ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6820/23 Справа № 172/816/22 Суддя у 1-й інстанції - Битяк І.Г. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

29 серпня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

судді-доповідача Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

за участі секретаря судового засідання Драгомерецької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психіатричної експертизи у справі, що виникла з цивільних правовідносин за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Виконавчий комітет Васильківської селищної ради Дніпропетровської області, про визнання особи недієздатною і призначення опікуна, в якій подану апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

24 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення опіки над нею через стійкий психічний розлад, який виявився в психічній неповноцінності останньої, викликаної встановленням їй у минулому психіатричного діагнозу з госпіталізацією і лікуванням в психіатричному закладі на тлі судинних захворювань головного мозку, в результаті чого вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Існування вимоги про призначення заявника опікуном своєї матері, останній обґрунтовував наявністю родинних відносин.

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 04 травня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Згідно висновків суду не підтверджені обставини з приводу стійкого психічного розладу ОСОБА_2 , в результаті якого вона не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Водночас суд першої інстанції вважав що під час розгляду справи по суті не встановлено підстав та необхідності для призначення ОСОБА_2 опікуна.

В апеляційній скарзі представник заявника ОСОБА_1 , адвокат Куценко Олександр Миколайович виклав вимогу скасувати рішення та наполягав на визначенні ОСОБА_2 недієздатною і призначення її опікуном сина ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що обставини з приводу наявності підстав для визнання ОСОБА_2 недієздатною і призначення її опікуном сина ОСОБА_1 , які мають значення для справи та які суд не визнав встановленими є доведеними, фактично поза увагою суду залишились докази, якими заявник обґрунтовував свої вимоги, та рішення ґрунтувалось на припущеннях.

Незаконність та необґрунтованість рішення суду на думку заявника полягало в тому, що висновки суду не узгоджуються із обставинами встановленими в ході судового розгляду.

Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до порушення судом норм процесуального права, що полягало у відсутності самостійності і незалежної позиції у керуванні ходом судового розгляду, немотивованій відмові в задоволенні клопотань заявника.

Одночасно з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 було подано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.

Клопотання обґрунтовано тим, що є всі підстави вважати, що ОСОБА_2 страждає на стійкий психічний розлад, а тому не може керувати своїми діями та розуміти їх значення. Крім того, призначення експертизи у даній категорії справ є обов`язковим.

Заслухавши думку учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, обговоривши доводи клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частина перша статті 298 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 17 травня 2021 року у справі № 636/398/19 (провадження № 61-5685св20) зазначено, що за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України передбачено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи.

Порядок проведення судово-психіатричної експертизи затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року № 865, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14 червня 2018 року за № 719/32171.

Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповіді на запитання, поставлені особою або органом, яка (який) залучила(в) експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи.

Об`єктами експертизи є: матеріали цивільної справи, медична документація, аудіовізуальні матеріали та інша інформація про психічний стан особи, відповідно якої проводиться експертиза.

Статтею 110 ЦПК України встановлено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Ураховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції не встановив жодних фактичних обставин справи, що підтверджувались би наданими сторонами доказами, які би вказували на незадовільний психічний стан особи на час вирішення цього питання та розгляду справи, відсутня медична документація та будь-яка інша інформація про незадовільний психічний стан особи після надання медичної допомоги, в 2019 році та на початку 2020 року, також відсутні правові підстави для обов`язкового призначення експертизи у цій справі.

Керуючись ст. 103, 260, 261 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судово-психіатричної експертизи відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повне судове рішення складено 29 серпня 2023 року.

Судді: