Постанова

Іменем України

23 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 389/3367/21

провадження № 61-3611св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - військова частина НОМЕР_1 ,

третя особа - завідувач сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації Національного агентства з питань запобігання корупції Омельянчук Людмила Миколаївна,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2022 року у складі судді Савельєвої О. В. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2023 року у складі колегії суддів: Карпенка О. Л., Мурашка С. І., Чельник О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив:

- визнати протиправними дії житлової комісії військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття пункту 12 протоколу від 16 липня 2021 року № 12 в частині зняття його з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень;

- визнати протиправними дії командира військової частини НОМЕР_1 щодо зняття його з квартирного обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень у частині підписання наказу командира військової частини від 19 липня 2021 року № 1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » (пункт 9 наказу);

- визнати факт непрямої дискримінації з боку військової частини НОМЕР_1 відповідно до статті 1 Закону України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні»;

- визнати факт порушення військовою частиною НОМЕР_1 умов контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, визначеного Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008;

- скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 16 липня 2021 року № 12, щодо пункту № 12 в частині зняття його з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень;

- скасувати пункт 9 наказу командира військової частини від 19 липня 2021 року № 1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » у частині зняття його з черги осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень;

- поновити його у списку військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або у відставку, військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей у загальній черзі на отримання постійного житла з 31 травня 2003 року;

- поновити його у списку військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або у відставку, військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень з 26 серпня 2015 року.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що з 31 травня 2003 року був зарахований на квартирний облік у загальній черзі у Севастопольському гарнізоні (АР Крим).

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 квітня 2014 року № 208 він призначений на посаду до військової частини НОМЕР_1 , де до теперішнього часу проходить службу.

Згідно з протокольним рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року № 4 він перебуває на обліку для поліпшення житлових умов у Кіровоградському гарнізоні з 31 травня 2003 року.

У зв`язку з отриманням статусу учасника бойових дій з 26 серпня 2015 року його зараховано до першочергової черги з одержання жилих приміщень для постійного проживання у Кіровоградському гарнізоні.

Рішенням житлової комісії від 15 жовтня 2015 року йому надано службове житло, яке перебуває у віданні Міністерства оборони України й знаходиться на території військового містечка по АДРЕСА_1 , де він з 26 грудня 2016 року зареєстрований. Ордер на заселення у зазначене приміщення не видавався.

З 22 липня 2016 року, у зв`язку з досягненням 20 років вислуги на військовій службі, він набув право на отримання постійного житла на підставі пункту 1 Розділу ІV Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 31 липня 2018 року № 380.

Проте рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформленим протоколом від 16 липня 2021 року № 12, його зі складом сім`ї - одна особа знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. На підставі цього рішення командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ від 19 липня 2021 року № 1247, яким зняв його з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Рішення житлової комісії обґрунтоване посиланням на його (позивача) забезпеченість житловою площею за нормою згідно з Розділом 1 пункту 3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і Президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року № 626, а також на лист-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240.

Позивач вважає вказані рішення незаконними, оскільки постійним житлом він не забезпечений, у власності житла не має, грошова компенсація за належне для отримання жиле приміщення не отримував, а тому підстави для зняття його з квартирного обліку за нормами Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та положеннями Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081, відсутні. Військова частина НОМЕР_1 та житлова комісія своїм рішенням про зняття його з квартирного обліку порушує зобов`язання держави щодо забезпечення відповідно до законодавства належних умов для проходження ним військової служби на посадах офіцерського складу у Збройних Силах України, порушує умови укладеного з ним контракту.

Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом від 16 липня 2021 року № 12, в частині зняття майора ОСОБА_1 зі складом сім`ї - одна особа, з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Скасовано пункт 9 наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19 липня 2021 року № 1247 «Про зняття військовослужбовців, а також осіб, звільнених в запас або відставку військової частини НОМЕР_1 та членів їх сімей з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання у військовій частині НОМЕР_1 » в частині зняття з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, майора ОСОБА_1 зі складом сім`ї - одна особа та внесення змін у списки обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та в списки обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 в особі її житлової комісії поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї - одна особа - на квартирному обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, з 31 травня 2003 року та у списках обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, із 26 серпня 2015 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції, встановивши, що при зарахуванні позивача на квартирний облік на отримання житла порушень допущено не було, під час проходження військової служби він перебував на обліку для поліпшення житлових умов як у загальній черзі, так і у першочерговій, календарна вислуга у Збройних Силах України становить понад 20 років, постійним житлом не забезпечений, дійшов висновку про відсутність підстав, визначених законом, для його зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов та протиправність дій житлової комісії щодо зняття позивача з квартирного обліку.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2023 року рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2022 року залишено без змін.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції як таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, вважав його законним і обґрунтованим і не вбачав підстав для його скасування.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

09 березня 2023 року військова частина НОМЕР_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.

Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року в справі № 359/10656/18, від 14 вересня 2022 року в справі № 331/3641/21, від 09 листопада 2022 року в справі № 336/4583/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Аргументи учасників справи

Доводи особи, які подали касаційну скаргу

Касаційна скарга аргументована тим, що суди неповно дослідили обставини справи, не надали їм належної правової оцінки та дійшли помилкових висновків при вирішенні спору.

Суди не звернули уваги на те, що спори щодо оскарження особами з числа військовослужбовців рішень, дій чи бездіяльності відомчих житлових (житлово-побутових, з контролю за розподілом житла) комісій є спорами з приводу проходження позивачем військової служби як різновиду служби публічної. Саме у зв`язку з останньою держава передбачила відповідні соціальні гарантії, а також порядок їх реалізації. Отже такі спори належать до юрисдикції адміністративних судів.

Доводи інших учасників справи

Відзив/заперечення на касаційну скаргу не надходили.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 09 травня 2023 року відкрито касаційне провадження у даній справі.

Витребувано з Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області цивільну справу № 389/3367/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - завідувач сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації Національного агентства з питань запобігання корупції Омельянчук Людмила Миколаївна, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою Верховного Суду від 09 серпня 2023 року справу № 389/3367/21 призначено до судового розгляду.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

Суди встановили, що з 22 липня 1996 року ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України, має загальну вислугу понад 20 років, є учасником бойових дій.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 від 31 травня 2003 року № 1 ОСОБА_1 зі складом сім`ї - одна особа зарахований на квартирний облік у загальній черзі у Севастопольському гарнізоні при військовій частині НОМЕР_2 з 31 травня 2003 року.

Наказом начальника Генерального штабу - Головнокомандувача Збройних Сил України від 08 квітня 2014 року № 208 ОСОБА_1 призначений на військову посаду до військової частини НОМЕР_1 , де проходить службу до теперішнього часу.

Згідно з рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 30 квітня 2014 року, яке оформлене протоколом № 4, ОСОБА_1 прийнятий на облік для поліпшення житлових умов у Кіровоградському гарнізоні зі складом сім`ї - одна особа з 31 травня 2003 року.

Відповідно до витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 серпня 2015 року № 8 ОСОБА_1 зараховано на облік осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень у Кіровоградському гарнізоні.

Згідно з витягом з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 15 жовтня 2015 року № 11 ОСОБА_1 на склад сім`ї одна -особа, згідно зі списком на одержання службового житла військової частини НОМЕР_1 , надано вивільнене житло по АДРЕСА_1 , в будинку, який знаходиться на території військової частини НОМЕР_1 та перебуває у віданні Міністерства оборони України. З 26 грудня 2016 року позивач зареєстрований у зазначеному житловому приміщенні і проживає до теперішнього часу.

09 березня 2017 року ОСОБА_1 уклав новий контракт з Міністерством оборони України строком на 5 років про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, який набрав чинності 24 червня 2017 року.

Рішенням житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16 липня 2021 року, яке оформлене протоколом № 12, позивача знято з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, у зв`язку із забезпеченням житловою площею за нормою згідно з Розділом 1 пункту 3 постанови виконкому обласної Ради народних депутатів і Президії обласної ради профспілки від 29 грудня 1984 року № 626 та на підставі листа-роз`яснення начальника Центрального управління інженерно-інфраструктурного забезпечення Командування Сил логістики Збройних Сил України від 14 червня 2021 року № 370/2/5240.

На підставі цього рішення житлової комісії 19 липня 2021 року командир військової частини НОМЕР_1 видав наказ № 1247, згідно з пунктом 9 якого, у зв`язку із забезпеченням ОСОБА_1 житловою площею, останній знятий з черги обліку осіб, які набули права та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та з черги обліку осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень.

Також суди встановили, що за період проходження військової служби ОСОБА_1 не отримував грошову компенсацію за належне для отримання жиле приміщення, право на безоплатну приватизацію житла не використав, у власності житла не має.

Межі та підстави касаційного перегляду

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

В ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина восьма статті 394 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт четвертий частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставами касаційного оскарження у цій справі судових рішень судів попередніх інстанцій є посилання заявника на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме суд застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 14 липня 2022 року в справі № 359/10656/18, від 14 вересня 2022 року в справі № 331/3641/21, від 09 листопада 2022 року в справі № 336/4583/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають, із цивільних, трудових, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір (пункт 1 частини першої статті 4 КАС України).

Публічно-правовий спір - це, зокрема спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій (пункт 2 частини першої статті 4 КАС України).

Суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома чи більше суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у правовідносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний (зобов`язані) виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивач звернувся до суду за відновленням своїх житлових прав, гарантованих державою, які були порушені командуванням військової частини, в якій він проходив службу раніше

Однак при цьому суди залишили поза увагою, що на обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав та гарантій військовослужбовця, а саме: забезпечення належного оформлення подальшого квартирного обліку військовослужбовця, який переміщується до нового місця служби з метою унеможливлення порушення житлових прав військовослужбовця, що є складовою системи соціального захисту військовослужбовців відповідно до приписів Конституції України та Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (абзац другий частини другої статті 1-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»).

Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (абзац перший пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства (абзац третій пункту 1 цієї статті).

Забезпечення жилими приміщеннями здійснюється шляхом: надання службових жилих приміщень військовослужбовцям; надання для постійного проживання один раз протягом усього часу проходження військової служби жилого приміщення новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб військовослужбовцям та особам, звільненим з військової служби, які перебувають на квартирному обліку за останнім місцем проходження військової служби; надання за згодою військовослужбовця кредиту або грошової компенсації за належне йому для отримання жиле приміщення; участі військовослужбовців та членів їх сімей у державних цільових програмах забезпечення громадян доступним житлом відповідно до законодавства (за їх бажанням); надання жилої площі у гуртожитках курсантам і військовослужбовцям та працівникам ЗС України; надання місць у спеціально пристосованих казармах у розташуванні військової частини військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом і не перебувають у шлюбі; оренди жилого приміщення військовослужбовцям офіцерського складу (пункт 1.3 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України № 737 від 30 листопада 2011 року, яка діяла на час прийняття оспорюваного рішення (далі - Інструкція)).

З метою дотримання вимог чинного законодавства під час ведення обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, розподілу жилої площі, призначеної для постійного проживання, участі в розподілі службового жилого приміщення та контролю за використанням жилого приміщення в органах військового управління, військових частинах, військових навчальних закладах, установах та організаціях, гарнізонах створюються житлові комісії (пункт 1.6 Інструкції).

Отже, у спірних правовідносинах відповідач наділений повноваженнями приймати рішення, що впливають на можливість реалізації позивачем соціальних гарантій в силу його особливого статусу, визначеного Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», тобто внаслідок проходження ним публічної служби, різновидом якої є служба військова.

З огляду на викладене, оскільки право, яке позивач вважає порушеним, він набув саме у зв`язку з проходженням військової служби, тобто спір у цій справі виник з приводу можливості реалізації позивачем права на соціальну гарантію, надану йому в силу особливого статусу військовослужбовця, такий спір є публічно-правовим, а тому підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року в справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 10 серпня 2022 року у справі № 279/5240/18 (провадження 61-11930св20), від 27 липня 2022 року в справі № 569/5974/20 (провадження № 61-17489св21), від 21 вересня 2022 року в справі № 456/694/20 (провадження № 61-12952св21), від 26 жовтня 2022 року в справі справа № 683/2201/18 (провадження № 61-20098св21), від 30 листопада 2022 року в справі № 740/2656/21 (провадження № 61-4954св22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Проте наведене залишилося поза увагою судів першої та апеляційної інстанцій, які належним чином не дослідивши питання юрисдикційності спору, помилково розглянули справу в порядку цивільного судочинства, чим порушили норми процесуального права.

Від військової частини НОМЕР_1 надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника, оскільки ОСОБА_1 , який є позивачем у цій справі, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з наказом командувача сил логістики Збройний Сил України від 21 червня 2023 року призначено спеціальне розслідування за фактом загибелі військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до довідки про смерть від 03 липня 2023 року, виданої Центром надання адміністративних послуг Семенівської селищної ради для отримання допомоги на поховання, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації актів про смерть за 2023 рік зроблено відповідний запис 03 липня 2023 року за № 24. Місце смерті: с. Богданівка, Суботцівська ТГ, Кропивницький район, Кіровоградська область.

Згідно зі свідоцтвом про смерть, виданим 03 липня 2023 року Центром надання адміністративних послуг Семенівської селищної ради, ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено відповідний актовий запис № 24.

Статтею 46 ЦПК України визначено, що здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема, внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому незалежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва.

Перелік підстав за яких суд закриває провадження у справі є вичерпним і поширювальному тлумаченню не підлягає.

Частиною першою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 414 ЦПК України якщо суд першої або апеляційної інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, смерть фізичної особи чи припинення юридичної особи - сторони в спірних правовідносинах, що не допускають правонаступництва, після ухвалення рішення не може бути підставою для застосування положення частини першої цієї статті.

Правовідносини у цій справі пов`язані безпосередньо з особою заявника та не допускають правонаступництва, позивач помер після ухвалення судових рішень, судові рішення не відповідають критерію законності та обґрунтованості, тому судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі, відповідно до частин першої, третьої статті 414 ЦПК України.

Клопотання військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника не підлягає задоволенню з наведених підстав, оскільки в спірних правовідносинах не допускається правонаступництво.

Керуючись статтями 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі до встановлення правонаступника відмовити.

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 червня 2022 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 24 січня 2023 року скасувати.

Провадження у справі № 389/3367/21 за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа - завідувач сектору з питань запобігання та виявлення корупції апарату Кіровоградської обласної державної адміністрації Національного агентства з питань запобігання корупції Омельянчук Людмила Миколаївна, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії закрити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов