ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/1586/23 Номер провадження 22-ц/814/3379/23Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за поданням державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Сухини В.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Автозаводського айонного суду м. Кременчука від 29 березня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року державний виконавець звернувся до суду першої інстанції із вказаним поданням, в якому просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 , шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов?язань.

Подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України обґрунтовано тим, що на виконанні у державного виконавця перебуває виконавче провадження № 70141275 з примусового виконання судового наказу 1-1073/09 Автозаводського районного суду м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 коштів в розмірі 107333 грн.

В ході виконавчого провадження були вчинені всі необхідні дії, направлені на виконання удового рішення. Станом на день звернення боржником не було вчинено дій, направлених на виконання зобов?язання. Вважає, що боржник несумлінно користується своїми правами та ухиляється від виконання судового рішення.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 березня 2023 року подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного регіонального управління Міністерства юстиції Сухини В.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон до виконання зобов`язань, покладених вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 08.12.2009 по справі № 1-1073/09.

Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , просив ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29 березня 2023 року скасувати.

В обґрунтування апеляційної скарги вказував, що доводи подання про те що він ухиляється від виконання зобов`язання, не знайшли своє підтвердження.

Вказував, що йому не було відомо про виконавче провадження № 670141275, оскільки цих документів від державного виконавця він не отримував.

Зазначив що він не працює, доходів не отримує, має на утриманні дружину, яка не працює, а тому виконувати рішення у повному обсязі немає змоги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою державного виконавця Автозаводського ВДВС у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.10.2022 року було відкрито виконавче провадження № 70141275 з примусового виконання судового наказу 1-1073 виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 коштів у розмірі 107333 грн.

Копія вказаної постанови була двічі направлена боржнику та отримана ним 20.01.2023, шо підтверджується інформацією Укрпошти по згрупованим відправленням (а.с.17-19).

Встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаним про наявність виконавчого провадження, про що свідчить його заява про зупинення виконавчого провадження (а.с.20).

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні № .10.2022 та 14.12.2022 було накладено арешт на майно боржника, здійснено запит щодо наявності відкритих рахунків (а.с. 25) та стосовно наявності зареєстрованого права власності на нерухоме майно (а.с.21-22), протягом листопада 2022 року січня 2023 року державним виконавцем проведені виходи за адресою боржника, про що складені відповідні акти (а.с.9-10) та направлені виклики.

Задовольняючи подання приватного виконавця, суд першої інстанції виходив з обізнаності боржника про існування заборгованості, умисне ухилення боржника від його виконання, а також прийняв до уваги, що боржник, не виконуючи рішення суду, має можливість здійснювати виїзди за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Статтею 441 ЦПК України передбачено, зокрема, що тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом». Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно статті 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися і обирати собі місце проживання в межах кожної держави. Кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну.

Свобода пересування гарантована статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення прав громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 вказаного Закону встановлено перелік підстав для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, якщо громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених вищезазначеним законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Встановлено, що приватним виконавцем вжито низку заходів, спрямованих на примусове виконання виконавчого листа, а саме: направив відповідні запити до Державної міграційної служби України, а також з метою встановлення наявносі рухомого та нерухомого майна зроблено витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності та нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Окрім того, приватним виконавцем для забезпечення реального виконання рішення винесені постанови про арешт майна та арешт коштів боржника. Протягом з листопада 2022 року по січень 2023 року здійснено виходи за адресою боржника.

Проте, вжиті приватним виконавцем заходи, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення, не дали бажаного результату.

З відомостей Державної міграційної служби України вбачається, що боржник ОСОБА_1 має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (а.с. 24).

Встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу рішення суду не виконує, на виклики державного виконавця жодного разу не з`явився, не подав приватному виконавцю декларацію про доходи, відомості щодо дійсної адреси проживання, що беззаперечно свідчить про його ухилення від виконання рішення суду.

За таких обставин, тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ґрунтується на законі та є необхідним для захисту прав стягувача.

Апеляційна скарга не містить обґрунтувань, щодо належного виконання ОСОБА_1 свого обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», доказів добровільного виконання рішення суду боржник не надав.

Посилаючись на передпенсійний вік, наявність погашеної судимості та перебування на утриманні дружини ОСОБА_1 , вказує на неможливість погасити заборгованість, проте вказане не звільняє боржника від покладених на нього зобов`язань з`являтися на виклики державного виконавця та надавати достовірні відомості про доходи. Окрім того, боржник ОСОБА_1 , не є особою передпенсійного віку, як зазначено останнім ( 1971 р.н).

До апеляційної скарги не надано доказів того, що ОСОБА_1 вчиняв будь-які дії щодо сплати заборгованості та виконання зобов`язання, покладеного на нього судовим рішенням, при цьому відсутні також і докази наявності об`єктивних причин, що унеможливлюють виконання боржником рішення суду повністю або частково, або наявності непереборної сили, що унеможливлює виконання судового рішення.

Натомість, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 , будучи обізнаним про відкриття виконавчого провадження відносно нього, до державного виконавця не з`являвся, будь-яких заяв клопотань чи інших документів від нього не надходило, пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа боржник не надавав та не повідомляв про заходи, що вживаються ним з метою його виконання, а також не надавав відомості про свої доходи та місце роботи, про майно та майнові права, про грошові кошти на рахунках у банках та фінансових установах, не подав декларацію про доходи та майно.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов`язань, покладених судовими рішеннями, оскільки його бездіяльність полягає в умисному, свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків по сплаті заборгованості.

Таким чином, доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не спростовують правильність висновків місцевого суду, яким у повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу Автозаводського айонного суду м. Кременчука від 29 березня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05.09.2023 р.

Головуючий: Т.В. Одринська

судді: О.О. Панченко

В.П. Пікуль