Справа № 643/5201/23
Провадження № 2/643/2151/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2023 року Московський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Майстренко О.М., за участю секретаря - Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріусу ХМНО Балух Наталії Вікторівни, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до приватного нотаріусу ХМНО Балух Наталії Вікторівни, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт сумісного постійного проживання його - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-карта НОМЕР_1 , видана 18.11.2019 р., орган, що видав 6321, РНОКПП НОМЕР_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини. Визнати поважною причину пропуску строку, встановленого чинним законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини. Визначити йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-карта НОМЕР_1 , видана 18.11.2019 р., орган, що видав 6321, РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 1 (одного) місяця, з дня набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові. 26.10.2010 р. його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Панченко І.І., зареєстрований в реєстрі за №1508, в якому розпорядився, що на випадок його смерті усе його майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, він заповідав своєму синові, тобто йому- ОСОБА_1 . Причиною складання заповіту стало те, що батько в 2010 р. почав хворіти та згодом хвороба почала прогресувати. Він знаходився постійно рядом з батьком, проживав з ним за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 . З роками хвороба прогресувала все більше та він, як міг та чим міг допомагав батькові, знаходився постійно з ним, доглядав за ним, оскільки останні роки він не міг себе самостійно обслуговувати, купував ліки, возив до мед закладів, викликав лікарів, тощо. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. Всі витрати, пов`язані з похованням батька він поніс самостійно. Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, що належало батькові за життя. Оскільки за життя батьком було складено заповіт, яким він заповідав все своє майно йому, він, в силу необізнаності, не звернувся своєчасно до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, тому, як був впевнений, що прийняв спадщину та став спадкоємцем і власником майна спадкодавця. Коли звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Балух Н.В. з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила йому та роз`яснила право звернення з позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю та задоволення заявлених вимог у повному обсязі.

Відповідач Балух Н.В. в судове засідання не з`вилася, про день та час слухання справи була повідомлена в установленому порядку .

Відповідно до вимог ч.1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, часі місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідив матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою, а тому задовольняє її з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Харкові.

26.10.2010 р. батько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 склав заповіт посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Панченко І.І., зареєстрований в реєстрі за №1508, в якому розпорядився, що на випадок його смерті усе його майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде належати йому, він заповідав своєму синові, тобто мені - ОСОБА_1 , що підтверджується копією заповіту, яку долучено до матеріалів справи.

Як зазначає позивач, причиною складання заповіту стало те, що його батько в 2010 р. почав хворіти та згодом хвороба почала прогресувати. Позивач знаходився постійно рядом з батьком, проживав з ним за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

З роками хвороба прогресувала все більше та ОСОБА_1 як міг та чим міг допомагав батькові, знаходився постійно з ним, доглядав за ним, оскільки останні роки він не міг себе самостійно обслуговувати, купував ліки, возив до мед закладів, викликав лікарів, тощо.

ІНФОРМАЦІЯ_3 мій батько ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, копію якого долучено до матеріалів справи.

Всі витрати, пов`язані з похованням батька позивач поніс самостійно.

Після смерті батька відкрилася спадщина у вигляді нерухомого майна, що належало батькові позивача за життя.

Оскільки за життя батьком позивача було складено заповіт, яким він заповідав все своє майно своєму синові ОСОБА_1 , він, в силу необізнаності, не звернувся своєчасно до нотконтори з заявою про прийняття спадщини, тому, як був впевнений, що прийняв спадщину та став спадкоємцем і власником майна спадкодавця.

Причину пропуску строку звернення до нотаріуса позивач обґрунтовує тим, що з 2019 року в Україні було оголошено карантин, у зв`язку з розповсюдженням корона вірусної інфекції, а 24.02.2022 року в Україні оголошено військовий стан, у зв`язку з агресивними діями з боку РФ.

Оскільки м. Харків визнано регіоном, на території якого ведуться бойові дії, позивач звернувся до фахівця в галузі права з метою надання консультації щодо рухомого та нерухомого майна, належного йому, яке є потенційним об`єктом, як і житлові, нежитлові, державні об`єкти нерухомого майна в м. Харкові, інфраструктура тощо. Юристом йому було надано роз`яснення, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, але повинен був протягом 6 місяців після смерті спадкодавця звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про права власності.

Після надання фахівцем в галузі права консультації, він звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Балух Н.В. з заявою про прийняття спадщини, яка відмовила мені та роз`яснила мені право звернення з позовом до суду.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб`єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ст.ст.13, 41, 47 Конституції України кожному гарантується реалізація права власності і його захист та непорушність. Кожен має право на житло.

Нормами п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення

Частиною 2 ст. 256 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, що передбачені ч. 1 зазначеної статі, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів,що мають юридичне значення» від 31березня 1995року № 5 в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення (п.1 Постанови ВСУ N 5 від 31.03.95).

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 3.06.99 №5-рп/99, в якому зазначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Пунктом 21 постанови Пленуму ВСУ від 30травня 2008року №7«Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

За змістом абзацу першого п. 23 постанови Пленуму Верховного СудуУкраїни «Про судову практику у справах про спадкування»№ 7від 30травня 2008 року якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Відповідно до частин 2 та 3 сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки . Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в п. 6 рішення від 03.06.1999 року № 5-рп/99 в справі № 1-8/99 про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї окрім членів сімей взагалі (чоловік або дружина, прямі родичі по низхідній і висхідній лініях - діти і батьки), до членів сімей також відносяться особи, які перебувають на утриманні або проживають із суб`єктами права (інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство, зокрема, не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки тощо). Обов`язковою умовою визнання їх членами сім`ї , крім факту спільного проживання, є ведення із суб`єктом спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Нормами ст.ст.1216-1218 ЦК України, встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.ст.1220-1221,1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

За змістом ч.1 ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця.

Саме спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно з положеннями ст.ст.1268-1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст.29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому ст. 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщини в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до вимог ст.ст. 1296-1298 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця і залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і остаточно дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцю, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно Конституції України та Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» особи, що мешкають в Україні не зобов`язані постійно проживати в місці своєї реєстрації, отже обставина (факт) спільного проживання спадкодавця та спадкоємців підлягає доведенню належними способами та засобами.

Встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивачу необхідно для оформлення спадкових прав, встановлених законом, після смерті батька.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність заяви, у зв`язку з чим заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81, 256, 264, 265, 294, 315, 316, 319 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 315, 1216, 1217, 1218, 1222, 1261, 1268, 1270, 1272 ЦК України, суд -

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до приватного нотаріусу ХМНО Балух Наталії Вікторівни про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт сумісного постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-карта НОМЕР_1 , видана 18.11.2019 р., орган, що видав 6321, РНОКПП НОМЕР_2 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час відкриття спадщини.

Визнати поважною причину пропуску ОСОБА_1 строку, встановленого чинним законодавством для подачі заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ID-карта НОМЕР_1 , видана 18.11.2019 р., орган, що видав 6321, РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , протягом 1 (одного) місяця, з дня набрання рішенням законної сили.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.