Справа №490/9526/18
Провадження №2/489/146/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Румянцевої Н.О.,

із секретарем судового засідання Назаровою С.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського Сергія Ігоровича та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити дії

встановив.

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського Сергія Ігоровича про відмову у державній реєстрації права власності АТ «Дельта Банк» на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , а також зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради провести державну реєстрацію прав права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за АТ «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивував тим, що 04.05.2018 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся до реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за АТ «Дельта Банк», до якої були надані нотаріальна виписка з договору про передачу Активів та Кредитних зобов`язань ВАТ «Кредитпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк» від 26.06.2013 року, оригінал кредитного договору № 03/1/008/07-G від 19.01.2007 року, оригінал договору іпотеки б/н від 19.01.2007 року, лист вимогу від 05.12.2017 року за вих. № 02.4.1/2069/17 та повідомлення про вручення поштового відправлення. 10.05.2018 року державним реєстратором Чекановським С.І. було прийнято рішення за № 41011886 про відмову у державній реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Дельта Банк» на тій підставі, що додані до заяви про державну реєстрацію права власності документи не підтверджують факту отримання іпотекодавцем листа-повідомлення про необхідність усунення порушень. Вважає вказане рішення реєстратора протиправним, оскільки іпотекодавець ОСОБА_1 не виконав умови укладеного між ним та АТ «Дельта Банк» кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість в сумі 1183955,82 грн, у зв`язку з чим у позивача виникло право на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом прийняття його у свою власність відповідно до п. 4 іпотечного договору, укладеного між сторонами в якості забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору. При цьому позивач направив іпотекодавцю вимоги про необхідність виконати зобов`язання за кредитним договором в частині погашення заборгованості, яка була ним отримана, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та даними із сайту Укрпошти.

Також зазначив у позовній заяві, що на час подання позову відбувалася процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка здійснює повноваження ліквідатора банку.

У зв`язку з викладеним, представник позивача просив задовольнити позовні вимоги.

Від державного реєстратора Чекановського С.І. надійшли пояснення по справі, відповідно до яких вважає, що оскаржуване рішення за № 41011886, прийнято державним реєстратором Чекановським С.І. відповідно до норм чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав. Вказує, що ним було розглянуто заяву від 04.05.2018 за № 28020963 та прийнято рішення № 41011886 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на підставі поданих документів заявником, оскільки подані заявником документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідно до п. 7.6 договору купівлі-продажу прав вимоги за № 863 від 26.06.2013, покупець зобов`язаний надіслати повідомлення позичальнику про відступлення прав вимоги, в порядку встановленому чинним законодавством, але зазначене повідомлення відсутнє в поданих документів заявником. Крім того, в листі повідомленні заявником, відсутній факт вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Від представника Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що ПАТ «Дельта банк» звернувся до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 . Державним реєстратором Чекановським С.І. прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на вищезазначену квартиру у зв`язку з тим, що подані заявником для реєстрації документи не дають змогу встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав та несе персональну відповідальність за рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав. Департамент як суб`єкт державної реєстрації прав, з яким державний реєстратор перебуває у трудових відносинах, не несе відповідальності за прийняті державним реєстратором рішення. Крім того, з позовних вимог неможливо встановити фактів порушення, невизнання чи оспорювання суб`єктивних прав, свобод чи інтересів позивача саме департаментом. В документах, поданих АТ «Дельта банк» державному реєстратору, відсутнє надіслане належним чином повідомлення про відступлення права вимоги виконання зобов`язання за договором, укладеним з ОСОБА_1 від 19.01.22007 № 4729, до ПАТ «Дельта банк». Поданий позивачем листвимога від 05.12.2017 за вих. № 02.4.1/2069/17 містить інформацію про укладення між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк» договору купівлі продажу прав вимоги від 26.06.2013, проте, така інформація повинна бути надіслана окремим документом, як повідомлення про відступлення прав вимоги, що випливає зі змісту договору купівлі-продажу прав вимоги від 26.06.2013 укладеного між ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта банк». З поданого позивачем повідомлення про вручення поштового відправлення від 11.12.2017 неможливо встановити факт вручення іпотекодавцю ОСОБА_1 саме листа-вимоги про усунення порушення основного зобов`язання від 05.12.2017 за вих. № 02.4.1/2069/17, оскільки у повідомленні не вказано назву, номер та дату цього листа-вимоги.

Ухвалою суду від 18.05.2021 прийнято до провадження вказану справу, яка надійшла за підсудністю з Центрального районного суду міста Миколаєва.

Ухвалою суду від 19.05.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 14.09.2021, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 13.12.2022, залучено до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. На позовних вимогах наполягає.

Від відповідачів надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності. Проти задоволення позову заперечують.

Третя особа у судове засідання не з`явився.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних матеріалів.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

19 січня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 03/1/008/07-G, за умовами якого останній отримав кредит в сумі 45000 доларів США зі сплатою 14 % річних строком до 18 січня 2032 року. Пункт 1.2 договору визначає.

19 січня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого виступила двокімнатна квартира номер АДРЕСА_3 , загальною площею 48,7 кв.м, житловою площею 26,0 кв.м, що належить іпотекодавцю на праві власності.

26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» уклало з АТ «Дельта Банк» договір купівлі продажу прав вимоги, згідно з умовами якого відступило АТ «Дельта Банк» право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого до АТ «Дельта Банк» перейшло право кредитора та іпотекодержателя за кредитним договором та договором іпотеки, укладеними між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 .

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015 року № 181 розпочалася процедура ліквідації АТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженого ліквідатора.

Через систематичне невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість, внаслідок чого уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» 05.12.2017 року за вих. № 02.4.1/2009/17 направлено ОСОБА_1 за адресою місця проживання, вказаною у договорі іпотеки, лист-вимогу про необхідність дострокового в шестидесятиденний строк виконання зобов`язання за кредитним договором № 03/1/008/07-G від 19.01.2007 року, зокрема необхідність сплати заборгованості в сумі 1183955,82 грн, а також повідомлено ОСОБА_1 про початок процедури звернення стягнення на передане в іпотеку майно у разі невиконання останнім вказаної вимоги.

Вказана вимога була отримана ОСОБА_1 11.12.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та даними сайту Укрпошта.

04.05.2018 року представник АТ «Дельта Банк» звернувся до державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою про державну реєстрацію прав права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за АТ «Дельта Банк».

10.05.2018 року державним реєстратором Чекановським С.І. прийнято рішення за № 41011886 про відмову у державній реєстрації права власності на вказану квартиру за АТ «Дельта Банк» на тій підставі, що додані до заяви про державну реєстрацію права власності документи не підтверджують факту отримання іпотекодавцем листа-повідомлення про необхідність усунення порушень кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Вирішуючи позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності на предмет іпотеки, суд приходить до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (у вказаній редакції) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Із ч. 1 та 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (у вказаній редакції) іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Згідно з пунктами 4.2. та 4.3 укладеного між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 договору іпотеки іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на майно у випадку порушення іпотекодавцем умов кредитного договору або умов цього договору. Звернення стягнення на майно здійснюється іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно з яким іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно або прийняти його у власність в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Положення цього пункту є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог.

Таким чином, суд встановив, що укладений між сторонами договір іпотеки передбачав застереження щодо задоволення вимог іпотекодержателя шляхом визнання за ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 березня 2019 року по справі № 522/24450/14 (провадження № 61-38762св18) вказано, що: «згідно зі статтею 36 Закону України «Про іпотеку» сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 цього Закону».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року в справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19) зазначено, що: «згідно із частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Отже, за змістом частини першої статті 33 та частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» реалізації права іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки передує реалізація ним права вимагати дострокового виконання основного зобов`язання. І лише якщо останнє не виконане чи неналежно виконане, іпотекодержатель, якщо інше не передбачено законом, може звертати стягнення на предмет іпотеки. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає іпотекодержателю звернутися з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання відповідно до частини другої статті 35 Закону України «Про іпотеку».

Вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» не перешкоджають іпотекодержателю здійснювати права, визначені цим Законом та/або іпотечним договором, без попереднього повідомлення іпотекодавця тільки тоді, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки (частина третя зазначеної статті).

Умови договору іпотеки та вимоги частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» пов`язують можливість задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки з дотриманням іпотекодержателем процедури належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання.

Належним слід вважати надсилання вимоги з дотриманням встановленого договором порядку на адресу отримувача, яка вказана в договорі або додатково повідомлена відповідно до умов договору. Якщо такий порядок договором не визначений, відповідно до звичаїв ділового обороту належне направлення вимоги може здійснюватися засобами поштового зв`язку чи кур`єрської служби, які дозволяють встановити зміст відправлення та підтвердити його вручення, наприклад, цінним листом з описом вкладеного відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що належним дотриманням іпотекодержателем процедури повідомлення іпотекодавця та боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, про вимогу стосовно усунення порушення також слід вважати також таке повідомлення, що було надіслане належним чином, проте не отримане внаслідок недбалості або ухилення від отримання.

В разі дотримання іпотекодержателем порядку належного надсилання вимоги про усунення порушення основного зобов`язання діє презумпція належного повідомлення іпотекодержателя про необхідність усунення порушень основного зобов`язання, яка може бути спростована іпотекодавцем в загальному порядку.

При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в редакції на час виникнення спірних відносин) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в вказаній редакції) державній реєстрації прав підлягає право власності.

Згідно з ч. 2 та 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» (в редакції на час виникнення спірних відносин) перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Відповідно до пунктів 57, 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції на час виникнення спірних відносин), для державної реєстрації права власності та інших речових прав на майно, яке набувається у зв`язку з виконанням умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення таких прав, також подається документ, що підтверджує наявність факту виконання відповідних умов правочину. Для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З оскаржуваного рішення реєстратора вбачається, що підставою відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру стала неможливість встановлення факту отримання іпотекодавцем вимоги про необхідність усунення порушення умов кредитного договору. При цьому в оскаржуваному рішенні не зазначено про наявність інших підстав, окрім відсутності підтвердження отримання іпотекодавцем відповідної вимоги, для відмови у проведенні державної реєстрації.

Проте судом встановлено, що позивачем були надані відомості про направлення ОСОБА_1 та отримання ним письмової вимоги від іпотекодержателя про необхідність усунення у шістдесятиденний строк порушення умов кредитного договору та намір звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та даними сайту Укрпошта, відповідно до відомостей з яких іпотекодавець отримав відповідну вимогу 11.12.2017 року. У зв`язку з цим, після спливу шістдесятиденного строку з дня отримання вказаної вимоги та невиконання її іпотекодавцем іпотекодержатель набув право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання та зареєструвати за собою право власності на нього.

Таким чином, встановлені судом обставини свідчать на протиправність рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та необхідність його скасування, що вказує на необхідність задоволення вказаних позовних вимог.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов`язання Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради провести державну реєстрацію прав права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за АТ «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, суд приходить до наступного.

Слід відмітити, що хоча розгляд вказаного позову здійснюється в порядку цивільного судочинства, оскільки стосується захисту права власності на нерухоме майно, однак фактично позивачем ставиться правомірність дій державного реєстратора суб`єкта владних повноважень, тому при оцінці дій реєстратора слід користуватися положеннями КАС України, нормами якого і визначено повноваження суду при вирішенні справи з приводу оскарження правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного адміністративного суду від 10.09.2020 у справі №806/965/17, у разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення. Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду. Таким чином, зобов`язання судовим рішенням суб`єкта владних повноважень до вчинення конкретних дій (прийняття конкретних рішень) можливе, за загальним правилом, лише за умови почергового встановлення судом двох обставин: позивач на момент звернення до відповідного суб`єкта владних повноважень забезпечив виконання всіх без винятку вимог закону для отримання конкретного рішення; зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним (об`єктивно встановлено безальтернативність рішення суб`єкта владних повноважень, яке може бути прийняте за встановлених судом обставин у конкретній справі). Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд. Такий підхід, встановлений процесуальним законодавством, є прийнятним не тільки при розгляді вимог про протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень, але і у випадку розгляду вимог про зобов`язання відповідного суб`єкта вчинити дії після скасування його адміністративного акта. Тобто, адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, і вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення з урахуванням обставин конкретної справи. Перебирання непритаманних суду повноважень державного органу не відбувається за відсутності обставин для застосування дискреції.

У справі, що розглядається, судом встановлено, що позивачем було дотримано усіх визначених законом умов для здійснення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки, однак реєстратор безпідставно відмовив у державній реєстрації вказаного права та рішення реєстратора є протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, тому, на переконання суду, в даному випадку зобов`язання суб`єкта владних повноважень розглянути повторно звернення позивача з урахуванням висновків суду є недоцільним.

Вказане свідчить про наявність підстав для зобов`язання державного реєстратора провести державну реєстрацію права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за АТ «Дельта Банк».

З приводу позовних вимог про зобов`язання реєстратора внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати витяг з нього, то суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 19, 22 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127 (в редакції на час виникнення спірних відносин), державний реєстратор за результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав. після внесення відомостей до Державного реєстру прав державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження і друку. Витяг з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав за бажанням заявника може бути наданий державним реєстратором у паперовій формі з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, шляхом друку за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав на аркушах паперу форматом А4 (210 x 297 міліметрів) без використання спеціальних бланків, з проставленням підпису та печатки державного реєстратора.

Аналіз зазначених положень законодавства вказує на те, що після прийняття рішення щодо необхідності проведення державної реєстрації права державний реєстратор в обов`язковому порядку вносить до Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права та їх обтяження, після чого за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру з урахуванням строку державної реєстрації, за який сплачено адміністративний збір, формує витяг з нього про державну реєстрацію прав, який розміщується на веб-порталі Мін`юсту для доступу до нього заявника з метою перегляду, завантаження і друку, та за бажанням заявника може бути наданий йому у паперовій формі.

Таким чином, дії реєстратора щодо внесення запису до Державного реєстру прав та надання витягу з нього не є самостійними реєстраційними діями, а є похідними від прийняття рішення про державну реєстрацію відповідного права, а тому не підлягають самостійному вирішенню судом.

У зв`язку з цим, відсутні підстави для зобов`язання відповідача внести записи про державну реєстрацію права власності позивача на спірну квартиру до Державного реєстру прав та надання витягу з нього, що вказує на необхідність відмови в задоволенні позову в цій частині.

Оскільки позов підлягає задоволенню, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради підлягають стягненню витрати, понесені позивачем на сплату судового збору. При цьому відсутні підстави для стягнення судових витрат також з реєстратора, оскільки останній діє саме як посадова особа Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського Сергія Ігоровича та Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Чекановського Сергія Ігоровича про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 41011886 від 10 травня 2018 року, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

Зобов`язати Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради провести державну реєстрацію прав права власності на квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 , за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк».

В частині задоволення позовних вимог про зобов`язання внести відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і надати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмовити.

Стягнути з Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» 3524 (три тисячі п`ятсот двадцять чотири) грн сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк", , юридична адреса: м. Київ, вул. Щорса, 36-Б.

Відповідачі:

Державний реєстратор прав на нерухоме майно Чекановський Сергій Ігорович, адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20;

Департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Третя особа: ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: Миколаївська область, Снігурівський район, с. Новопетрівка.

Повний текст судового рішення складено «06» вересня 2023 року.

Суддя Н.О. Рум`янцева