Номер провадження: 22-ц/813/4787/23
Справа № 511/960/22
Головуючий у першій інстанції Теренчук Ж. В.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Пересипка Д.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Акціонерне товариство «Українська залізниця», третя особа ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в м. Одеса в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Укрзалізниця»

на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 грудня 2022 року, ухваленого Роздільнянським районним судом Одеської області у складі: судді Теренчук Ж.В. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа начальник Виробничого підрозділу Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії "Пасажирська компанія" АТ «Українська залізниця» Сидоренко Сергій про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

25 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», третя особа начальник Виробничого підрозділу Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії "Пасажирська компанія" АТ «Українська залізниця» Сидоренко Сергій про скасування наказів, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позову зазначила, що з 1990 року працює на залізничному транспорті. Згідно контракту № 227 від 18.10.2017 року працювала на посаді начальника поїзда пасажирського вагонного депо Одеса-Головна ДП «Одеська залізниця».

26.04.2022 року згідно із наказом № 245/ОС начальника вагонного пасажирського депо Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» її звільнено з займаної посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України, з підстав, визначених контрактом.

26.04.2022 року представником відповідача їй було повідомлено про дострокове розірвання контракту та наступне її звільнення з роботи з 03.05.2022 року.

При цьому в самому наказі про звільнення визначені контрактом підстави для його розірвання не зазначені. Не було повідомлено їй про підстави дострокового розірвання контракту і в день звільнення з роботи.

Посилаючись на безпідставність дострокового розірвання контракту за відсутності в наказі передбачених контрактом підстав для її звільнення, а також на незаконність звільнення, яке відбулося з порушення порядку, визначного трудовим законодавством, зокрема, вона не була попереджена про звільнення за два тижні відповідно до вимог п. 22 Положення про порядок укладення контрактів при прийнятті на роботу працівників, затвердженого постановою КМУ від 19.03.1994 року № 170 та п. 20 контракту від 18.10.2017 року; в день звільнення їй не видали трудову книжку, а також в порушення вимог ст. 116 КЗпП України не повідомили письмового про нараховані суми, належні працівнику при звільненні, позивач просила суд визнати протиправним (незаконним) та скасувати наказ начальника вагонного пасажирського депо Одеса-Головна регіональної філії «Одеська залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» № 245/ОС від 26.04.2022 року, яким її звільнено з займаної посади начальника пасажирського поїзда за п. 8 ст. 36 КЗпП України; поновити її на посаді начальника пасажирського поїзда виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 4 травня 2022 року на умовах укладеного з нею трудового договору (контракту) № 227 від 18.10.2017 року; стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 4 травня 2022 року по день винесення судового рішення.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому Акціонерне товариство «Українська залізниця» позов ОСОБА_1 не визнало та просило відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивач перебувала на посаді начальника пасажирського поїзда і 16.03.2022 року - 18.03.2022 року працювала на евакуаційному пасажирському поїзді у західному напрямку № 36/35 сполученням Одеса - Перемишль.

18.03.2022 року від співробітників Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ "Укрзалізниця" надійшла інформація щодо випадку виявлення тютюнових виробів в кількості 1190 пачок у провідників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які обслуговували поїзд № 36/35 у добу 17.03.2022 року. З метою перевірки даних фактів було призначено нараду з провідниками та начальником поїзду, з метою встановлення причетності їх до виявлених тютюнових виробів, відібрання пояснень від них, така нарада за участю позивача та провідників відбулася 21.03.2022 року, так як на першу виробничу нараду, яка була призначена на 18.03.2022 року, провідники не з`явилися, були взагалі відсутні на робочому місці, а позивач по факту виявлення у підлеглих їй працівників тютюнових виробів надавати пояснення відмовилася.

В подальшому було встановлено, із пояснень позивача, що по прибуттю поїзда № 36/35 сполученням Одеса - Перемишль 17.03.2022 на ст. Перемишль провідники з її дозволу пішли в місто до аптеки. Так як поїзд відправився зі ст. Перемишль о 18:30 (за розкладом руху о 18:59), провідники запізнились на відправлення поїзда. Дані провідники наздогнали поїзд на ст. Львів на маршрутному таксі. Щодо факту виявлення у них незаконно переміщених тютюнових виробів пояснень не надавала.

Вважають, що позивач порушила вимоги Інструкції начальника пасажирського поїзда № 158-Ц, зокрема : - в порушення вимог п.4.5. Інструкції, яка забороняє у пункті обороту провідникам, вільним від чергування, відлучатися з вагону по особистим справам, відпустила працівників з вагону на території Польщі; - в рейсовому журналі відсутній запис про відсутність на робочому місці провідників 18.03.2022 року о 13 год.08 хв; - в порушення вимог п.8.4. Інструкції, не викликала представника посольства або консульства у зв`язку з затримкою членів бригади на території іншої держави; - в порушення п.4.1.6 Інструкції не доповіла роботодавцю про відсутність працівників на робочому місці.

Також зазначили, що позивач як начальник поїзда відповідно до п.10.4 Інструкції № 158-Ц поїзда несе дисциплінарну та адміністративну відповідальність за порушення членами поїзної бригади митних і прикордонних правил.

Відповідно до умов контракту № 227 від 18.10.2017 року контракт з позивачем може бути розірваний, у випадку допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України (пункт 18 Д Контракту).

Також відповідач зазначив, що при розірванні контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення проводиться за п. 8 статті 36 КЗпП України. Відсутність у самому наказі додаткових відомостей щодо звільнення не означає, що його прийняття є незаконним.

Звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства з урахуванням змін у законодавстві щодо порядку видачі працівникові трудової книжки після його звільнення, якими вимога про обов`язок видачі трудової книжки була виключена з ч. 1 ст. 47 КЗпП України, а також особливостей організації трудових відносин в період дії в Україні воєнного стану без згоди профкому на звільнення працівника (т. 1, а.с. 38-46).

15.10.2022 року позивач надала суду відповідь на відзив, в якому зазначила, що після ознайомлення з поданими відповідачем доказами законності її звільнення з роботи, просить суд врахувати, що ці докази є неналежними доказами по даній справі. З наданих документів та відзиву на позов не можливо встановити, на якій підставі, визначеній контрактом, її звільнено з роботи. Виклавши різні факти, які мають відношення до її звільнення, відповідач самостійно визначив підставу її звільнення - п.18 Д контракту за порушення митних та прикордонних правил.

Між тим вона митних та прикордонних правил під час перебування на посаді начальника поїзду 17.03.2022 року не порушувала, інформація про порушення митних правил її підлеглими наявна в матеріалах справи не є офіційно встановленим фактом порушення митних та прикордонних правил провідниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також вона взагалі не містить будь-якої інформації про порушення особисто нею митних та прикордонних правил. В свою чергу відповідачем під час проведення наради, де розглядалось питання щодо правомірності її дій, після отримання від неї та провідників пояснень про причину відсутності провідників у поїзді через відправлення потягу не за графіком зі станції Перемишль, не перевірено ці обставини, що свідчить про упереджений порядок розслідування даних фактів.

Вважає, що рішення про звільнення її з роботи здійснено на припущеннях, а бланкетною нормою КЗпП України відповідач приховав відсутність встановлених законодавцем у законний спосіб фактів порушення нею контракту.

Також зазначила, що наданими по справі доказами, відповідач не спростував доводи позивача, що при її звільненні порушено порядок звільнення працівників за контрактом, її не було попереджено за 2 тижні перед звільненням. Зачитування наказу про звільнення на нараді не є належним повідомлення про звільнення працівника з роботи. Крім цього, відповідачем не надано доказів отримання позивачкою повідомлення від 15.04.2022 року про розірвання контракту, як і не отримувала вона наказу про зміну дати звільнення її з роботи. Вважає, що невидача трудової книжки працівнику в день звільнення є порушення трудових прав позивачки навіть із внесеними змінами у трудовому законодавстві (т. 1 а.с. 127-133).

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2022 року позов ОСОБА_1 про скасування наказу, поновлення на посаді та виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено.

Визнано незаконним та скасовано наказ № 245/ОС від 26.04.2022 року (зі змінами, внесеними наказом від 03.05.2022 року за №265/ОС щодо дати звільнення) начальника виробничого підрозділу пасажирське вагонне депо станції «Одеса-Головна» Сидоренка Сергія про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника поїзда пасажирського на підставі, передбаченій контрактом за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника поїзда пасажирського виробничого підрозділу пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Українська залізниця» з 4 травня 2022 року.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 4 травня 2022 року по13 грудня 2022 року в розмірі 116 139, 66 грн (сто шістнадцять тисяч сто тридцять дев`ять грн 66 коп) без урахування податків і зборів та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 1 984,80 грн.

Суд допустив негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі позивача та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць у розмірі 17 359,10 грн.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.12.2022 року виправлено описки у вступній та мотивувальній частинах рішенння Роздільнянського районного суду Одеської області від 13.12.2022 року в частині неправильного зазначення назви підрозділу - «Виробничого підрозділу Пасажирського вагонного депо станції Одеса-головна Регіональної філії «Одеська залізниця», зазначивши правильну назву Виробничого підрозділу Пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна філії «Пасажирська компанія» АТ «Українська залізниця».

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі свого представника Мацалишенко Анастасії Сергіївни просить скасувати оскаржуване рішення суду як незаконне, необґрунтоване, прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду першої інстанції про незаконність звільнення ОСОБА_1 не відповідають обставинам справи та наданим доказам, якими підтверджено факт порушення позивачкою інструкції начальника пасажирського поїзда № 158-Ц позивачем, яка умисно своїми діями та бездіяльністю сприяла у порушенні членами поїзної бригади (провідниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) прикордонних та митних правил і такі дії полягали в наданні дозволу на залишення ними вагону з особистих справ всупереч вимогам інструкції, відсутністю записів до рейсового журналу, не сповістила представника посольства або консульства у разу відсутності або затримки члена бригади на території держави перебування для вирішення питання щодо подальших дій, також не сповістила про випадок роботодавцю, за що і понесла дисциплінарну відповідальність у вигляді дострокового розірвання контракту № 227 від 18.10.2017.

Заявник зазначає, що відповідно до протоколу № 54/14 ком.т. засідання правління АТ «Укрзалізниця» від 24.02.2022 було ухвалено про обов`язковість до негайного виконання працівниками АТ «УЗ» одержаних засобами телефонного зв`язку (включаючи повідомлення електронною поштою, програмами обміну миттєвими повідомленнями тощо) вказівок, що надаються відповідно до вимог законодавства. Така вказівка надійшла від співробітників Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки відповідача засобами WhatsApp щодо виявлення тютюнових виробів у загальній кількості 1190 пачок у провідників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обслуговували поїзд № 36/25 сполучення Одеса-Перемишль у добу 17.03.2022. Пізніше зазначена інформація документально підтверджена відповіддю від 19.04.2022 карпатського прикордонного загону. На призначену з приводу цих подій на 18.03.2022 роботодавцем нараду вказані провідники не з`явилися, про їх відсутність складено акт, а на засіданні 21.03.2022 ОСОБА_1 підтвердила у доповідній записці, що по прибуттю до ст. Перемишль вона відпустила провідників в місто до аптеки, і так як поїзд відправився раніше розкладу на 29 хвилин, то останні запізнилися на відправлення поїзду та наздогнали його по ст. Львів на таксі. Виявлення тютюнових виробів у провідників ОСОБА_1 заперечувала.

Вказане свідчить про порушення позивачкою п. 4 Контракту № 227, п. 1.3., 4.7. Інструкції начальнику пасажирського поїзду № 158-Ц, і з рейсового журналу вбачається, що начальником поїзду зроблено запис про залишення вказаними провідниками вагону по ст..Перемишль (порушення п.4.5 Інструкції), не зроблено запис про відсутність вказаних осіб на робочому місці по відправленню поїзда з початкової станції Перемишль (о 18.30) до відправлення поїзда з проміжної станції Львів (о 23.47) (п. 4.6. Інструкції), не зроблено запис про залишення поїзду по прибуттю на ст. Одеса-Головна 18.03.2022 о 13.08; в порушення п. 8.4. Інструкції позивачка не викликала представника посольства або консульства у разі відсутності або затримки члена бригади на території держави перебування; не доповіла роботодавцю про відсутність працівників (п. 4.16 Інструкції).

Крім функції контролю за роботою проїзної бригади на начальника поїзда як на керівника бригади покладається і відповідальність за п. 10.4 Інструкції 1580Ц, а п. 18.Д контракту № 227 від 18.10.2017 передбачає дострокове розірвання контракту саме з причин допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині кордону.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

В судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Судом встановлено та ніким по справі не оспорюється, що наказом № 655-К від 06.06.1990 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу провідником пасажирського вагона пасажирського вагонного депо Одеса-Головна Одеської залізниці, що підтверджується записами в трудовій книжці (т. 1, а.с.47-50).

Позивачка перебувала у трудових відносинах із ПАТ «Укрзалізниця» як начальник поїзда (пасажирського) вагонного депо станції Одеса-Головна філії "Пасажирська компанія" ПАТ «Укрзалізниця» згідно контракту № 227 від 18.10.2017 року строком дії до 31 грудня 2019 року (т. 1 а.с. 56)

Згідно додаткової угоди до контракту № 227 від 18.10.2017 року за угодою сторін контракт продовжений до 31.12.2024 року включно (т. 1, а.с. 58).

В період з 16.03.2022 року по 18.03.2022 року пасажирський поїзд № 36/35 сполученням Одеса - Перемишль обслуговувала поїздна бригада під керівництвом начальника поїзда ОСОБА_1 , в тому числі в складі бригади провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обслуговували вагони № 23/13492 та № 24/14965.

18.03.2022 року від співробітників Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ "Укрзалізниця" до керівництва депо надійшла інформація щодо випадку виявлення тютюнових виробів в кількості 1190 пачок у провідників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обслуговували поїзд № 35/35 у добу 17.03.2022 року, і які вони намагались провезти на територію Республіки Польща і були затримані працівниками польської прикордонної служби.

Також із повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих.23/4881-22 від 19.04.2022 року, встановлено, що 18.03.2022 року під час проведення взаємодії із Прикордонною Вартою Республіки Польща отримано інформацію про те, що представника митної служби Республіки Польща 17.03.2022 року під час проведення огляду потягу № 35сполученням Одеса-Перемишль на в`їзд в Республіку Польща в особистих речах виявлено тютюнові вироби в кількості 1190 пачок та ними було затримано двох громадян України ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т.1, а.с. 54, 104).

Згідно протоколу оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса - Головна від 18.03.2022 року щодо попереднього розгляду випадку вилучення тютюнових виробів у провідників поїзду розгляд даного питання було відкладено на 21.03.2022 року, так як ОСОБА_1 по цьому факту відмовилась надавати пояснення, про що свідчить акт від 18.03.2022 року, а провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на нараду не з`явилися (т. 1, а.с. 63, 72).

Із наданого відповідачем акту від 18.03.2022 року, провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 по прибуттю поїзда № 35 сполученням Перемишль Одеса на ст. Одеса о 13 год 08 хв були відсутні в вагонах № 23/13942 та 24/14965 (т. 1, а.с.73)

Згідно протоколу оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса - Головна від 21.03.2022 року по розгляду того ж питання на його розгляд прибули провідники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також на нараді приймала участь ОСОБА_1 , яка надала пояснення, що по прибуттю поїзда Одеса - Перемишль на ст. Перемишль провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з її дозволу пішли в місто до аптеки. Так як поїзд відправився зі ст. Перемишль о 18:30 (за розкладом руху о 18:59), провідники запізнились на відправлення поїзда та наздогнали поїзд по ст. Львів на маршрутному таксі. Про виявлення тютюнових виробів у членів своєї поїзної бригади їй нічого не відомо (т. 1, а.с. 64). Про вказане 21.03.2022 року ОСОБА_1 надала доповідну записку (а.с.67).

В свою чергу провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 надали на нараді аналогічні пояснення, в яких показали, що вони відпросились у начальника поїзду вийти в місто в аптеку. Прикордонний контроль проходили разом з іншими пасажирами поїзду, і їх запросили бути свідками при огляді речей пасажирів, які були з великими валізами, після чого їх відпустили. На поїзд вони спізнилися, а тому вимушені були доганяти потяг на таксі і прибули на робочі місця на станції Львів. На станції Жмеринка у них прийняли чергування інші провідники, а тому прибувши до м. Одеси пішли по особистим справам (т. 1, а.с. 68-71).

Відповідно до наданого суду першої інстанції відповідачем витягу копії із рейсового журналу (ВУ-6) начальника поїзда ОСОБА_1 встановлено, що в ньому міститься виконаний зроблено ОСОБА_1 запис стосовно того, що о 16:30 провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 залишили вагон по особистих справах по ст. Перемишль. Запис про прибуття провідників в ньому відсутній (т. 1, а.с. 84-86).

Також в наданих суду маршрутних листах провідників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідні записи також відсутні (т. 1, а.с. 97-102).

Згідно протоколу на оперативній нараді при начальника депо, оформленого протоколом №ПКВЧД-3-16/164 від 21.03.2022 року, було запропоновано ОСОБА_1 отримати повідомлення №ПКВЧД-3-14/144 від 21.03.2022 про дострокове розірвання контракту згідно чинного законодавства України (а.с.76)

Згідно акту від 21.03.2022 року, складеному начальником депо С.Сидоренком, старшим майстром вагонного депо 1 групи ОСОБА_8 , начальником відділу О.Обертинською, інструктором поїзних бригад Л. Назаренко, ЦБ Од В. Швець, юрисконсультом (прізвище нерозбірливо) зачитано вголос повідомлення № ПКВИД-3-14/144, № ПКВИД-3-14/145, № ПКВИД-3-14/146 за порушення контракту № 227 від 18.10.2017 ОСОБА_1 , під особистий підпис начальник поїзду пасажирського ОСОБА_1 відмовилася (т. 1, а.с. 77).

15.04.2022 року на адресу позивача засобами поштового зв`язку було відправлене додаткове повідомлення № ПКВЧД-3-14/209 про розірвання трудового договору не раніше ніж через два тижні після ознайомлення з цим повідомленням. Дане повідомлення отримано ОСОБА_1 19.04.2022 року згідно поштового повідомлення(т. 1, а.с. 79-80).

Наказом (розпорядження) № 245/ос від 26.04.2022 року ОСОБА_1 звільнено з роботи з 03.05.2022 року за п.8 ст. 36 КЗпП України, на підставі, передбаченій контрактом від 18.10.2017 року № 227 (т. 1, а.с. 59).

Позивач з наказом про звільнення ознайомлено у цей же день, про що свідчить її підпис на наказі, а також згідно відмітки вона також отримала копію наказу.

Також, 26.04.2022 року відділом кадрового адміністрування було складено акт про те, що ОСОБА_1 з наказом про звільнення ознайомилася, отримала на руки, проте від отримання трудової книжки та проходження обхідного листа відмовилася (т. 1, а.с. 78).

