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3, якою надано строк для самостійного виконання рішення та яку направлено боржнику до виконання.

Виконавець у поданні вказує, що боржник постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 03.10.2016 року отримала, проте доказів тому не надано.

Крім того, 03.10.2016 державним виконавцем були винесені постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, про арешт коштів боржника, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи, проте доказів, про отримання боржником таких постанов суду не надано.

Так, згідно інформації, отриманої на запити державного виконавця, встановлено, що:

1) в МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (відповідь на запит № 157235325 від 03.03.2023).

2) за даними ДФС України в банківських установах відсутні рахунки відкриті на ім`я боржника (відповідь на запит № 157235345 від 03.03.2023);

3) за даними ДПС України сума нарахованого доходу (за ознакою 126) боржника у 3 кварталі 2022 року становила 100,48 грн. (відповідь на запит № 157235366 від 03.03.2023)

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не перетинала державний кордон.

03 березня 2023 року до Печерського відділу ДВС надійшла заява представника стягувача ОСОБА_3 адвоката Андрієнка С.В., в якій ставиться питання про звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межі України до виконання нею зобов`язань погашення заборгованості перед стягувачем ОСОБА_3

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною другою, третьою вказаної статі Закону визначено обов`язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 19 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виникає право у державного, приватного виконавця звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

За приписами частини першої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання державного виконавця, суд має перевірити вчинення державним, приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-ХІІ встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону).

Статтею 441 ЦПК України передбачено, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як пов`язаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Згідно із ч. 2 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частинами першою та шостою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством. У разі запровадження такого обмеження орган, що його запровадив, в одноденний строк повідомляє про це громадянина України, стосовно якого запроваджено обмеження, та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується відмова у виїзді за кордон.

Слід зазначити, що у поданні державним виконавцем не вказано доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення. Наявність лише самого зобов`язання не наділяє правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також, слід зазначити, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку з цим, саме державний виконавець повинен довести суду чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Судом не встановлено фактів, що ставлять під загрозу питання примусового виконання судового рішення та потребують тимчасового обмеження права виїзду боржника за межі України, враховуючи, що боржник не перетинала державний кордон.

Керуючись Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні подання старшого державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києві) Левіцького Тимофія Костянтиновича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Т.Г. Ільєва