ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/2269/21 Номер провадження 22-ц/814/1192/23Головуючий у 1-й інстанції Заводяна О.Ю. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Пилипчук Л.І., Триголова В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант»

на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до АТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 13 год. 14 хв. на вул.Центральній в с. Садове Лозівського району Харківської області відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій автомобіля марки «Lifan 520 GX», р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, допустив перекидання керованого ним транспортного засобу. Внаслідок даної ДТП, пасажир цього автомобіля ОСОБА_4 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Позивачка є матір?ю загиблого. Смертю сина їй спричинено моральну шкоду.

Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров?ю та/або життю третіх осіб, була застрахована у відповідача за договором обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N° 157622582, який діяв на момент настання ДТП станом на 28.06.2020 року.

Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року ОСОБА_3 визнано винуватим у пред?явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

07.08.2020 року позивач звернулася до АТ "СК "Мега-Гарант" з повідомленям про дорожньо-транспортну пригоду та заявою на виплату страхового відшкодування в сумі 18 892,00 грн.

12.11.2020 року відповідачу направлено завірену судом копію вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року стосовно притягнення до кримінальної відповідальності водія ОСОБА_3 .

Листом No 01-0317 від 01.03.2021 року відповідач повідомив представника позивача про те, що розгляд даної страхової справи зупинений через те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілому була заподіяна шкода, розглядається у відповідному кримінальному провадженні.

В позові вказано, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди є батько загиблого ОСОБА_6 , мати загиблого ОСОБА_1 та донька загиблого ОСОБА_8 . Таким чином, позивач має право на отримання відшкодування моральної шкоди в 1/3 частини від 12 мінімальних розмірів заробітної плати встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року позов задоволено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач у звязку зі смертю ОСОБА_4 зобов`язаний відшкодувати моральну шкоду на користь позивача у розмірі 1/3 частини від 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, зважаючи на наявність у загиблого ще батька та доньки, кожен з яких має право на таке відшкодування у рівних частинах.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для вирішення даної справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким закрити провадження у справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги що, норма закріплена у абз. 4 пункту 36.2. статті 36 Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є імперативною та не надає право Страховику зупиняти або не зупиняти перебіг строку в межах якого останній зобов?язаний прийняти вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого відшкодування. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що у Відповідача відсутні мотиви щодо прийняття рішення про здійснення страхової виплати.

Вказує, що оскільки вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року законної сили не набрав, відсутній юридичний факт, який поновлює перебіг 90 денного строку для прийняття страховиком рішення. У зв`язку з вказаною обставиною страховиком не було порушено право позивача, тому відсутній предмет спору.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 р. ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки. Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнено з іспитовим строком на 3 роки, та покладено на обвинуваченого обов?язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вказаним вироком встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1, приблизно о 12.35 год, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, керував власним технічно справним автомобілем Lifan 520 GX р.н. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, діючи необережно, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод та небезпеки іншим учасникам руху, не урахував дорожню обстановку, не обрав таку швидкість руху і такі прийоми керування, які б дозволяли постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, у зв?язку з чим допустив неконтрольований рух власного автомобіля на ліве узбіччя по ходу напрямку його руху, з подальшим перекиданням автомобіля на праве узбіччя, внаслідок чого пасажир автомобіля Lifan 520 GX р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_4 , який знаходився на задньому пасажирському сидінні, помер на місці події.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Lifan 520 GX», p.н. НОМЕР_1 на момент настання ДТП була застрахована в АТ «СК «Мега-Гарант» згідно полісу No 157622582 (a.c.18).

Позивач є матір`ю померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с. 10-12).

06.08 2020 ОСОБА_1 звернувся по АТ «СК «Мега-Гарант» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, пов`язаного з заподіяною моральною шкодою в розмірі 18892 грн (а.с. 6-7)

Копію вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року стосовно притягнення до кримінальної відповідальності водія ОСОБА_3 направлено страховику 12.11.2020 року.

Листом АТ «СК «Мега-Гарант» No 01-0317 від 01.03.2021 року відповідач повідомив представника позивача про те, що розгляд даної страхової справи зупинений через те, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої потерпілому була заподіяна шкода, розглядається у відповідному кримінальному провадженні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що страховик, в порушення вимог Закону, отримавши інформацію по ДТП, не вчинив дій, передбачених ст. 37 Закону "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та не прийняв рішення про здійснення страхового відшкодування.

Враховуючи право батька загиблого та його доньки на отримання страхового відшкодування, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення на користь позивача відшкодування моральної шкоди в 1/3 частини від 12 мінімальних розмірів заробітної плати встановлених законодавством на день настання страхового випадку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV.

Статтею 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон України № 1961-IV) встановлено, що потерпілим є юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну якої заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

У статті 3 Закону України № 1961-IV визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України № 1961-IV).

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Частиною першою статті 21 Закону України № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.2 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Відповідно до ч. 27.3 ст.27 Закону №1961-IV страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до вимог статті 35 Закону №1961-IV, 06.08.2020 року представник позивача повідомив відповідача про настання страхового випадку та в порядку визначеному Законом №1961-IV звернувся із заявою про виплату страхового відшкодуванн.

Згідно пункту 36.1 п. 36.2. статті 36 Закону №1961 -IV: «Страховик (МТСБУ) страховик, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: 1) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; 2) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування регламентної виплати)».

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, в порушення вказаних норм Закону, відповідач, отримавши інформацію про ДТП, не прийняв відповідне рішення, при цьому не оспорюючи обставин страхового випадку та заявлених вимог члена сім`ї загиблого про відшкодування моральної шкоди.

Доводи відповідача про неможливість вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування матері потерпілого у зв`язку з тим, що вирок суду не набрав законної сили, є неспроможними. Смерть потерпілого настала на місці дорожньо-транспортної пригоди та була прямим причинним наслідком цієї пригоди, тому дана обставина не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду.

Окрім того, підстав для зупинення розгляду питання про відшкодування шкоди ОСОБА_1 , пов`язаної із смертю її сина, у страховика не було, так як п. 36.2 ст. 36 Законом №1961-IV зобов`язує страховика зупинити перебіг строку розгляду питання щодо виплат у разі наявності спору про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), який розглядається судом. Перегляд судом апеляційної інстанції вироку Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 30.09.2020 року стосовно притягнення до кримінальної відповідальності водія ОСОБА_3 , не є підставою для зупинення розгляду питання про виплату шкоди за смерть потерпілого, оскільки цивільний позов в кримінальній справі не заявлявся, спір про розмір страхового відшкодування судом не вирішувався.

За вказаних обставин, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору є безпідставним, оскільки страховик повинен виплатити страхове відшкодування незалежно від наявності чи відсутності вини водія транспортного засобу.

Оскільки ДТП сталося ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ст. 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» - мінімальний місячний розмір заробітної плати становить 4723 грн., тому виплата за моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, становить 56676 грн. (12 місяців х 4723 грн.)

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачу, як матері загиблого належить 1/3 частки від загального розміру страхового відшкодування, що становить 18892 гривень, оскільки, особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю ОСОБА_4 є його батько - ОСОБА_6 , мати - ОСОБА_1 та донька - ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевказане, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника Акціонерного товариства «Страхова компанія «Мега-Гарант» - залишити без задоволення.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14.09.2023 року

Головуючий Т.В. Одринська

Судді Л.І. Пилипчук

В.М. Триголов