Справа № 127/6129/23
Провадження № 22-ц/801/1591/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Венгрин О. О.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 рокуСправа № 127/6129/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Медвецького С. К.,

суддів: Рибчинського В. П., Копаничук С. Г.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Національної поліції у Вінницькій області, Державна казначейська служба України,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу № 127/6129/23 за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та заяву Державної казначейської служби України про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року, ухвалене у складі судді Венгрин О. О., повний текст якого складено 08 червня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі ГУПН у Вінницькій області), Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування.

Позов мотивований тим, що за його заявою за фактом підроблення правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку площею 2,1221 га, кадастровий номер :00:002:0028, яка розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району було зареєстроване кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) за № 0000005 від 12 серпня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Указує, що кримінальне провадження кілька разів закривалось у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, однак відповідні постанови про закриття кримінального провадження скасовано та відновлено досудове розслідування.

Вважає, що протиправні дії та бездіяльність представників органу досудового розслідування полягають у невжитті всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, не проведення слідчим необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини у справі.

Крім того, йому не надавали відповіді на заяви, які він подавав у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Станом на день звернення до суду з позовом досудове слідство триває більше 2 років 7 місяців, що не відповідає вимогам закону про розумний строк досудового розслідування, чим йому завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні його честі та гідності, тривалому порушенні прав. Протягом усього часу досудового розслідування він перебував у стані безперервного нервового напруження та стресу, витратив додаткові зусилля на написання скарг та відвідування судових засідань.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_2 просив суд стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його користь у відшкодування моральної шкоди 10 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь ОСОБА_1 5000 грн у відшкодування моральної шкоди.

У решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду мотивоване тим, що:

правовою підставою для відшкодування шкоди є не факт скасування процесуальних рішень, а саме систематичне прийняття відповідних рішень без проведення згідно з вимогами КПК України перевірки заяви ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача та надмірну тривалість досудового розслідування;

визначаючи розмір моральної шкоди суд першої інстанції керувався засадами розумності, справедливості та виваженості, а також урахував глибину душевних страждань позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2023 року ГУНП у Вінницькій області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

01 серпня 2023 року Державна казначейська служба України подала заяву про приєднання до апеляційної скарги, в якій, посилаючись на неправильне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 04 липня 2023 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Оніщук В. В., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 06 липня 2023 року витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 24 липня 2023 року відкрито апеляційне провадження у цій справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 серпня 2023 року для розгляду цієї справи замінено суддю Оніщука В. В. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Голота Л. О., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року заяву Державної казначейської служби про приєднання до апеляційної скарги ГУНП у Вінницькій області на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року прийнято до розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 серпня 2023 року справу призначено до розгляду на 14 вересня 2023 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року для розгляду цієї справи замінено суддю Голоту Л. О. та визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Рибчинський В. П., Копаничук С. Г.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу та заяву про приєднання до апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

під час досудового розслідування відсутнє будь-яке рішення уповноважених органів, яке б свідчило про незаконність дій працівників поліції, вчинених відносно позивача, відтак факт незаконності дій ГУНП у Вінницькій області є недоведеним;

відповіді, які надавалися керівництвом підрозділу дізнання, дізнавачем та прокуратурою на скарги позивача, не свідчать про невідповідність дій органів досудового розслідування вимогам законодавства;

винесення слідчим суддею ухвали про скасування постанови про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди;

позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, протиправності дій органів дізнання, наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями (бездіяльністю) указаного органу та його вини в заподіянні цієї шкоди, а також обґрунтування заявленого ним розміру моральної шкоди.

Заява про приєднання до апеляційної скарги мотивована тим, що:

заявник підтримує доводи апеляційної скарги ГУНП у Вінницькій області;

суд першої інстанції не урахував, що резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання.

Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що за заявою позивача від 04 серпня 2020 року внесені відомості до ЄРДР за № 0000005 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З відомостей внесених до ЄРДР слідує, що невідомою особою використано підроблені правовстановлюючі документи на право власності земельної ділянки площею 2,1221 га, кадастровий номер :00:002:0028, яка розташована на території Володіївецької сільської ради Чернівецького району.

