ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/2428/22 Номер провадження 22-ц/814/3461/23Головуючий у 1-й інстанції Ситник О.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.,

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.,

За участю секретаря Владімірова Р.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку спрощеного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року, в складі судді Ситник О.В., дата виготовлення повного тексту рішення 11 квітня 2023 року, по справі за позовом представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів та про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2022 року адвокат Акрітов К.К. в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просив:

припинити стягнення аліментів з відповідача на його користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 04.06.2021 року і до його повноліття відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року;

звільнити його від сплати заборгованості по аліментам відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року, (виконавчий лист №2/541/661/2021 від. 05.11.2021 року) починаючи з 20.02.2022 року;

стягнуто з ОСОБА_1 на його користь аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви;

стягнуто з відповідача документально підтверджені судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.10.2021 задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з нього аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 04.06.2021 року і до його повноліття.

Між тим, з 20.02.2022 року син постійно проживає разом з ним, а на даний момент вони спільно проживають у Канаді.

Оскільки син перебуває на його повному утриманні, вважає, що відпали умови, які слугували підставою для стягнення аліментів на утримання сина, заборгованість з виплати аліментів, яка виникла після 20.02.2022 року також не підлягає до стягнення, оскільки саме з цієї дати син постійно проживає з ним та перебуває на його повному матеріальному утриманні.

З огляду на те, що відповідач не приймає жодної участі у матеріальному забезпеченні дитини, є працездатною особою, працює неофіційно, на даний час проживає з іншим чоловіком, інших дітей та близьких людей, яких вона зобов`язана утримувати немає, вважає, що відповідач як мати має сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року позов задоволено.

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу), але неменше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви 04 червня 2021 до його повноліття, встановлених рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року по цивільній справі № 541/1313/21, починаючи з 04 жовтня 2022 року.

Звільнено ОСОБА_3 від сплати заборгованості по аліментам відповідно до рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року, (виконавчий лист № 2/541/661/2021 від 05.11.2021 року) починаючи з 01 квітня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду, тобто з 04 жовтня 2022 року та до повноліття сина.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати в сумі 11164,50 грн., які складаються із судового збору в сумі 1984,80 грн. і витрат пов`язаних із розглядом справи - 9179,70 грн. на професійну правничу допомогу).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Задоволення позовних вимог вмотивовано обґрунтованістю та доведеністю останніх.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Зокрема вказує, що судове рішення ухвалено на припущеннях, зважаючи на той факт, що надані позивачем документи не перекладені на українську мову та не завірені належним чином (без апостиль), не надано належних доказів факту спільного проживання сина з батьком та перебування на його утриманні, оскільки неповнолітній син дійсно тимчасово виїхав за межі України у зв`язку з воєнними діями.

Оскільки позивачем не надані належні докази факту проживання сина разом з батьком та перебування на його утриманні, вважала недоведеними вказані обставини, тому по справі відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її задоволення.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони по справі - ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 04.11.2020 року.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05 жовтня 2021 року з позивача ОСОБА_3 стягнуто на користь відповідача ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.08.2022, наданого Миргородським відділом державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) на виконанні у відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавчий лист № 2/541/661/2021, виданий 05.11.2021 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області на виконання рішення суду від 05 жовтня 2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 .

Згідно з розрахунком заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів станом на 01.08.2022 складає 17489,69 грн.

Задовольняючи позовні вимог в повному обсязі, місцевий суд дійшов висновку, що син проживає разом із батьком за кордоном, що підтверджено показами свідків та не заперечувалося відповідачем, а отже останній перебуває на повному утриманні батька, що є підставою для припинення стягнення аліментів з батька, звільнення його від сплати заборгованості та стягнення аліментів з матері на користь батька як особи, з якою проживає неповнолітній син.

Колегія суддів не може погодитись з вказаним висновком суду першої інстанції, якого він дійшов при невірній оцінці доказів по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які місять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом адвокат Акрітов К.К., який діє в інтересах ОСОБА_3 , на підтвердження вимог останнього надав суду ксерокопії: паспорту громадянина України та закордонного паспорту ОСОБА_3 , канадської візи, виданої на ім`я ОСОБА_3 , паспорту громадянина України сина ОСОБА_4 , проїзного документу на разову поїздку з канадською візою на ім`я ОСОБА_4 , свідоцтва про народження, заяви про згоду на отримання закордонного паспорту, розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.

Разом з тим, на думку колегії суддів, вказані документи, які є ксерокопіями, не перекладені на українську мові (в разі необхідності) та не завірені належним чином, не можуть розглядатись як достатні та беззаперечні докази самого факту проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з батьком з лютого 2022 року та перебування на його повному утриманні.

Надані ОСОБА_3 копії документів свідчать лише про те, що позивач має робочу візу в Канаді зі строком дії до 30.03.2024, а його син ОСОБА_4 мав відкриту в Варшаві 20.04.2022 зі строком дії до 17.04.2025 канадську візу та одноразовий проїзний документ на поїздку до Канади, з відміткою щодо перетину канадського кордону 11.05.2022.

Заявляючи вказані позовні вимоги, позивач стверджував, що з лютого 2022 р. син ОСОБА_4 постійно проживає разом з ним та перебуває на його утриманні.

Таким чином, до предмета доказування в даному випадку підлягають обставини, що засвідчують факт проживання неповнолітнього сина сторін саме з батьком, а не з матір`ю, яка є отримувачем аліментів на дитину.

Між тим, вказуючи про перебування сина в Канаді та проживання його разом з позивачем, останній не надав суду належних та достатніх доказів на доведення вказаного факту, а лише обмежився наданням ксерокопій проїзних документів сина у вигляді одноразового проїзного документа, який засвідчує право останнього на в`їзд до Канади.

Будь-яких інших доказів проживання сина ОСОБА_4 разом з позивачем та перебування на його утриманні матеріали справи не містять.

Зокрема позивачем не надано таких письмових доказів, які-б офіційно підтверджували факт законного перебування сина ОСОБА_4 в Канаді, його легалізацію в цій країні чи перебування в країні відповідно до програми CUAET, що передбачає спрощену процедуру прибуття та отримання дозволу на роботу для украі?нців, які вимушено виі?хали через віи?ну та яка дозволяє перебувати у державі, як тимчасовим резидентам, до 3 років.

В даному випадку пояснення допитаних судом першої інстанції свідків не є тим джерелом доказів, які доводять викладені в позовній заяві обставини, оскільки останні свідчили про взаємовідносини між сторонами за час їх проживання в Україні. При цьому, такі свідки не зазначали про відомі їм обставини спільного проживання сина ОСОБА_4 разом з позивачем в Канаді.

За змістом ст. 273 СК України суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Тобто, на законодавчому рівні чітко не визначено які саме обставини можуть слугувати правовою підставою для звільнення платника аліментів від їх сплати, а лише зазначено, що такі обставини повинні мати істотне значення.

В даному випадку, позивачем такі обставини визначені як зміна місця проживання дитини, яка з лютого 2022 р. і по даний час проживає разом з платником аліментів та перебуває на його утриманні, що виключає подальше стягнення таких аліментів з боржника на користь матері, з якою дитини вже не проживає.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України на позивача покладено обов`язок доказування та надання доказів на доведення обставин, якими він обґрунтовує заявлені вимоги.

Вважаючи такі вимоги ОСОБА_3 доведеними, суд першої інстанції прийняв до уваги в якості належних доказів - закордонний паспорт на ім`я позивача, канадську візу, видану на ім`я ОСОБА_3 , паспорт громадянина України ОСОБА_4 , проїзний документ на разову поїздку з канадською візою на ім`я ОСОБА_4 .

Між тим, колегія суддів не може погодитись з такою оцінкою доказів та висновками суду щодо доведеності факту проживання сина ОСОБА_4 в Канаді разом з батьком та перебування на його утриманні, оскільки вищеперераховані документи не є тими доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування, а саме свідчать про факт проживання неповнолітнього сина ОСОБА_4 разом з батьком та перебування на його утриманні.

За вказаних обставин рішення суду підлягає скасуванню, з постановленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог з підстав їх недоведеності.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 квітня 2023 року скасувати, ухваливши нове.

В задоволенні позову представника позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів та про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 вересня 2023 року.

Судді: Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Панченко О.О.