Провадження № 2/641/2441/2023 Справа № 641/8561/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Музиченко В.О.,

за участю секретаря Подосокорської А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства Центр державного земельного кадастру про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути заборгованість із заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Позовні вимоги обгрунтувала тим, що з 01.03.2018 року працювала у ДП «Центр державного земельного кадастру» на посаді начальника відділу кадрів та організаційногозабезпечення філії. За час трудових відносин роботодавцем систематично не виконувалось законодавство про рпацю, мала місце систематична заборгованість із заробітної плати. 13.09.2021 року вона звільнилась з посади на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. На час її звільнення вже виковувався наказ Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 06.04.2021 № 27 «Про припинення Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центру державного земельного кадастру», який виданий за погодженням Держгеокадастру. Відповідно до положення про Харківську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» затвердженого наказом Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» від 06.02.2019 № 6, ліквідована філія не мала статусу юридичної особи та являлась лише відокремленим підрозділом Підприємства, звітувала перед Центром ДЗК за показниками господарської та фінансової діяльності, в тому числі про виплати заробітної плати, а п. 6.10 Положення передбачена відповідальність генерального директора Центру ДЗК в частині нарахування та виплат заробітної плати працівникам структурних підрозділів. Таким чином, саме Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» (), юридична адреса: 03151, м. Київ, вул. Народного ополчення, 3, являється єдиною відповідальною особою за нарахування та виплату заробітної плати працівникам структурних підрозділів. На час звільнення у Відповідача мала місце заборгованість перед Позивачем по заробітній платі у сумі 100728,35 грн. Відповідачем 09.12.2021 року їй була сплачена лише сума заборгованості з допомоги по вагітності та пологами у розмірі 47364,66 грн., а отже загальна сума заборгованості по виплаті заробітної плати в теперішній час становить: 100728,35 коп. - 47364,66 грн. = 53363 грн. 69 коп.

Просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість по виплаті заробітної плати, середній заробіток за весь час затримки виплати належних працівникові сум середній заробіток за час затримки розрахунку за період 13 вересня 2021 року по 11 березня 2022 року включно, який дорівнює добутку середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за час затримки і визначається як 680,40 грн. грн. х 125 днів = 85050 грн., що відповідає змісту довідки директора Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 23 вересня 2021 року.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова Маньковської О.О. від 16.11.2021 відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

На виконання вищевказаного розпорядження Комінтернівським районним судом м. Харкова справи, які перебували на розгляді в суді були передані до Ленінського районного суду м. Полтави.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 18.05.2023 року дану цивільну справу передано за підсудністю до Комінтернівського районного суду м. Харкова, оскільки Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17.11.2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Комінтернівського районного суду м. Харкова з 23.11.2022 року та представником третьої особи заявлено клопотання про передачу справи за підсудністю.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.06.2023 року справу прийнято до провадження та постановлено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

12.09.2023 року позивачем направлено до суду додаткові пояснення по суті позовних вимог. Зауважила, що існує ряд рішень судів першої та апеляційної інстанції м.Харкова щодо задоволення позовних вимог у подібних правовідносинах.

Зазначила, що середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13 вересня 2021 року по 11 березня 2022 року включно, який дорівнює добутку середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за час затримки і визначається як 680,40 грн. грн. х 125 днів = 85050 грн. Саме цю суму просила стягнути із відповідача.

11.07.2023 року на адресу суду надійшов відзив ДП «Центр державного земельного кадастру» на позовну заяву, відповідно до якого вважають позовні вимоги не обгрунтованими з огляду на наступне.

ОСОБА_1 працювала на посаді начальника відділу кадрів та організаційного забезпечення діяльньності Харківської регіональної філіх Центру ДЗК та була звільнена 13.09.2021 року на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам Філії Центру ДЗК відноситься до повноважень директора Філії, що передбачено пп.11 п.6.6. розділу VІ Управління Філією Центру ДЗК Положення про Харківську регіональну філію ДП Центр державного земельного кадастру.

Всі працівники Філії, у тому числі і відповідальні за нарахування та виплату заробітної плати звільнилися. Стосовно директора Філії здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст.175 КК України (за фактом безпідставної невиплати заробітної плати працівникам).

Розмір невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , що підлягає виплаті з урахуванням податків і зборів, становить 53363,69 грн.

Зауважили, що причиною несвоєчасного погашення заборгованості з виплати заробітної плати працівникам є, у тому числі, збройна агресія російської федерації проти України, зменшення обсягів виконання філіями відповідних робіт у період дії воєнного стану, призупинення роботи автоматизованої системи Державного земельного кадастру у зв`язку з цими подіями.

Просили визначити суму невиплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , що підлягає стягненню на її користь у судовому порядку, у розмірі 53363,69 грн., у задоволенні іншої частини позовних вимог просили відмовити, або зменшити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про місце, дату та час судового розгляду.

Позивач просила проводити судові засідання без її участі та врахувати надані пояснення.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав відзив на позовну заяву.

Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 01.03.2018 року працювала у Харківській регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на посаді начальника відділу кадрів та організаційного забезпечення діяльності філії, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .

13.09.2021 року звільнена із займаної посади на підставі ч.1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно довідки Харківської регіональної філії Центру ДЗК від 23.09.2021 року, заборгованість з нарахованої, але не виплаченої заробітної плати становить 100728,35 грн. Середньомісячна заробітна плата за останні два календарних місяці роботи, що передує звільненню складає 12927,60 грн. Середньоденний розмір заробітної плати за останні два календарних місяці роботи, що передує звільненню складає 680,40 грн.

09.12.2021 року відповідачем часткового сплачена сума заборгованості із заробітної плати та на час розгляду справи становить 53363,69 грн.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Далі встановлено, що наказом № 27 від 06.04.2021 року в.о. генерального директора ДП «Центр ДЗК» було вирішено припинити Харківську регіональну філію Центру ДЗК. Також вказаним Наказом було утворено комісію з припинення Філії , яка здійснює управління справами Філії для завершення процедури ліквідації.

Згідно п. 1.2, 1.3 Положення про Харківську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Харківська регіональна філія Центру ДЗК є відокремленим підрозділом Центру ДЗКта у своїй діяльності підпорядковується Підприємству в особі генерального директора Центру ДЗК. Згідно п. 3.1. вказаного Положення Філія Центру ДЗК не має статусу юридичної особи, є відокремленим підрозділом Підприємства, діє від імені та його інтересах.

Як вбачається з матеріалів справи Положення про Харківську регіональну філію Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», наказу № 27 від 06.04.2021 року в.о. генерального директора ДП «Центр ДЗК» та пояснень представника відповідача ДП «Центр ДЗК» є правонаступником Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК».

Відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у сумі 53363,69 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку, суд зазначає наступне.

За ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі щодо офіційного тлумачення положень статті 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст.ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 29 січня 2014 p. у справі № 6-144цс13, від 22 січня 2014 p. у справі № 6-159цс13.

Вiдсутнiсть фiнансово-господарської дiяльностi або коштiв у роботодавця не виключає його вини в невиплатi належних звiльненому працiвниковi коштiв та не звiльняє роботодавця вiд вiдповiдальностi, передбаченоїст. 117 КЗпП України(правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 03 липня 2013 року № 6-64цс13). Відповідач як юридична особа і господарюючий суб`єкт повинен таким чином організовувати виробництво, щоб бути спроможним виплатити зарплату своїм працівникам, щонайменше тим, що звільнилися з роботи.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини «кожна фізичнаабоюридичнаособамає право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного прав».

У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, «що поняття "власності",якеміститьсяв першійчастині статті 1 Протоколу N 1,має автономне значення,яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить відформальної класифікації в національному законодавстві:деякі інші права та інтереси,наприклад, борги, що становлятьмайно, можуть також розглядатись як "майнові права", і, таким чином, як "власність" в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому,заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу N 1».

Відповідно до вищезазначених норм матеріального права позивач мав правові підстави сподіватися на отримання заробітної плати за час своєї роботи на момент звільнення. Відповідач неправомірно не розрахувався з позивачем при звільненні, тому суд повинен захистити порушенні права позивача.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24 грудня 1999 року, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі статті 117 Кодексу законів про працю України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно ст. 27 Закону України "Про оплату праці" порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з абз. 1 п. 8 вказаного Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Згідно довідки директора Харківської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два календарних місяця роботи складає 12927,60 грн; середньоденний розмір заробітної плати 680,40 грн.

Кількість робочих днів за період з 13.09.2021 року по 11.03.2022 року складає 124 робочі дні.

Таким чином, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 13.09.2021 року по 11.03.2022 року включно дорівнює добутку середньоденної заробітної плати та кількості робочих днів за час затримки і визначається як 680,40 грн * 124 дні = 84369,60 грн, які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вимоги ст. 430 ЦПК України належить допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, але не більше ніж за один місяць.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про оплату праці», Законом України «Про судовий збір», ст.ст. 4, 47, 94, 115-117, 232, 233, 238 КЗпП України, п ст.ст.13, 76-80, 133, 141, 263-265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Державного підприємства Центр державного земельного кадастру про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» на користь ОСОБА_1 заборгованість по виплаті заробітної плати в розмірі 53363,69 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку з часу звільнення 13.09.2021 року по 11.03.2022 року у розмірі 84369,60 грн., витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн., а всього стягнути 138641 (сто тридцять вісім тисяч шістсот сорок одна) грн. 60 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду щодо стягнення заборгованості по заробітній платі за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру», ; місцезнаходження: 03151, Київська область, місто Київ, вул. Святослава Хороброго, 3, електронна пошта: .

Суддя: В. О. Музиченко