У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2023 року

м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - Харабадзе К. Ш.,

за участю секретаря - Гаврись В.В.,

Справа № 635/4223/21

Номер провадження № 6/545/84/23

заявник Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин СМУЮ (м. Харків)

боржник ОСОБА_1

стягував ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання про застосування до боржника приводу,

у с т а н о в и в:

Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин СМУЮ (м. Харків) звернувся до суду з поданням про застосування до боржника ОСОБА_1 приводу.

Від представника заявника Міськрайонний відділ державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин СМУЮ (м. Харків) надійшла заява про залишення подання державного виконавця щодо приводу боржника ОСОБА_1 без розгляду.

У судове засідання сторони не з`явилися, що, відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України, не перешкоджає розгляду питання по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява про залишення без розгляду підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

За положеннями ч.1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За вказаних положень забезпечується реалізація принципу диспозитивності цивільного судочинства, що закріплений п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Нормами цивільного процесуального законодавства України не врегульовано питання про залишення без розгляду подання про привід боржника.

Згідно ч. 9, 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму п. 5 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Ураховуючи те, що право на звернення до суду із заявами належить виключно заявникові, беручи до уваги диспозитивність цивільного судочинства, суд доходить висновку про те, що заявник скористався своїми процесуальними правами, не підтримав поданого ним подання про привід боржника, а відтак таке подання підлягає залишенню без розгляду.

З урахуванням вищевказаного, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника заявника про залишення без розгляду його подання про привід боржника.

Керуючись ст. 257,271 ЦПК України

у х в а л и в :

Подання Міськрайонного відділу державної виконавчої служби по Харківському району та м. Люботин СМУЮ (м. Харків) про застосування до боржника ОСОБА_1 приводу залишити без розгляду

Роз`яснити заявнику право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення подання без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Карина ХАРАБАДЗЕ