Справа № 350/1434/23
Номер провадження 2-о/350/88/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року селище Рожнятів

Суддя Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області Сокирко Л.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и л а:

29 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, заінтересована особа: ОСОБА_2 та просив встановити, що він ОСОБА_1 самостійно виховує дітей, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Встановлення цього факту дозволить йому реалізувати право на отримання державної соціальної допомоги на дітей.

Дослідивши зміст заяви та додані до неї документи, вважаю, що у відкритті провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частиною другою статті 293 Цивільного процесуального кодексу України передбачено перелік справ, які суд розглядає в порядку окремого провадження, розгляд справ про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком цією нормою не передбачено.

Згідно пункту 5 частини другої статті 293 та частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Частина перша статті 315 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає перелік фактів, які може встановити суд: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Зазначений перелік фактів не передбачає встановлення такого факту, як самостійне виховання батьком своїх дітей.

Відповідно до статті 141 Сімейний кодекс України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Стаття 150 Сімейного кодексу України прямо покладає на батьків обов`язки по вихованню та розвитку дитини, а тому встановлення такого факту суперечить вимогам цієї статті Закону, бо заявник зобов`язаний виховувати своїх дітей.

Частиною другою статті 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві заявник зазначив, що встановлення цього факту надасть йому право на отримання державної соціальної допомоги на дітей.

Однак порядок отримання державної соціальної допомоги на дітей регулюється законами України, зокрема: «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням», «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям» та іншими законами України, в залежності від того, чи є особа, яка претендує на таку державну допомогу, застрахованою в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, та чи є її сім`я малозабезпеченою.

Отже, законодавством регламентований порядок отримання державної соціальної допомоги на дітей, а саме: заявник має звернутися до відповідного державного органу із заявою щодо отримання державної соціальної допомоги на дітей, а в разі відмови, оскаржити цю відмову до суду.

У силу п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5, для встановлення факту необхідна наявність певних умов, серед яких: встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо).

З матеріалів доданих до заяви та змісту заяви не вбачається, що заявник звертався до компетентних органів, щодо отримання державної соціальної допомоги на дітей, та йому було відмовлено в цьому.

Отже, чинним законодавством визначений порядок отримання державної соціальної допомоги на дітей, і порядок оскарження такої відмови.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, факт самостійного виховання дитини батьком не може бути встановлений у судовому порядку, внаслідок чого його заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статями 186, 260, 293, 353 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Повернути ОСОБА_1 сплачений ним 28 серпня 2023 року згідно квитанції до платіжної інструкції # 0.0..1 судовий збір у розмірі 536 грн. (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Сокирко Л.М.