Справа № 308/1838/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про заміну стягувача, де боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про заміну стягувача, де боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно роз`яснень, що містяться у Листі Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 № 8 "Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах", вказано, що ЦПК (1618-15) не містіть вимог щодо форми та змісту такої заяви, а тому практика судів при прийнятті до розгляду заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як і інших заяв із процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), є різною, про що вже зазначалося, проте зазначено, що є правильним застосовували вимоги статей 119 - 121 ЦПК (1618-15)( в попередній редакції).

Згідно Постанови ПЛЕНУМ ВЕРХОВНОГО СУДУ УКРАЇНИ від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» При розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини (Рим, 4 листопада 1950 р.; ратифікована Законом України від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР), Закону N 202/98-ВР, Закону N 606-XIV, гл. 31-Г Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), розд. XIV Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Згідно ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді заяв про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа мають застосовуватися положення ЦПК, якими врегульовано аналогічні питання.

Відповідно до ст. 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Вивчивши матеріали заяви, вважаю, що така підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1,5 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Заява обґрунтована тим, що заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 31.08.2020року у справі №308/1838/20 стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (далі-Боржники) на користь ОСОБА_4 (далі-Первісний кредитор) грошові кошти в загальній сумі 23981,11 грн.

Ухвалою цього ж суду від 27.04.2021 року змінено стягувача за вищевказаним рішенням суду на ОСОБА_5 . На виконання даного рішення суду було видано два виконавчі документи, які знаходяться на даний момент на виконанні у приватного виконавця Ярошевського Д.А., що стверджується постановами про відкриття виконавчого провадження (копії додаються).

Стягувач за вищевказаними виконавчими документами, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.09.2022року, а єдиним спадкоємцем його майна та майнових вимог згідно заповіту від 26.06.2020року та довідки приватного нотаріуса Федоренко Е.Й. №47 01-16 від 29.06.2023 року підтверджується відсутність інших спадкоємців являється малолітня дитина ОСОБА_6 .

При цьому заявник посилається на положення: ч.ч. 1-2 ст. 442 п.2, ч.1, ст.512, 514 ст.ст. 1216,1218,1269 ЦК України, ч.5, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

Заявник зазначає, що 28.10.2022 року ОСОБА_1 законним представником малолітньої дитини ОСОБА_6 , було подано до приватного нотаріуса Федоренко Едуарда Юрійовича (адреса: АДРЕСА_1 ) заяву про прийняття спадщини в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_6 , що стверджується її копією.

Заявник стверджує, що таким чином, оскільки заповітом від 26.06.2020 року покійний ОСОБА_5 призначив свою внучку ОСОБА_6 єдиним своїм спадкоємцем, а поданням заяви про прийняття спадщини від 28.10.2022 року, внучка прийняла всю спадщину, то слід визнати, що до неї перейшли також всі вимоги які випливають з рішення Ужгородського міськрайонного суду від 02.02.2015 року у справі №308/4208/13-ц.

Заявник зазначає, що таким чином з прийняттям спадщини відбулася заміна кредитора за правочинами та вимогами від ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 .

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до висновків, викладених у Постанові ОП КЦС ВС від 23 січня 2019 року у справі № 2-2697/11 (провадження № 61-28147сво18), приписи статей 1281 та 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник по боргам спадкодавця.

Разом з тим, положення норм статей 1281 та 1282 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України, які регламентують порядок пред`явлення вимоги до спадкоємців. Недотримання цього порядку, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Встановлені статтею 1281 ЦК України правила - це правила, які чітко визначені законодавцем за яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.

При цьому, статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.5, ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1-2 ст. 442 ЦК України встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Така заява розглядається у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Так, заявник просить суд замінити стягувача ОСОБА_5 за виконавчим листом у справі №308/1838/20 від 04.06.2021року (Боржник ОСОБА_2 ) його правонаступником - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , що проживає АДРЕСА_2 .

Разом із тим, до матеріалів справи не надано свідоцтво про прийняття спадщини. Відомості про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутні і в наданому до заяви витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Так, слід зазначити, що до заяви додано копію листа приватного нотаріуса Федоренко Е.Ю., про заведення спадкової справи, відомості про спадкоємця за заповітом, та відсутність інших заяв спадкоємців. Однак вказаний лист не є свідоцтвом про право на спадщину за заповітом.

Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказомвід 22.02.2012 № 296/5 п.4.9. Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

4.10. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. 4.11. Для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

4.12. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

4.13. Видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі: витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця; необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогами частини другої статті 1272 Цивільного кодексу України. За обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Дослідивши матеріали заяви приходжу до переконання, що таку слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення зазначених недоліків з подачею її до суду з врахуванням вимог ст.175,177 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача, де боржники: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ним ухвали про залишення заяви без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош