Справа № 161/7702/23 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/685/23 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 серпня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника позивача Тоботи Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Фонду соціального страхування України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Голова комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України ОСОБА_2 , Голова комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області Плескун Неоніла Павлівна, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою її представником- ОСОБА_3 , на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій просила суд визнати протиправним та скасувати наказ Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області № 127-к від 13.04.2023 року за підписом Голови комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області ОСОБА_4 , яким вирішено звільнити її з посади з 18.04.2023 року у зв`язку зі скороченням чисельності та штату працівників, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, поновити її на раніше займаній посаді чи рівнозначній посаді, а також стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі. Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду.

Не погодившись із даною ухвалою суду, адвокат Тобота Ю. С. як представник позивача ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали через порушення норм матеріального та процесуального права, яке призвело до прийняття помилкової ухвали, що у відповідності до ст. 379 ЦПК України є підставою для її скасування та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Представником третьої особи Головного управління Пенсійного Фонду України Негодюк Л. Л. 15 серпня 2023 року було подано клопотання про заміну учасника справи правонаступником, тому протокольною ухвалою апеляційного суду відповідач у даній справі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області було замінено на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, яке було у цій справі третьою особою на стороні відповідача.

За клопотанням представника позивача суд ухвалив проводити судове засідання з участю представника позивача в режимі відеоконференції.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явились, хоча належним чином були повідомлені судом про час та місце судового розгляду.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд зробив висновок, що між сторонами у справі виник публічно-правовий спір, який, з урахуванням суб`єктного складу його учасників та правовідносин, що виникли між сторонами, підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому наявні підстави, визначені п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, для відмови у відкритті провадження в даній цивільній справі, оскільки вказана позовна заява не підлягає розгляду в судах за правилами ЦПК України. Тобто, суд вважав, що вказаний спір стосується проходження позивачем публічної служби, а тому такі спори розглядаються за правилами адміністративного судочинства.

Проте, колегія суддів не може погодитися з даним висновком суду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Даним вимогам закону оскаржувана ухвала суду не відповідає.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, в якому просила суд визнати її звільнення незаконним, скасувати наказ про звільнення № 127-к від 13.04.2023 року та поновити її на посаді головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області.

Спір між сторонами виник у зв`язку із виданням Головою комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області ОСОБА_4 наказу № 127-к від 13.04.2023 року про звільнення ОСОБА_1 з посади головного спеціаліста відділу організаційної роботи та документообігу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, у зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом КАС України, публічно-правовий спір - це спір, в якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням /або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і підстава виникнення (з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій, причому такі функції суб`єкт повинен виконувати саме у тих правовідносинах, в яких виник спір).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 757/15346/18-ц дається тлумачення терміну публічно-владні управлінські функції. У розумінні пункту 2 частини 1 статті 4 КАС України цей термін означає, що такі функції суб`єкта спрямовані на задоволення публічного інтересу, тоді як зміст поняття владні полягає в наявності у суб`єкта повноважень застосовувати надану йому владу, за допомогою якої впливати на розвиток правовідносин. Управлінські функції - це основні напрямки діяльності органу влади, його посадової чи службової особи або іншого уповноваженого суб`єкта, спрямовані на управління діяльністю підлеглого суб`єкта.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС У країни юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Стаття 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції, що діяла до 01.01.2023) визначала, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Фонд, якщо інше не передбачено законами України, не може займатися іншою діяльністю, крім тієї, для якої його створено, та використовувати свої кошти на цілі, не пов`язані з цією діяльністю.

Кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням.

Позивачка не була державним службовцем, їй не було присвоєно ранг державного службовця, нею не приймалась відповідна присяга, у її трудовій книжці не внесено про це відповідні записи.

При цьому, питання реорганізації Фонду, його управлінь, подальшого приєднання до Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, не впливає на правову природу правовідносин щодо перебування позивача на посаді та звільнення з неї в управлінні Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області, та не може розглядатись судом як перебування на публічній службі.

Таким чином, видача наказу про звільнення позивача не є реалізацією уповноваженими особами Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Волинській області публічно-владних управлінських функцій, та не було спрямовано на задоволення публічного інтересу, а є суто трудовими відносинами працівника та роботодавця.

У постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі №460/280/19 зазначено, що для розгляду позову в порядку адміністративного судочинства необхідно встановити: по перше, чи є спір за своєю природою правовим, тобто чи звернення з позовом спрямоване на вирішення юридичного конфлікту між учасниками правовідносин; по друге, чи має такий спір ознаки публічно правового, тобто чи позовні вимоги ґрунтуються на нормах публічного права, де держава в особі відповідних органів виступає щодо особи не як рівноправна сторона у правовідносинах, а як носій суверенної влади, який може вказувати або забороняти особі певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо. У протилежному випадку суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі.

Разом з тим, позивачкою додано до апеляційної скарги копію ухвали Волинського окружного адміністративного суду від 24 травня 2023 року, якою цим судом відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі за її аналогічним позовом у зв`язку з тим, що даний позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а слід звертатися до суду загальної юрисдиеції за правилами ЦПК.

Отже, на підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що спірні правовідносини є цивільно правовими та не можуть бути предметом спору в адміністративному процесі, а висновок суду першої інстанції не ґрунтується на нормах матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для скасування ухвали суду першої інстанції та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374-379, 381-383 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_3 , задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 травня 2023 року в даній справі скасувати.

Справу направити до Луцького міськрайонного суду Волинської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді