КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 369/16491/21

21 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Борисової О.В.

- Левенця Б.Б.

при секретарі - Смолко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Янченка А.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021року ОСОБА_1 звернувся до Києво- Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 24.05.2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода, у якій водій автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив вимоги Правил дорожнього руху та скоїв зіткнення з належним йому автомобілем Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 , його право власності на вказаний автомобіль підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Позивач вказує, що в результаті вказаної ДТП його автомобіль було пошкоджено та в результаті чого йому завдано майнову шкоду.

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.06.2021 року у справі № 369/7674/21 про адміністративне правопорушення водія автомобіля Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 особою, яка на підставі права власності володіє автомобілем Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_2 , отже, саме власник даного автомобіля ОСОБА_2 , на думку позивача, має відшкодувати завдану позивачу шкоду джерелом підвищеної небезпеки.

Цивільно-правова відповідальність власника Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , станом на день настання ДТП, була застрахована згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № АР/0886978, виданого ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай», розмір страхової суми на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 гривень.

З метою визначення розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «УЦПЗ «Експерт-Сервіс», яким було доручено проведення оцінки такої шкоди оцінювачу ОСОБА_4 , який має вищу освіту, кваліфікацію оцінювача, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 6351, свідоцтво про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 6957, посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 11676-ПК. За результатами проведеної оцінки було складено звіт № 56-А про оцінку автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Відповідно до висновку звіту № 56-А, складеного 16.06.2021 року оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» ОСОБА_4 , за результатами проведеної експертизи ремонт пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 є економічно необґрунтованим, тобто, витрати на ремонт перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди.

Матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження під час ДТП, складає 388368,00 гривень.

Крім того, з метою визначення розміру належного відшкодування була проведена додаткова оцінка для визначення вартості автомобіля Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 у пошкодженому і визначено, що вартість вказаного автомобіля у пошкодженому стані складає 150 564,02 гривень.

Позивач вказує, що оскільки висновком оцінювача встановлено, що витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, то відповідно до ст. 30 Закону № 1961, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до, та після дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 388368,00 гривень - 150564,02 гривень = 273803,98 гривень.

Крім того, позивач зазначав, що через пошкодження під час ДТП його автомобіль Honda Accord, державний номерний знак НОМЕР_2 не зміг продовжувати рух самостійно, для його евакуації з місця ДТП йому довелося викликати евакуатор, через що йому було завдано додаткових збитків на суму 900,00 гривень, що підтверджується квитанцією від 24.05.2021 року № 466597.

Загальний розмір шкоди, якої позивач зазнав внаслідок пошкодження його автомобіля в дорожньо-транспортній пригоді становить суму : 237803,98 гривень + 900,00 гривень = 238703,98 гривень.

В порядку, визначеному законом, позивач надав Товариству з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, і заяву про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами.

Таким чином, із загального розміру шкоди в сумі 238703,98 гривень підлягає відшкодуванню страховиком страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 130 000,00 гривень, і винуватцем (власником джерела підвищеної небезпеки) підлягає відшкодуванню на користь позивача різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку має здійснити його страховик, а саме - 108 703,98 гривень.

З огляду на вище викладене, просив суд ,у відшкодування завданої шкоди, стягнути з відповідача ( власника автомобіля ) ОСОБА_2 на його ( ОСОБА_1 ) користь 108703,98 гривень, а з відповідачаТовариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» стягнути на його користь страхове відшкодуваанння шкоди в сумі 130000,00 гривень.

Рішенням Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача - ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 відшкодування завданої шкоди у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) гривень 00 копійок, витрати пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 1633 (одна тисяча шістсот тридцять три) гривні 80 копійок та суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись частково з таким рішенням суду першої інстанції, 19 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині не задоволених позовних вимог про стягнення матераільної шкоди зі т ОСОБА_2 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, судом було неповно дослідженні докази у справі та неповно з`ясовано обставини справи, безпідставно проігноровано доречні доводи позивача.

Зазначає, що враховуючи встановлення судом першої інстанції підстав для стягнення зі страховика частини шкоди, яку тому належало виплатити в якості страхового відшкодування, та положення ст. 1194 ЦК України, безсумнівно, в такому випадку у суду були усі підстави для стягнення решти матеріальної шкоди зі ОСОБА_2 - особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність і яка зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Вказує на те, що поза увагою суду лишилась інформація, що вказана в полісі ОСЦПВВНТЗ № АР/0886978, відповідно до якої страхувальником (тобто, особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність) є ОСОБА_2 , а страховиком - ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай».

Зазначає, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відшкодовувати матеріальну шкоду, заподіну позивачу, має третя особа ОСОБА_3 , який визнаний винним у скоєнні вказаної ДТП, оскільки такі висновки суду першої інстанції протирічать постанові Пленому Вищого спеціалізованого суду України з розляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застовування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки».У вказаній постанові зазначено, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки , є фізична особа, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички, тощо) володіє транспртним засобом. З викладеного вбачається, що власник транспортного засобу є зобов`язаною особою , на яку закон покладає обов`язок відшкодувати шкоду, завдану належним йому транспртним засобом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Головко Євген Ігорович повністю підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволеннні позовнимх вимог др відповідача ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвоката Боровська Юлія Юріївна в судовому засіданнні проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила рішення суду першої інстанції в оскаржувані частині залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай»татретя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні першого відповідача - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи судом повідомлялись, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 травня 2021 року, о 14 год 30 хв., водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Volkswagen Passat», державний номерний знак НОМЕР_5 , по вул. Балукова, 14 в с. Крюківщина Бучанського району Київської області, при повороті ліворуч, не надав переваги в русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі прямо, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п. 16.13 Правил дорожнього руху України (палі - ПДР), чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАТ, тобто, порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодженнятранспортних засобів.

