Дата документу 13.09.2023 Справа № 311/2743/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №311/2743/18 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Провадження №22-ц/807/1826/23 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адваката ОСОБА_2 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, яка була уточнена ним у лютому 2023 року про визнання свого сина ОСОБА_3 недієзджатним, встановлення опіки та призначення опікуна.

В обґрунтування заяви зазначив, що рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 13 лютого 2019 року у справі № 311/2743/18 ОСОБА_3 визнаний недієздатним та над ним встановлено опіку. Опікуном є його мати ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Строк дії рішення суду від 13 лютого 2019 року, встановлений терміном у 2 роки, закінчився. Поновлення строку на звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії рішення про визнання особи недієздатною - чинним законодавством не передбачено. Крім того, оскільки заявник не є опікуном недієздатного сина, він і не має права звертатися до суду з відповідною заявою. Син заявника виявляє ознаки психічного розгляду у вигляді важкої розумової відсталості внаслідок хвороби ОСОБА_5 . У зв`язку з цим він не може самостійно себе обслуговувати та забезпечувати потреби своєї життєдіяльності, а тому потребує постійного стороннього догляду.

З огляду на зазначене просив суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недієздатним. Для встановлення психічного стану ОСОБА_3 на підставі ст.239 ЦПК України призначити судову психіатричну експертизу. Встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем смт. Степногорськ, Василівського району, Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , опікуном сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року, залучено до участі у справі Орган опіки та піклування в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 недієздатним. Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 недієздатним два роки. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 , представник, адвокат Железняк Лариса Володимирівна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя 04 липня 2023 року у цій справі в частині відмови у задоволенні заяви та ухвалити у цій частині нове рішення, яким встановити опіку над ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем смт. Степногорськ, Василівського району, Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , а проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , опікуном сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не витребував подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном сина ОСОБА_3 , яке у своїй заяві він просив суд витребувати, оскільки не в змозі отримати самостійно. Враховуючи, що ОСОБА_3 за рішенням суду визнаний недієздатним, суд зобов`язаний був встановити над ним опіку та призначити опікуна. Недієздатного права сина наразі не захищенні у законний спосіб, оскільки він не має опікуна.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заінтересована особа Орган опіки та піклування в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення рекомендованих поштових відправлень, судової повістки (а.с.109 ) до апеляційного суду не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, будь яких клопотань про відкладення розгляду справи не надала.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності заінтересованої особи Органу опіки та піклування в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області,

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення заяви про визнання фізичної особи ОСОБА_3 недієздатним не оскаржується, тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

За вимогами п. 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 в частині про визнання фізичної особи недієздатною, суд першої інстанції виходив з того, що зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним. Відмовляючи в частині задоволення заяви заявника про встановлення опіки над його сином ОСОБА_3 та призначення його опікуном сина, суд першої інстанції івиходив з того, що відповідно до вимог ст. 60 ЦК України, це питання вирішується судом виключно за поданням органу опіки та піклування, який в матеріалах справи відсутній, що унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки опікуна.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_2 заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 , щодо якого ставиться питання про визнання його недієздатним (а.с.7).

Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК Серії АД № 119846, ОСОБА_3 має І групу інвалідності з дитинства безстроково (а.с.8).

Відповідно до рішення від 13 лютого 2019 року у справі 311/2743/18 (провадження № 2-о/311/1/2019), що є в загальному доступу на сайті Єдиний державний реєстр судових рішень, заяву ОСОБА_4 про визнання громадянина недієздатним, встановлення над ним опіки і призначення опікуна, задоволено. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, недієздатним. Призначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном над недієздатним сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалідом дитинства. Строк дії рішення про визнання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатним становить два роки. Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Згідно з Висновком судово-психіатричного експерта Запорізької філії судово-психіатричних експертиз державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України»№161 від 04 травня 2023 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості (в ступені різко вираженої імбецильності, згідно МКХ-9), внаслідок хвороби ОСОБА_5 . