ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року у справі № 932/10222/21 за позовом ОСОБА_1 до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Петриківська державна нотаріальна контора, про зобов`язання видати свідоцтво та визнання права власності (суддя першої інстанції Кондрашов І.А.) , -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Петриківська державна нотаріальна контора, про зобов`язання видати свідоцтво та визнання права власності.

В огрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати, ОСОБА_3 , і він є спадкоємцем за законом після її смерті. На момент смерті мати проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира є спадковим майном. Після смерті спадкодавця позивач подав у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини. 15 червня 2021 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкової квартири. На іншу частину квартири нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на це майно претендує інша особа, а саме ОСОБА_2 , оскільки за його заявою заведено спадкову справу. Проте ОСОБА_2 не підтримував з померлою ніяких стосунків, заяву про прийняття спадщини після смерті матері не подавав. У спірній квартирі ОСОБА_2 ніколи не мешкав, участі в її утриманні не приймав. Оскільки Сьома дніпровська державна нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, останній вважає свої права порушеними, тому просив суд скасувати постанову завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно Східного міжрегіонального управління юстиції м. Дніпро Черновської Л.Г.; зобов`язати Сьому дніпровську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері ОСОБА_3 .

Під час розгляду справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій позовні вимоги виклав у наступній редакції: скасувати постанову завідуючої Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно Східного міжрегіонального управління юстиції України Черновської Л.Г. та визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_2 в цілому (а.с. 133-136).

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог Петриківська державна нотаріальна контора, про зобов`язання видати свідоцтво та визнання права власності, відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини справи та залишено поза увагою, що з 1978 року мати позивача перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 та до початку 1996 року проживала з ним за місцем його проживання. Сімейне життя матері позивача з ОСОБА_4 не склалося і вона переїхала проживати до сина позивача у справі. У 1998 році апелянт за власні та позичені кошти придбав своїй матері спірну квартиру. У 2020 році ОСОБА_4 помер, про що мати позивача дізналася через 6 років, тому не заявляла своїх спадкових прав після смерті чоловіка. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняв його син ОСОБА_2 . Однак, спадкових прав на спірну квартиру ОСОБА_2 після смерті свого батька не заявляв, що, на думку апелянта, свідчить про незаконність рішення суду першої інстанції в частині визнання його спадкоємцем після смерті матері позивача. Із заявою про продовження строку на прийняття спадщини ОСОБА_2 також не звертався, тому втратив право спадкування після смерті матері позивача. З приводу висновку суду першої інстанції щодо наявності інших спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 спадкоємиці ОСОБА_3 апелянт зауважив, що ОСОБА_5 є попереднім власником спірної квартири, а ОСОБА_6 є невідомою йому особою. Про реєстрацію у квартирі сторонніх осіб позивачеві було невідомо, комунальні послуги його мати сплачувала з розрахунку на одну особу.

Зазначеним обставинам, на думку апелянта, суд першої інстанції належної оцінки не дав.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 квітня 2023 року справа була витребувана з суду першої інстанції.

26 квітня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 28 квітня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року було залишено без руху з підстав не сплати судового збору в повному обсязі, а також необхідності зазначити всіх учасників справи.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 червня 2023 року відкрито провадження у даній справі та надано сторонам строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

15 червня 2023 року сторонам у справі направлено копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, а Сьомій дніпровській державній нотаріальній конторі Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_2 , Петриківській державній нотаріальній конторі разом з копією апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 06 вересня 2023 року представник відповідача Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (а.с. 182).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 06 вересня 2023 року відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином відповідно до статті 130 ЦПК України, що підтверджується довідкою Укрпошти (а.с. 202).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 06 вересня 2023 року представник третьої особи - Петриківської державної нотаріальної контори не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 201).

Заслухавши головуючого суддю, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення представника позивача адвоката Грачова М.С., дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процессуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції послався на те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції Дніпровський апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 .

Після її смерті залишилось спадкове майно у вигляді квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

15 червня 2021 року позивач подав до Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Повідомив, що інших спадкоємців немає.

15 червня 2021 року позивачу Сьомою державною нотаріальною конторою видано свідоцтво про право на спадщину на за законом після смерті ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою завідуючої Сьомої дніпровської нотаріальної контори від 09 липня 2021 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру в цілому, оскільки є претендент на спадщину син ОСОБА_4 відповідно до спадкової справи Петриківської державної нотаріальної контори № 274/2008.

Проте, Дніпровський апеляційний суд не приймає до уваги вказану постанову, оскільки із спадкової справи № 274/2008 спадкодавця ОСОБА_4 , наданою Петриківською державною нотаріальною конторою вбачається, що 09.08.2008 року ОСОБА_2 звернувся в Петриківську нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 батька ОСОБА_4 , а саме житлового будинку з приватизованою земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_3 і вказав, що інших спадкоємців немає (а.с. 38 46).

Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини 3 вказаної вище статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї.

Частиною 1 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 у квартирі АДРЕСА_2 не проживав і в шестимісячний строк, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України із заявою про прийняття спадщини на вказану вище квартиру після смерті ОСОБА_3 до нотаріальної контори не звертався.

Що стосується довідки, про реєстрацію місця проживання від 18 лютого 2021 року № 14/51920, що міститься в матеріалах спадкової справи ОСОБА_3 склад зареєстрованих осіб на день смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 2 особи, а саме ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , то Дніпровський апеляційний суд вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на те, що ці особи були зареєстровані і могли проживати разом із померлою ОСОБА_3 на момент її смерті, а відтак в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, які прийняли спадщину, оскільки із матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13.03.1998 року, ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 115). Тобто, ОСОБА_5 колишній власник вказаної вище квартири і ніяк не може бути спадкоємцем померлої ОСОБА_3 .

Відносно ОСОБА_6 , то із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду позивача ОСОБА_1 вбачається, що йому невідома ця особа і крім того, як вбачається із довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 14/5 1920 від 18.02.2021 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована тимчасово з 26.10.1971 року до 26.10.1972 року, з реєстраційного обліку не знята (а.с. 113).

Із пояснень в судовому засіданні Дніпровського апеляційного суду позивача ОСОБА_1 вбачається, що дійсно його мати в 1978 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_4 і з цього часу до початку 1996 року проживала з ним за місцем його проживання: АДРЕСА_3 . Оскільки сімейне життя з ОСОБА_4 не склалося, мати переїхала до сина в м. Дніпро. В березні 1998 році позивач за свої гроші та запозичені у двоюрідного брата купив матері квартиру АДРЕСА_2 . З часу фактичного розлучення з ОСОБА_4 1996 року до дня своєї смерті 2000 року мати не підтримувала з ОСОБА_4 ніяких стосунків, не знала про його смерть і не зверталася до нотаріальної контори про отримання свідоцтва про право на спадщину після його смерті, хоча ОСОБА_1 відомо, що за час спільного проживання з ОСОБА_4 було придбано автомобіль, збудовано капітальний гараж, придбано дві земельні ділянки.

Зі сторонни померлого ОСОБА_4 до нотаріальної контори ніхто не звертався про отримання право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 .

Із заяв, які містяться в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3 з 1998 року проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 19 -20).

Враховуючи викладене вище, керуючись загальними засадами цивільного законодавства, а саме справедливістю, добросовісністю та розумністю, Дніпровський апеляційний суд вважає, що необхідно визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на спадщину за законом після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

О.В.Халаджи

Повний текст судового рішення складений 11 вересня 2023 року

Суддя: О.Д.Канурна