Постановою Києво- Святошинського районного суду Київської області від 07 червня 2021 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. в дохід держави.

Власником транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 є ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до звіту № 56-А про оцінку автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 від 16 червня 2021 року, складеного на замовлення ОСОБА_1 оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» ОСОБА_4 , матеріальний збиток завданий власнику автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 в результаті пошкодження при ДТП складає 388 368,00 грн.

Відповідно до звіту про оцінку автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 від 16 червня 2021 року складеного на замовлення ОСОБА_1 оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «УЦПЗ «Експерт-Сервіс» Якимчуком Анатолієм Олександровичем, вартість автомобіля «Honda Accord», державний номерний знак НОМЕР_6 у пошкодженому стані на підставі Звіту № 56-А від 16.06.2021 року складає 150 564,02 грн.

На час вказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай», що підтверджується копією поліса № АР/0886978 про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні його позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , просив рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову.

Отже, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Ю.Ес.Ай» сторонами не оскаржується, а тому, у відповідності до ч.1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається, оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 у відшкодування матеріальної шкоди 108 703,98 грн., суд першої інстанції посилався на те, що відшкодовувати матеріальну шкоду, заподіяну позивачу внаслілок пошкодження його автомобіля під час ДТП має третя особа ОСОБА_3 , як безпосередній заподіювач шкоди, який на відповідній правовій підставі керував транспротним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , а не відповідач, який є лише юридичним власником авто, так як у діях ОСОБА_2 відсутній склад цивільного правопорушення, передбаченого ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, а саме: відсутня протиправна поведінка зі сторони відповідача ОСОБА_2 у конкретно цій ситуації, яка є предметом спору та не можливо встановити причинний зв`язок між збитками, яких зазнав позивач, та поведінкою відповідача ОСОБА_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт З частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8 та 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Положеннями частини першої статті 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Відповідальність за відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, на підставі положень частини другої статті 1187 ЦК України покладено на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Оскільки ОСОБА_2 є власником транспортного засобу Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 , в момент дорожньо-транспортної пригоди ним не володів, отже, він не є зобов`язаною особою за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_1 внаслідок пошкодження його автомобіля під час ДТП.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно встановив дійсні обставини справи, дослідив надані докази, надав їм вірну правову оцінку та прийшов до правильного висновку, що саме ОСОБА_3 є зобов`язаною особою з відшкодування шкоди, завданої позивачу джерелом підвищеної небезпеки, оскільки в момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди саме він на правовій підставі володів транспортним засобом Volkswagen Passat, державний номерний знак НОМЕР_1 та визнаний судом винним у вчиненні вказаної ДТП.

Враховуючи, що позов пред`явлено, зокрема, до ОСОБА_2 , який не несе відповідальність за відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 108 703,98 грн.

Доводи апеляційної скарги позивача про його незгоду з висновками суду першої інстанції про те, що відшкодовувати заподіяну йому матеріальну шкоду має винний у вказаній ДТП ОСОБА_3 , який залучений ним до участі у даній справі в якості третьої особи, так як такі висновки суду першої інстанції протирічать роз`ясненням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застовування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», колегія суддів відхиляє з огляду на наступне.

Майно, що перебуває у володінні особи, перебуває під її впливом. Користуючись, розпоряджаючись чи управляючи майном, особа здійснює певний вплив на майно, адже, реалізуючи ці права, особа здійснює певні активні дії. Для володіння характерною є не динаміка, а статика відносин. Володіння - це певний фактичний стан закріплення майна за певним суб`єктом.

Для того, щоб бути володільцем, особі не треба постійно перебувати у матеріальному контакті з річчю. У володільця лише повинна бути можливість у потрібний момент поставити себе в таке становище щодо речі, щоб реалізувати матеріальний контакт із нею. Отже, важлива ознака володіння полягає у тому, що такий матеріальний зв`язок має бути реальним чи дійсно можливим, а особа, яка володіє річчю, повинна мати реальні можливості в будь-який момент розпочати дійсне володіння річчю, користування та розпоряджання нею.

На відміну від володіння, експлуатація транспортного засобу за чинним правовим регулюванням пов`язується з наявністю у експлуатанта певного дозволу на здійснення такої діяльності. Відносини з експлуатації транспортних засобів регулюються імперативними нормами публічного права, такі відносини не регулюються цивільним законодавством, оскільки не відповідають критеріям, визначеним у статті 1 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Розмежовуючи категорії власника транспортного засобу і його експлуатанта (тобто особи, яка має право користуватися ним як водій за правилами дорожнього руху), потрібно виходити з того, що не кожен власник (володілець) транспортного засобу має право його експлуатувати. Лише особа, яка має водійське посвідчення, або інші документи, встановлені законом та видані визначеним державою органом, має право керувати транспортним засобом за правилами дорожнього руху.

Тобто, «правомірна експлуатація транспортного засобу» - це право особи, яка має водійське посвідчення або інший документ, встановлений законом, експлуатувати транспортний засіб, тоді як «правомірне володіння транспортним засобом» надає особі лише право щодо володіння транспортним засобом як річчю, але за відсутності в особи водійського посвідчення, або іншого документа встановленого законом, у такої особи відсутнє право на експлуатацію автомобіля.

За пунктом 2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору, тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.

З урахуванням вище викладеного в момент ДТП саме на винуватця ДТП покладається обов`язок з відшкодування шкоди заподіяної ним під час ДТП.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року в оскаржуваній частині постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Києво- Святошинського районного суду Київської області від 12 квітня 2023 року, в оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 28 вересня 2023 року.

Головуючий Судді: