СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-н/759/436/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду м. Києва Горбенко Н.О., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про видачу судового наказу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» у особі директора - Палковської Т.О. звернулось до Святошинського районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу, в якій просить суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість по оплаті послуг управління будинком за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Справа передана судді 06.09.2023 року.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд встановив наступне.

Питання, пов?язані із видачою судового наказу, врегульовано у розділі ІІ ЦПК України. Отже, при вирішенні питання щодо можливості видачі судового наказу, суд керується положеннями вказаного розділу ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Крім того, ч. 3 ст. 19 ЦПК України встановлює, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Пунктом 3 частини 1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Вимоги до змісту заяви про видачу судового наказу наведені ст. 163 ЦПК України.

Проаналізувавши матеріали поданої заяви, співставивши їх із вимогами у вищезазначеній статті, суд дійшов висновку, що наявні підстави для відмови у видачі судового наказу, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2011 року №14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» зазначено, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Як визначено у пункті 6 частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (частини 1 та 3 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує.

Тягар утримання майна згідно статті 322 Цивільного кодексу України покладається на власника. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У поданій заяві вказано, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг звернулись саме до ОСОБА_1 , оскільки саме він фактично проживає у вказаній квартирі.

Суд звертає увагу, що жодних доказів на підтвердження цього не надано.

Крім того, судом здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

На вказаний запит суд отримав відповідь №218798 від 08.09.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , що не збігається із адресою, за якою пред`явлена вимога про стягнення заборгованості та надано розрахунок заборгованості.

На противагу вказаному, із інформації з Реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ» вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована, зокрема, ОСОБА_2 , яка є співвласником зазначеної квартири.

Отже, в даному випадку із поданої заяви про видачу судового наказу та наданих до неї копії документів не вбачається доказів, які підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно має фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, із Розрахунку заборгованості боржника ( ОСОБА_1 ) по оплаті за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що тариф із вересня 2020 року по червень 2023 року становив 7,31, а з липня 2023 року - 7,61.

Заявник аргументує це тим, що збільшилась складова тарифу, а саме вартість електроенергії.

Суд зауважує, що жодних доказів того, що боржник був попереджений про зміну тарифу, не надано.

Таким чином, нарахування заборгованості за вказаною ціною не можна вважати безспірною, так як не надано жодного документу, який би підтвердив яким чином було вирахувано дану ціну та як про це був попереджений боржник.

Також вбачається, що ТОВ «Сервіс Житлобуд-1» звернувся із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості по оплаті послуг управління будинком за період з 01 вересня 2020 року по 31 серпня 2023 року.

Із заявою про видачу судового наказу заявник звернувся 03 вересня 2023 року, що вбачається із штампу АТ «Укрпошта» на поштовому конверті, в якому було надіслано заяву.

За змістом ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином з моменту виникнення у заявника права вимоги до ОСОБА_1 пройшов строк, який перевищує позовну давність у певній частині вимог.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Отже, ураховуючи законодавчі положення, наведені обставини не свідчать про наявність у заявника безспірної заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи наведені положенням законодавства, суд приходить до висновку про необхідність відмови заявнику у видачі судового наказу на підставі п. 8 ст. 165 ЦПК України у зв`язку із тим, із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Згідно з ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 160-167, 260 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс Житлобуд-1» про видачу судового наказу.

Ухвалу суду разом із заявою та додатками до неї надіслати заявнику, роз`яснивши право звернення з тими самими вимогами у порядку позовного провадження.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Суддя Н.О. Горбенко