Досудове розслідування по указаному кримінальному провадженню здійснювалося підрозділом дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Позивача у вказаному кримінальному провадженні визнано потерпілим.

Постановою дізнавача сектору дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Варук Г. М. від 31 грудня 2020 року кримінальне провадження № 0000005 від 12 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 358 КК України закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 06 квітня 2021 року скасовано постанову інспектора сектору дізнання Чернівецького ВП Могилів-Подільського ВП ГУНП у Вінницькій області Варук Г. М. від 31 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження № 0000005 від 12 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 358 КК України.

У подальшому досудове розслідування проводилось відділом дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області.

23 червня 2021 року, 01 лютого, 18 квітня та 06 червня 2022 року позивач звертався до Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області та ГУНП у Вінницькій області з листами про надання інформації щодо розслідування кримінального провадження № 0000005 від 12 серпня 2020 року.

З відповідей сектору дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області від 30 червня 2021 року, 09 травня, 15 червня 2022 року та ГУНП у Вінницькій області від 16 травня 2022 року слідує, що указане кримінальне провадження знаходиться у провадженні відділу дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області та перебуває на контролі керівництва ВД ГУНП у Вінницькій області, процесуальне рішення по ньому не прийняте.

15 липня 2022 року, 23 грудня 2022 року позивач звертався до Вінницької обласної прокуратури та 15 вересня 2022 року до Могилів-Подільської окружної прокуратури зі скаргами про недотримання розумних строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 12 серпня 2020 року.

З відповідей Могилів-Подільської окружної прокуратури № 53-574-22 від 22 липня та 23 вересня 2022 року слідує, що процесуальним керівником в указаному кримінальному провадженні надано письмові вказівки, відсторонено дізнавача ОСОБА_3 від проведення дізнання та призначено іншого дізнавача.

Постановою дізнавача Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Гнатика Р. О. від 11 жовтня 2022 року кримінальне провадження № 0000005 від 12 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 358 КК України закрито за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 23 січня 2023 року скасовано постанову дізнавача СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції Гнатика Р. О. від 11 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження № 0000005 від 12 серпня 2020 року за ч. 4 ст. 358 КК України.

На час пред`явлення позову тривалість досудового розслідування становить 2 роки 6 місяців.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами справи, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною четвертою статті 19 ЦПК України встановлено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що дана справа є малозначною, яка виникла з правовідносин стосовно відшкодування моральної шкоди та ціна позову складає 10 000 грн, що є менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованими.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Аналіз положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені положеннями статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблено висновок, що:

«шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органами державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України)».

Положення статей 1173, 1174 ЦК України є спеціальними та передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності, зокрема, для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 174/207/22 (провадження № 61-1119св23) зроблено висновок, що:

«позивачка обґрунтовувала свої вимоги неефективністю та надмірною тривалістю здійснення кримінального провадження, в якому вона є потерпілою, внаслідок чого винна особа не була притягнута до кримінальної відповідальності;

відмовляючи в задоволенні позову, суди виходили з того, що позивачкою не доведено наявність неправомірних (незаконних) дій працівників прокуратури по відношенню до неї та, відповідно, факт завдання їй моральної шкоди;

суди не врахували, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування та неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність;

за встановлених судами обставин неодноразового (8 разів) безпідставного закриття кримінального провадження, відсутності належного процесуального керівництва з боку прокуратури та несвоєчасного (після спливу строку на притягнення до кримінальної відповідальності) направлення прокурором обвинувального акта до суду, надмірна тривалість кримінального провадження, в якому позивачка є потерпілою, та заподіяння їй немайнової шкоди є очевидними;

за таких обставин суди зробили помилковий висновок про відсутність підстав для задоволення позову.

З урахуванням характеру й глибини заподіяних позивачці моральних страждань, тривалості та неефективності здійснення кримінального провадження, в якому позивачка є потерпілою, а також засад розумності та справедливості, колегія суддів уважає за доцільне стягнути з Державного бюджету України на користь позивачки 20 000 грн компенсації моральної шкоди».

Матеріалами справи встановлено, що кримінальне провадження за заявою ОСОБА_1 розпочате 12 серпня 2020 року.

На момент пред`явлення позову тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні становить 2 роки 6 місяців.

За цей час винні особи до кримінальної відповідальності не притягнуті, кримінальне провадження з обвинувальним актом на розгляд до суду не направлене.

Ураховуючи неодноразові вказівки слідчих суддів та прокурорів дізнавач не виконав усі необхідні дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами кримінального провадження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно встановив, що надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, прокуратури, суду та дійшов обґрунтованого висновку про надмірну тривалість досудового розслідування кримінального провадження, в якому позивач є потерпілим, та наявність правових підстав для компенсації моральної шкоди ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого- спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини від 12 липня 2007 року «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, § 62).

При оцінці розміру заподіяної позивачу немайнової шкоди суд першої інстанції урахував характер завданої шкоди та тривалість її заподіяння, глибину душевних страждань та переживання, час, витрачений на захист своїх прав, а також засади розумності та справедливості, у зв`язку з чим обґрунтовано стягнув компенсацію за заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення компенсації за заподіяну моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, зокрема, судового рішення про визнання дій або бездіяльності дізнавача та/або прокурора незаконними є безпідставними з огляду на таке.

У постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2023 року у справі № 757/10400/21 (провадження № 61-2063св23) зроблено висновок, що:

«обставина протиправності діянь слідчих та/або прокурорів не підлягає обов`язковому встановленню в окремому судовому рішенні. Правовідносини у цій справі виникли з факту завдання шкоди. Питання наявності між сторонами деліктних зобов`язань перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а суд при розгляді цивільної справи самостійно встановлює наявність чи відсутність підстав для відшкодування немайнової шкоди при оцінці наданих сторонами доказів».

Наведені в апеляційній скарзі та заві про приєднання до апеляційної скарги аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що оскаржуваним судовим рішенням стягнуто кошти у рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн з Державного бюджету України через казначейську службу України.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі.

Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2023 року у справі № 174/207/22 (провадження № 61-1119св23) зроблено висновок, що:

«відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивні частини судових рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання коштів».

На указане суд першої інстанції уваги не звернув та зробив помилковий висновок про стягнення коштів з Державного бюджету України через Державну казначейську службу.

Відтак резолютивна частина оскаржуваного судового рішення підлягає зміні в частині визначення порядку стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди та виключення органу, через який грошові кошти мають перераховуватися - Державної казначейської служби України.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 638/14007/17, провадження № 61-3288св19,від 27 січня 2021 року у справі № 753/9824/17, провадження № 61-693св20, від 17 лютого 2021 року у справі № 459/2386/18, провадження № 61-16618св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 522/4970/18, провадження № 61-7773св20, від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини четвертої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги та заяви про приєднання до апеляційної скарги, з урахуванням меж апеляційного перегляду, а також необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, дають підстави для висновку, що апеляційну скаргу та заяву про приєднання до апеляційної скарги слід задовольнити частково, судове рішення - змінити в частині визначення порядку стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення суду першої інстанції у такій редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн у відшкодування моральної шкоди».

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга ГУНП у Вінницькій області та заява Державної казначейської служби про приєднання до апеляційної скарги ГУНП у Вінницькій області по суті заявлених вимог залишена без задоволення, апеляційний суд змінює судове рішення, але виключно у частині порядку стягнення коштів, то судові витрати понесені у зв`язку з апеляційним переглядом справи слід залишити за заявниками.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 серпня 2023 року відстрочено Державній казначейській службі України сплату судового збору за подання заяви про приєднання до апеляційної скарги до ухвалення рішення у справі.

Отже, з Державної казначейської служби України на користь держави слід стягнути 1610,40 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області та заяву Державної казначейської служби України про приєднання до апеляційної скарги Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року в частині визначення порядку стягнення коштів на відшкодування шкоди змінити.

Абзац другий резолютивної частини рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року викласти в такій редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 5000 грн у відшкодування моральної шкоди».

В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29 травня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за відповідачами.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь держави 1610,40 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Віктор РИБЧИНСЬКИЙ

Світлана КОПАНИЧУК