Справа № 134/1333/23
Провадження № 22-ц/801/1800/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Лабай О. В.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуСправа № 134/1333/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Міхасішина І. В., Стадника І. М.

Секретар: Ковальчук А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Крижопільської селищної ради Горбатенка Руслана Васильовича, про усунення порушень прав власності,

Ухвалу постановив суддя Лабай О. В.

Ухвалу постановлено у смт Крижопіль Вінницької області

Повний тест ухвали складено 02 серпня 2023 року,

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Крижопільської селищної ради Горбатенка Р. В., про усунення порушень прав власності, у якому просив визнати недійсними: рішення 28 сесії 8 скликання Крижопільської селищної ради від 23 грудня 2022 року № 1027 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у користування на умовах оренди ОСОБА_2 для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за адресою: АДРЕСА_1 » і рішення 32 сесії 8 скликання Крижопільської селищної ради від 28 квітня 2023 року № 1213 «Про продаж ОСОБА_2 земельної ділянки несільськогосподарського призначення за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташований об`єкт нерухомого майна заявника, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості»; визнати недійсними: договір оренди землі від 23 січня 2023 року, укладений між Крижопільською селищною радою та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0,06354 га кадастровим номером :02:001:1181 і договір купівлі-продажу від 16 травня 2023 року, укладений між Крижопільською селищною радою та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 0,06354 га кадастровим номером :02:001:1181; скасувати рішення від 05 травня 2021 року індексний номер 41836167, прийняте державним реєстратором Горбатенком Р. В. про реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:1183 площею 0,1315 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану по АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; зобов`язати Крижопільську селищну раду, ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійснення права користування та розпорядження ОСОБА_1 земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:1072 та об`єктом нерухомості (складом), які розташовані по АДРЕСА_1 , звільнивши проїзд з вулиці Героїв України до АДРЕСА_1 та не вчиняти будь-яких інших дій, які перешкоджають ОСОБА_1 користуватися проїздом.

Одночасно позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку площею 0,6354 га кадастровим номером :02:001:1181, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 встановлення огорожі, воріт (шлагбаума) та інших межових споруд земельної ділянки площею 0,6354 га кадастровим номером :02:001:1181, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Крижопільської селищної ради Горбатенка Р. В., про усунення порушень прав власності, задоволено частково.

Накладено арешт на земельну ділянку площею 0,6354 га кадастровий номер :02:001:1181, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власник ОСОБА_2 .

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду в частині відмови у забезпечені позову та постановити нову ухвалу, якою в порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_2 встановлювати огорожі, воріт (шлагбаума) та інших межових споруд земельної ділянки площею 0,6354 га, кадастровий номер :02:001:1181, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначив, що ухвала суду в частині відмови в задоволенні іншої частини заяви не відповідає вимогам статей 149-153 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що суд першої інстанції допустив помилку, вказавши, що вид забезпечення позову не відповідає заявленим негаторним позовним вимогам і не зможе забезпечити виконання можливого рішення суду в частині заявленої позовної вимоги, тому не підлягає до задоволення. Проте, в дійсності негаторні позовні вимоги до ОСОБА_2 заявлені.

Невжиття судом заходів забезпечення позову може призвести до неможливості або утруднення виконання рішення суду, оскільки відповідач здійснює роботи щодо встановлення капітальної огорожі, воріт (шлагбаума), чим відгородить проїзд до його земельної ділянки.

Обидва види забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами, є найбільш заощадливими, оскільки не вимагається понесення будь-яких витрат, лише власник не зможе розпорядитися майном до вирішення спору у судовому порядку та зобов`язаний зберегти його в тому стані, в якому отримав. Забезпечення позову фактично не спричинить збитків відповідачу ОСОБА_2 .

Крім цього позивач надав суду докази відсутності підстав до застосування зустрічного забезпечення, так як відсутні обставини, які у відповідності до ч. 3 ст. 154 ЦПК України зобов`язують суд застосувати зустрічне забезпечення.

Відповідач ОСОБА_2 надіслав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказав, що доводи апеляційної скарги вважає несуттєвими, які не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які б призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому просить залишити її без задоволення, а оскаржувану позивачем ухвалу суду в частині відмови у забезпеченні позову в цій частині без змін.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Якименко О. О. підтримав апеляційну скаргу, просить її задовільнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Представник відповідача Крижопільської селищної ради і третя особа державний реєстратор Горбатенко Р. В., будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина 1).

При цьому суд досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї та приймає докази, які не були подані до суду першої інстанції, лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини 2, 3), а також не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4).

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги позивач оскаржує ухвалу суду лише в частині відмови у забезпеченні позову, а в іншій частині не оскаржує.

Інші учасники справи не оскаржили ухвалу суду в задоволеній частині.

Тому суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу суду в оскаржуваній позивачем частині, врахувавши при цьому відсутність підстав для застосування положень частини 4 статті 367 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_2 встановлювати огорожі, ворота (шлагбауми) та інші межові споруди земельної ділянки, що перебуває у його власності, суд першої інстанції вказав, що зі змісту позовної заяви не вбачається заявлення позивачем негаторних позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , а позовна вимога щодо зобов`язання усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачем власною земельною ділянкою шляхом звільнення проїзду, пред`явлена до відповідача Крижопільської селищної ради, тому такий вид забезпечення позову як заборона відповідачу ОСОБА_2 вчиняти певні дії, не відповідає заявленим позовним вимогам, не зможе забезпечити виконання можливого рішення суду в частині заявленої позовної вимоги, тому не підлягає до задоволення.

Апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається із матеріалів оскарження позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Крижопільської селищної ради Горбатенка Руслана Васильовича, про усунення порушень прав власності, у якому, з урахуванням меж оскарження судового рішення, зокрема (пункт 4 прохальної частини позовної заяви від 29 липня 2023 року), просив зобов`язати Крижопільську селищну раду Тульчинського району, ОСОБА_2 усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження ОСОБА_1 земельною ділянкою кадастровий номер :02:001:1072 та об`єктом нерухомості (складом), які розташовані по АДРЕСА_1 , звільнивши проїзд з вулиці Героїв України до АДРЕСА_1 та не вчиняти будь-яких інших дій, які перешкоджають ОСОБА_1 користуватися проїздом (а. с. 6).

Звернувшись до суду із заявою про забезпечення позову, шляхом заборони ОСОБА_2 встановлювати огорожі, ворота (шлагбауми) та інші межові споруди земельної ділянки, належної відповідачу ОСОБА_2 (в межах оскарження судового рішення), позивач мав на меті забезпечити свій позов з метою охорони своїх матеріально-правових інтересів від дій з боку відповідача ОСОБА_2 з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення у разі задоволення його позову. У своїй заяві про забезпечення позову він посилається на приписи статті 150 ЦПК України, зазначаючи, що позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1); забороною вчиняти певні дії (пункт 2). Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, які мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії (пункт 2).

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, у тому числі викладених у пункті 4 позовної заяви.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, ОСОБА_1 у своїй заяві вказав на те, що на даний час відповідач ОСОБА_2 здійснює роботи по встановленню капітальної огорожі, воріт (шлагбаума), підтвердивши це фотографіями з відображенням початку виконаних таких робіт.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що визначений позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами у тому числі і до відповідача ОСОБА_2 (пункт 4 прохальної частини позовної заяви) та з урахуванням фактичних обставин справи і визначеної позивачем суті позовних вимог, у позивача наявна реальна загроза настання обставин, що можуть унеможливити, істотно ускладнити чи утруднити виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Відмовивши у задоволенні заяви про забезпечення позову в частині заборони вчиняти певні дії відповідачем ОСОБА_2 , суд першої інстанції безпідставно зіслався на відсутність негаторних позовних вимог, заявлених саме до відповідача ОСОБА_2 , оскільки позовна заява, подана ОСОБА_1 містить такі вимоги до обох відповідачів по справі: до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і до ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а ухвала суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає до скасування, з постановленням нового судового рішення про задоволення в цій частині заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 серпня 2023 року в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 в частині забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії, у справі за позовом ОСОБА_1 до Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області і ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державного реєстратора Крижопільської селищної ради Горбатенка Руслана Васильовича, про усунення порушень прав власності, задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 встановлювати огорожі, ворота (шлагбаум) та інші межові споруди земельної ділянки площею 0,6354 га кадастровий номер :02:001:1181 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіІ. В. Міхасішин
І. М. Стадник

Повне судове рішення складено 30 серпня 2023 року