Справа № 686/9816/23
Провадження № 2/686/3497/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2023 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Сороці А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

В квітні 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в загальному розмірі 34200 грн., в обґрунтування якого вказано, що 18.04.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11313-04/2021.

За вказаним договором позичальник ОСОБА_1 отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договором.

Вказаний договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на її номер телефону, що підтверджується умовами договорів, реквізитами та підписами сторін.

18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем.

За вказаним договором факторингу до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги за зобов`язанням до ОСОБА_1 у сумі 34200 грн., з яких 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25200 грн. сума заборгованості за відсотками.

Однак, відповідач не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий їй кредит в строки, передбачені кредитним договором.

Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 11313-04/2021 від 18.04.2021 року у сумі 34200 грн., з яких 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 25200 грн. сума заборгованості за відсотками.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 квітня 2023 року відкрито провадження та справу призначено у спрощеному провадженні до судового розгляду.

16.05.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем по справі не надано жодних доказів про фактичне отримання відповідачем коштів та зарахування їх на її поточний рахунок за зазначеними кредитними договорами. Окрім того, відповідач звернула увагу на те, що кредитні кошти за умовами вищезазначених договорів надаються строком на 22 дні зі сплатою 2,50% на добу, отже проценти за вказаними договорами могли нараховуватись лише протягом цих 22 днів і не могли нараховуватись після закінчення терміну кредитування, як це неправомірно здійснювалось позикодавцем. Окрім того, у своєму відзиві відповідач оспорює долучені до позовної заяви розрахунки заборгованості, оскільки вказані розрахунки не містять жодної інформації про нарахування заборгованості, не вказана відсоткова ставка, за якою здійснюється нарахування. Таким чином, позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, позицію щодо позову виклала у відзиві.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11313-04/2021.

Кредитний договір підписано електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб. телефону Відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін. Відповідач підписала договір кредиту № 11313-04/2021 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (W81345).

Факт укладення договору підтверджується, також, заявками від ОСОБА_1 на відстрочення виконання зобовязання за вказаним договором та долученими дод них додатковими угодами від 11.05.2021 року, 21.05.2021 року, 02.06.2021 року, 15.06.2021 року, 22.06.2021 року.

Відповідно до п.п. 1.1-1.6 п. 1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 9000 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом в сумі 2,5% в день строком на 22 дні. Невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства, приймаючи умови кредитного договору, Клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Із положень пункту 2.4 договору слідує, що обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту (перерахування коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Згідно з п.4.3 Кредитного договору у разі якщо клієнт не поверне кредит в строк 22 дні, проценти передбачені договору продовжують нараховуватись за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 днів, починаючи з дня укладення договору.

За умовами договору відповідач зобов`язався повернути, отримані грошові кошти у визначений договором строк.

ТОВ «ФК «Інвеструм» виконало свої зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу кредитні кошті згідно умов кредитного договору, про що свідчить інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» № 764/05 від 18.05.2023 року про проведення транзакції на суму 9000 грн. за номером 31876-79405-59854, однак позичальник свої зобов`язання з договорами не виконала та не повернула, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї перед кредиторами виникла заборгованість за вказаними кредитним договором.

18.01.2022 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за оплату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Факт укладення вказаного договору підтверджується скріпленим печатками та підписами сторін актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 18012022 від 18.01.2022 року.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 18.01.2022 року до Договору факторингу № 18012022 від 18.01.2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 34200 грн., з яких: 9000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 25200 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня2020року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статт ею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Зібрані докази вказують на те, що 18.04.2021 року ОСОБА_1 уклала з ТОВ «ФК «Інвеструм» в електронній формі кредитний договір № 11313-04/2021, за умовами якого фінансова компанія перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти, а та зобов`язалася повернути кредити та сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договорами.

Після закінчення строку кредитування ОСОБА_1 не повернула грошові кошти та не сплатила проценти за користування ними.

У подальшому фінансова компанія відступила ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за кредитним договором № 11313-04/2021, а тому з неї на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути заборгованість.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона не укладала кредитних договорів і не отримувала грошових коштів суперечать фактичним обставина справи, які вказують, що ОСОБА_1 укладала кредитні договори в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи фінансових компаній. Для укладення договорів ОСОБА_1 здійснювала ідентифікацію в цій системі та надавала відповідь про прийняття пропозиції (акцепту) фінансових компаній. Сторони здійснювали обмін електронними повідомленнями про досягнення згоди з усіх істотних умов кредитних договорів та підписували ці договори шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Матеріали справи містять договір факторингу з відповідними додатками, які об`єктивно вказують на те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 11313-04/2021. Ці договори є дійсними та виконаними.

Посилання ОСОБА_1 на недоведеність переходу права вимоги за кредитними договорами до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суперечать зібраним доказам.

В силу статті 516 ЦК України неповідомлення ОСОБА_1 про заміну кредитора у зобов`язанні не звільніє її від обов`язку погасити заборгованість за кредитним договором № 11313-04/2021.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» вправі заявити до ОСОБА_1 вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 11313-04/2021.

Щодо розміру заборгованості за вказаним кредитним договром суд зазначає наступне.

Статтею 251 ЦК України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до статті 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьомуправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та від 31 жовтня 2018року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

За умовами кредитного договору № 11313-04/2021 сторони встановили строк кредитування у 22 дні до 09.05.2021 року.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 проценти за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому позивач не заявив до ОСОБА_1 вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, з урахуванням суми неповернутого кредиту, процентної ставки за договором кредитом № 11313-04/2021 від 18.04.2021 року і строку кредитування розмір заборгованості становить 13950 грн. (9000+(9000*2,5%*22)), з яких 9000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 4950 грн. сума заборгованості за відсотками.

Саме ця заборгованість має бути стягнута з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Щодо вимоги відповідача про звільнення її від сплати штрафних санкцій, пені та процентів за невиконання зобовязання у зв`язку із тим, що вона має статус військовослужбовця на підставі положень ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд зазначає наступне.

Відповідно до роз`яснень Національного Банку України. для звільнення військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних від нарахуванні штрафів, пені та процентів за користування кредитом відповідно до вимог пункту 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», такі позичальники мають право надати до Банку документи, що підтверджують їх призов під час мобілізації та проходження військової служби та відповідають переліку документів, зазначеним в листі Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142.

Документом, який підтверджує призив та проходження військової служби військовослужбовцем у особливий період, а також призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язани є військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

В даному випадку відповідач під час укладення кредитного договору № 11313-04/2021 від 18.04.2021 не надала жодних доказів на підтвердження того факту, що у неї є право на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та не звернулась до фінансової установи для надання відповідних підтверджуючих документів для призупинення нарахування штрафних санкцій за користування кредитом.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує положення статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заявлено з ціною 34200 грн і задоволено на суму 13950 грн., тобто на 40,79%.

Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід присудити судовий збір за подання позову у розмірі 875 грн 84 коп., що становить 40,79% від сплаченого позивачем судового збору у сумі 2147 грн. 20 коп.

Загалом, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути 13950 грн. заборгованості за кредитним договором та 875 грн. 84 коп. суми судового збору, а разом стягнути 14825 грн. 84 коп.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи слідує, що на підставі договору про надання правової допомоги від 01 травня 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та авдокатом ОСОБА_2 , адвокат надавав ОСОБА_1 професійну правничу допомогу по справі. За умовами цього договору сторони визначили гонорар адвоката у фіксованому розмірі 4000 грн (пункт 3 договору).

Згідно акта приймання-передачі наданих послуг від 01 травня 2023 року авдокатом ОСОБА_2 надано ОСОБА_1 юридичні послуги у виді вироблення правової позиції по справі, складання та подання до суду відзиву на позовну заяву.

На підставі квитанції від 10 травня 2023 року № 10/05 ОСОБА_1 сплатив авдокату ОСОБА_2 обумовлений гонорар у розмірі 4000 грн.

Загалом, розмір витрат відповідача на оплату правової допомоги адвоката є співмірним із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт.

Проте, оскільки позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено на 40,79%, то з позивача на користь ОСОБА_1 слід присудити витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2363 грн. 40 коп.

Таким чином, керуючись ст. ст. 12,13,141,259,264-265 ЦПК України, ст. ст. 258,525-527,551,611,1049,1050,1054 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ ТАСкомбанк») суму заборгованості за кредитним договором № 11313-04/2021 від 18.04.2021 року в розмірі 13950 грн. та 875 грн 84 коп. судового збору, а всього стягнути 14825 грн. 84 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, IBAN № НОМЕР_2 у АТ ТАСкомбанк») на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу у розмірі 2363 грн. 40 коп.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 04.09.2023 року.

Суддя: С.Л. Стефанишин