Наказом № 265/ос від 03.05.2022 року було внесено зміни до наказу від 26.04.2022 року № 245/ос в частині дати звільнення з 03.05.2022 року на 04.05.2022 року. Причина зміни дати звільнення надання ОСОБА_1 листа тимчасової непрацездатності з 01.05.2022 року по 03.05.2022 року (т. 1, а.с. 60).

Відповідач в підтвердження направлення позивачу наказу надав поштову квитанцію про відправлення копії наказу засобами поштового зв`язку - 03.05.2022 року (т. 1, а.с. 52,53, 61,62).

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з обґрунтованості позовних вимог, оскільки наданими по справі доказами відповідач не довів правомірність звільнення з роботи ОСОБА_1 , наявність факту порушення нею митних та прикордонних правил, а тому наказ про її звільнення з роботи підлягає скасуванню як незаконний, а її належить поновити на роботі з дня звільнення, тобто з 04.05.2022 року, у зв`язку із чим наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 4 травня 2022 року по день ухвалення судового рішення в розмірі 116139, 66 грн.

Переглядаючи вказане рішення за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю,

що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частинами першою та третьої статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Надаючи оцінку правовим підставам звільнення позивачки на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України та розірвання укладеного з нею контракту з ініціативи рободавця до закінчення терміну його дії у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду, слід враховувати таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 лютого 2021 року в справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) зроблено висновок, що трудовий договір може бути припинено, а працівника звільнено з роботи лише з підстав і в порядку, визначених законодавством про працю.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 квітня 2021 року в справі 757/62834/19-ц (провадження № 61-10812св20) зазначено, що вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір при наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. [...] Порушення хоча б одного з пунктів контракту є підставою для його дострокового розірвання.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року №9 при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з`ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові. Суд не в праві визнати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов`язували звільнення.

Статтею 15 Закону України «Про залізничний транспорт» від 04.07.1996 р. №273 передбачено, що трудові відносини працівників залізничного транспорту загального користування регулюються на підставі Кодексу законів про працю України, Положення "Про дисципліну працівників залізничного транспорту України", іншими актами законодавства України про працю. Особливості умов праці, соціально-побутового і житлового забезпечення, режиму робочого часу та часу відпочинку окремих категорій працівників залізничного транспорту загального користування, робота яких безпосередньо пов`язана з рухом поїздів, встановлюються АТ "Укрзалізниця" згідно з чинним законодавством України за погодженням з галузевими профспілками. Працівники залізничного транспорту загального користування, які здійснюють обслуговування пасажирів, працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору. Перелік категорій працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Переліком категорій і посад працівників залізничного транспорту, які працевлаштовуються за контрактною формою трудового договору, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №764 від 15 липня 1997 р., посаду начальника пасажирського поїзда віднесено до категорії посад, з якими укладається контракт.

У справі, що переглядається, в оскаржуваному наказі про звільнення позивачки на підставі пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України та розірвання укладеного з ним контракту не зазначено, яка саме із підстав, визначених укладеним між сторонами контрактом порушена ОСОБА_1 .

У відповідності до п. 18 Контракту № 227 від 18.10.2017, укладеному між ОСОБА_1 та ПАТ «Українська залізниця» працівник може бути звільнений, а цей контракт розірваний з ініціативи роботодавця до закінчення терміну його дії у разі:

а) встановлення факту перезедення безквиткових пасажирів або надлишкової поклажі;

б) внесення недостовірних даних про вільні місця в поїзді та місця, які звільняються;

в) несвоєчасне оформлення проїзних та перевізних документів пасажирам;

г) виявлена невідповідність сум стягнутих за проїзд пасажирів та надлишку;

д) допущення порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України;

е) допущення випадків пожежі в пасажирських вагонах внаслідок недбалого ставлення до своїх службових обов`язків;

ж) прийняття до переведення або переведення в пасажирських вагонах будь-яких відправлень (Експрес-передач) з порушенням вимог Інструкції з надання таких послуг;

з) допущення до посадки у вагон під час переведення в міждержавному сполученні пасажирів без оформлення належним чином документів, необхідних для в`їзду до держави прямування та держав за маршрутом слідування.

При розірвання контракту з підстав, не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться за пунктом 8 статті 36 КЗпП України.

Отже, сторонами погоджені виключно вказані підстави контракту для припинення трудового договору.

Звільнення працівника за п. 8 ст. 36 КЗпП України можливе лише на підставах, передбачених контрактом, а їх перелік наведений у пункті 18 Контракту № 227.

Оскільки такі підстави відсутні в оскаржуваному наказі, то судом на виконання покладених на нього функцій було вірно з`ясовано, що з урахуванням доводів сторін та наданих ними доказів виснувано таким стало порушення прикордонних та митних правил при перетині державного кордону України (п. 18 Д Контракту).

Фактичною стороною вказаного відповідачем зазначається порушення позивачкою інструкції начальника пасажирського поїзда № 158-Ц, яка умисно своїми діями та бездіяльністю сприяла у порушенні членами поїзної бригади (провідниками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) прикордонних та митних правил і такі дії полягали в наданні дозволу на залишення ними вагону з особистих справ всупереч вимогам інструкції, відсутністю записів до рейсового журналу, несповіщенням представника посольства або консульства у разі відсутності або затримки члена бригади на території держави перебування для вирішення питання щодо подальших дій, несповіщення про випадок роботодавцю.

Оцінюючи таке, суд вірно зазначив, що порушення митних чи прикордонних правил не є складовою трудових функцій працівника, так як дані правила не регулюються нормами трудового законодавства, відповідальність за їх порушення визначено іншими нормативно-правовими актами інших державних органів.

Дослідивши надані відповідачем докази в підтвердження факту порушення ОСОБА_1 митних та прикордонних правил під час обслуговування позивачкою як начальником пасажирського потягу №35/36 сполученням Одеса Перемишль в період з 16 по 18 березня 2022 року, суд прийшов до правильних висновків, що із повідомлення Одеського територіального управління апарату директора з економічної та інформаційної безпеки АТ "Укрзалізниця" , і із повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_1 за вих. №23/4881-22 від 19.04.2022 року жодної інформації щодо можливого порушення митних та прикордонних правил начальником поїзда ОСОБА_1 не міститься.

Згідно протоколу оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса -Головна від 21.03.2022 року по розгляду питання виявлення тютюнових виробів у провідників поїзда Перемишль-Одеса №36/35 щодо дій начальника поїзда ОСОБА_1 після опитування провідників , аналізу документації, яка була надана ОСОБА_1 було зроблено висновок, що провідники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були дійсно відсутні на робочому місці більше п`яти годин, за що повинні нести дисциплінарну відповідальність відповідно до п.4 ст.40 КЗпП України. Порушення з боку підлеглих працівників поїзної бригади стало можливим через послаблення контролю начальником поїзда ОСОБА_1 , за що остання відповідно до п.10.4 Інструкції начальника пасажирського поїзда несе дисциплінарну відповідальність. Тобто вказано на наявність порушення трудових обов`язків ОСОБА_1 , вимог посадової Інструкції начальника пасажирського поїзда та наявність підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Із протоколу оперативної наради при в.о. начальника пасажирського вагонного депо станції Одеса-Головна від 26.04.2022 року по розгляду повідомлення НОМЕР_1 прикордонного загону, встановлено, що даний орган вважає підтвердженим той факт, що провідники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 порушили митні та прикордонні правила, а тому ОСОБА_1 несе дисциплінарну відповідальність за порушення членами поїзної бригади митних і прикордонних правил, крім цього в її діях встановлено порушення п.8.4. Інструкції начальника пасажирського поїзда, яка зобов`язувала її в даній ситуації викликати представників посольства або консульства.

Даних про порушення саме ОСОБА_1 митних та прикордонних правил, як того вимагає п. 18 Д Контракту, наведеними доказами відповідача не встановлено, а даний орган вказав, що як начальник поїзда за протиправні дії своїх підлеглих по порушення митних та прикордонних правил ОСОБА_1 несе дисциплінарну відповідальність.

Низка наданих суду інших доказів, як то витяг із рейсового журналу, копія маршрутних листів, також не містять інформації щодо порушення ОСОБА_1 митних та прикордонних правил.

Відтак, із наданих відповідачем доказів встановлено, що будь-яких фактів щодо порушення особисто ОСОБА_1 при обслуговуванні пасажирського потягу №35/36 митних та прикордонних правил не встановлено.

Будучи начальником поїзда, ОСОБА_1 саме як фізична особа несе відповідальність за порушення митних та прикордонних правил.

Так зокрема, за порушення правил митного та прикордонного контролю в Україні встановлено адміністративну та кримінальну відповідальність. В свою чергу, також притягнення особи до відповідальності за порушення митних та прикордонних правил на території іншої держави повинно бути підтверджено належними доказами.

Висновки обох оперативних нарад по розгляду конфліктної ситуації, свідчать про те, що даним органом в діях начальника ОСОБА_1 було встановлено порушення посадових обов`язків, визначений Інструкцією начальника пасажирського поїзда № 158. Натомість таке не може бути підставою для її звільнення за порушення митних та прикордонних правил, і таке не відповідає висновкам органу, який розглядав дану конфлікту ситуацію перед звільненням ОСОБА_1 .

Намагання відповідача довести порушення позивачкою вимог контракту через неповідомлення нею представників посольства або консульства про залишення підлеглих на території іноземної держави не охоплюється змістом контракту, зокрема його пунктом 18 Д.

Як є неспроможним і намагання відповідача довести допущені ОСОБА_1 як начальником поїзду п. 10.4 Інструкції начальника пасажирського поїзду, оскільки таке не має значення для правильного вирішення теперішньої справи. Дисциплінарна відповідальність полягає в обов`язку працівника відповідати перед власником або уповноваженим ним органом за скоєний ним дисциплінарний проступок і понести дисциплінарні стягнення, передбачені нормами трудового права. Тобто у трудових правовідносинах працівник несе дисциплінарну відповідальність тільки перед власником, а не перед державою, як це має місце при адміністративній та кримінальній відповідальності (порушення митних та прикордонних правил).

Відповідно до висновку ВСУ, викладеного у постанові від 22.02.2017 у справі за № 6-86цс17 відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підстави, передбачені контрактом, є самостійною підставою припинення трудового договору, а його розірвання з підстав передбачених контрактом, які не містять ознак дисциплінарного порушення, не є дисциплінарним стягненням.

Відповідно до висновку, викладеного в ухвалі ВССУ від 09.12.2015 року в справі № 6- 29962св15) справах про поновлення на роботі обов`язок доведення правомірності звільнення працівника з ініціативи роботодавця покладається саме на роботодавця.

Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог та законність звільнення позивачки на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України, які фактично є змістом відзиву на позовну заяву і яким суд дав правильну та ретельну оцінку, не спростовують правильних висновків суду.

Тому колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що наданими по справі доказами відповідач не довів правомірність звільнення з роботи ОСОБА_1 , наявність факту порушення нею митних та прикордонних правил, а тому наказ про її звільнення з роботи підлягає скасуванню як незаконний, а її належить поновити на роботі з наступного дня за днем звільнення, тобто з 04.05.2022 року (03.05.2022 - останній день тимчасової непрацездатності позивачки).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін є ухвалення судом рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі філії «Пасажирська компанія» Акціонерного товариства «Укрзалізниця» залишити без задоволення.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 05 вересня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова