Дата документу 21.09.2023 Справа № 334/5360/16-ц
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 334/5360/16-ц

Провадження № 22-ц/807/1916/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року про відмову у поновленні пропущеного процесуального строку, в складі судді Філіпової І.М., у справі за заявою Комунального підприємства «Водоканал» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 боргу по оплаті за воду та послуги каналізації,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2016 року КП «Водоканал» звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 боргу по оплаті за воду та послуги каналізації.

02 вересня 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь КП «Водоканал» суми заборгованості по оплаті за воду та послуги каналізації у розмірі 38 533, 90 грн.; а також судового збору у розмірі 689, 00 грн.

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Д.Р. звернувся до суду з заявою про скасування судового наказу, в якій міститься клопотання про поновлення строку на подання цієї заяви.

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 не отримував вказаний судовий наказ. Матеріали справи не містять належних доказів отримання копії судового наказу саме боржником ОСОБА_1 , оскільки направлений боржникам конверт на спірну адресу засобами поштового зв`язку отримала ОСОБА_3 . Також ОСОБА_6 з 2013 року не проживає за спірною адресою, не користується наданими КП «Водоканал» послугами, а також до 04.08.2023 року не мав жодної інформації щодо наявного судового наказу у цій справі та наявної заборгованості.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Д.Р. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що матеріали справи не містять належних доказів отримання копії судового наказу саме ОСОБА_1 .

Наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення ОСОБА_3 не може бути доказом належного вручення копії судового наказу п`яти боржникам одночасно, оскільки це суперечить вимогам ст.. 104 ЦПК України (в редакції, чинній на момент видачі судового наказу), якою передбачено обов`язок направлення судового рішення кожному учаснику справи, зокрема, боржнику ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив до апеляційного суду.

Відповідно до ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції у цій справі входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на вищевикладені норми процесуального закону, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставин справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні клопотання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, виходив із відсутності підстав для поновлення строку на подання вказаної заяви.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року №2147-VІІІ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Пунктом 9 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до п.3 ч.5 ст.170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додаються зокрема клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ч.2 ст.171 ЦПК України, заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

При цьому, ЦПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Таким чином, у кожному випадку, суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Поважними причинами пропущення строку є обставини, що позбавили особу можливості подати заяву у визначений законом строк, вони об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення заявника і пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або суттєво ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Відповідно до ст.104 ЦПК України (в редакції, чинній на час видачі оспорюваного судового наказу), після видачі судового наказу суд не пізніше наступного дня надсилає його копію боржникові рекомендованим листом із повідомленням.

Одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача з копіями доданих до неї документів.

Копія судового наказу разом з додатками надсилаються фізичній особі-боржнику на адресу, зазначену в документах, передбачених частиною шостоюстатті 100 цього Кодексу, а боржнику юридичній особі чи фізичній особі - підприємцю, - за адресою місцезнаходження (місця проживання), зазначеній в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

Днем отримання боржником копії судового наказу є дата, зазначена у поштовому повідомленні про вручення. У разі якщо боржник відмовляється від отримання копії судового наказу або відсутній за вказаною адресою, днем отримання боржником копії судового наказу є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову боржника отримати копію судового наказу чи відмітки про відсутність боржника за вказаною адресою.

Згідно положень ч. 2 ст. 74 ЦПК України ( в редакції на час видачі судового наказу) судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Частиною 5 статті 74 цього Кодексу передбачено, що судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції судовий наказ від 02 вересня 2016 року з копіями доданих документів направлено боржникам за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 20).

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, судовий наказ Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 вересня 2016 року за вищевказаною адресою 13 вересня 2016 року отримано ОСОБА_3 (а.с. 21).

В матеріалах справи відсутнє повідомлення про вручення судового наказу від 02 вересня 2016 року боржнику ОСОБА_1

08 серпня 2023 року представник ОСОБА_1 ознаймовся з матеріалами справи (а.с. 26).

10 серпня 2023 року ОСОБА_1 подана заява про скасування судового наказу.

Із матеріалів справи не вбачається, що судовий наказ надісланий боржнику у встановленому ЦПК порядку.

Таким чином, суд першої інстанції не звернув увагу на те, щоматеріали справи не містять доказів отримання судового наказу від 02 вересня 2016 року боржником ОСОБА_1 та його обізнаність про існування вказаного судового наказу до 08 серпня 2023 року.

Вирішуючи питання про поновлення строку на подання заяви про скасування судового наказу, суд першої інстанції виходив із того, що в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення із копією оскаржуваного судового наказу 02 вересня 2016 року, яке вручено одному з боржників, а саме ОСОБА_3 .

Проте, наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення не може бути доказом належного вручення копії судового наказу п`ятьом боржникам одночасно, оскільки це суперечить вимогам частини 1 статті 104 ЦПК України в редакції, чинній на момент видачі судового наказу, якою передбачено обов`язок направлення судового рішення кожному учаснику справи, зокрема боржнику.

Зажаючи на те, що матеріали справи не містять доказів про належне отримання ОСОБА_1 копії судового наказу від 02 вересня 2016 року, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, не дослідивши в повній мірі докази на обгрунтування клопотання про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу, дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для поновлення пропущеного строку на подання заяви про скасування судового наказу.

За вказаних обставин оскаржувану ухвалу не можна визнати такою, що постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому на підставі ст. 379 ЦПК України вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду

Як роз`яснено у п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов`язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Тивоненка Данила Руслановича задовольнити.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14 серпня 2023 рокупро відмову у поновленні пропущеного процесуального строкув цій справі скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова