Справа № 739/2047/21
Провадження № 2/739/70/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря Головня І.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,поданим представником позивача - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач), діючи через свого представника адвоката Костюченка Владислава Костянтиновича, звернувся до суду з позовом до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю за адресою: АДРЕСА_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що з березня 2011 року позивач ОСОБА_1 користується вищевказаним будинком, що підтверджується довідкою Новгород-Сіверської міскої ради та актом обстеження житлово-побутових умов. Він вселився в зазначений будинок як власник, сплативши за нього кошти особі, яка представилась спадкоємцем колишнього власника будинку. При цьому правовстановлюючі документи у цієї особи були відсутні. Позивач заволодів будинком добросовісно, та був впевнений в законному заволодінні будинком на правах власника, оскільки вважав, що сплатив за нього кошти спадкоємцю власника, відкрито та безперервно володіє будинком протягом строку, що перевищує строк, визначений ст. 334 ЦК України. Таким чином, позивач набув право власності на будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю. У судове засідання, відкладене на 01.09.2023 року позивач ОСОБА_1 та його представник- адвокат Костюченко В.К. не з`явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача Новгород-Сіверської міської Чернігівської області Петренко І.М. також у судове засідання не з`явився, при цьому попередньо подав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача з якої вбачається, що міська рада позові вимоги визнає у повному обсязі і не заперечує проти задоволення позову.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, та вирішуючи питання щодо наявності законних підстав для визнання позову відповідачем та, відповідно, для його задоволення, у зв`язку з цим, суд враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У Конституції України закріплені основні правові принципи регулювання відносин власності, головним з яких є принцип рівного визнання й захисту рівним чином усіх форм власності (статті 13, 14, 41). Конституційні положення про право власності відображені в нормах діючого законодавства, закрема в статті 344 ЦК України, якою встановлені правила застосування набувальної давності як одного зі способів набуття права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Частиною 4 ст. 344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи, і які повинен довести сам позивач є: законний об`єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 9.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 7 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав" при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). За змістом ст. 344 ЦК України при набувальній давності тягар доказування лягає на позивача. При цьому звернуто увагу на те, що спосіб захисту обирається позивачем, проте не довільно, а з урахуванням вимог закону. Об`єктом захисту є не право, якого просто немає, і не майно (річ), тому що майно в будь-якому випадку не може мати власного захисту, а захищається саме особа незаконного володільця. З довідки старости сіл Дігтярівка, Гірки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області № 22-15/76 від 24.06.2021 року, вбачається, що згідно книги погосподарського обліку №3 за 1991-195 роки (особовий рахунок НОМЕР_1 ), станом на 15.04.1991 року будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12,13-14).

При цьому, станом на 31.12.2012 року реєстрація на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в КП Новгород-Сіверське МБТІ відсутня (а.с.11).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 0 від 04.04.2023 року, ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Дігтярівка Новгород-Сіверського району (а.с.40-41).

Згідно відповіді на запит суду, наданої Новгород-Сіверською районною державню нотаріальною конторою №63/01-16 від 10.06.2023 року, та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, вбачається, що спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 відсутня, свідоцтво про право на спадщину не видавалось, заповіт також відсутній (а.с.44,45,46). Як вбачається з довідки старости сіл Дігтярівка, Гірки Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області №22-15/75 від 24.06.2021 року, згідно книги по -господарського обліку за 2011-2025 роки (особовий рахунок НОМЕР_2 ) з березня 2011 року по теперішній час будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 користується ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який обробляє земельну ділянку, підтримує будівлю в належному вигляді, проводить ремонтні роботи (а.с.5). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 24.06.2021 року, проведеного старостою сіл Дігтярівка, Гірки Новгород-Сіверської міської територіальної громади Школьною Т.В. у присутності сусідів-свідків: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з березня 2011 року, обробляє присадибну земельну ділянку, підтримує будівлю в належному стані, проводить ремонтні роботи (а.с.6). 04.09.2012 року позивач ОСОБА_1 уклав з ПАТ «Чернігівобленерго» в особі Н-Сіверського РЕМ договір № 6080 про користування електричною енергією за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7-10). Згідно технічного паспорту, об`єктами, на яке визнається право власності на нерухоме майно за позивачем являється: будинок літера «А» загальною площею 44,7 кв. м, рік будівництва 1964, який складається з коридора (І) площею 11,1 кв.м., комори (ІІ) площею 7,7 кв.м., кімнати (1.1) площею 25,9 кв.м., та господарські будівлі: сарай літера «Б» площею 11,4 кв.м., рік будівництва 1964, погріб літера «В» площею 14,4 кв.м., рік будівництва 1964, баня літера «Д» площею 11,8 кв.м., рік будівництва 1964, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15-17). Як постає з позовної заяви, позивач ОСОБА_1 заволодів будинком, сплативши за нього кошти, як вважав, спадкоємцеві власника будинку, уклав договір на користування електричною енергією, запис про користування позивачем ОСОБА_1 будинком за адресою: АДРЕСА_1 , було внесено до книги погосподарського обліку за 2011-2015 роки, що суд визнає добросовісним та відкритим володінням. Та оскільки судом не встановлено осіб, які ще претендують або могли б претендувати на нерухомість та зважаючи на позицію органу місцевого самоврядування, суд вважає, що інші, аніж позивач, претенденти на будинок відсутні. Знайшли підтвердження давність, відкритість володіння та його безперервність. Зокрема, давність володіння станом на час подання позову перевищує 10 років і складає понад 12 років. Таким чином, суд, враховуючи наявність законних підстав для задоволення позову та той факт, що визнання відповідачем, Новгород-Сіверською міською радою Чернігівської області, позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, керуючись ч. 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку про необхідність ухвалення рішення про задоволення позову. На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивача - адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю -задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок літера «А» загальною площею 44,7 кв. м, рік будівництва 1964, який складається з коридора (І) площею 11,1 кв.м., комори (ІІ) площею 7,7 кв.м., кімнати (1.1) площею 25,9 кв.м., та господарські будівлі: сарай літера «Б» площею 11,4 кв.м., рік будівництва 1964, погріб літера «В» площею 14,4 кв.м. рік будівництва 1964, баня літера «Д» площею 11,8 кв.м. рік будівництва 1964, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О. О. Кочура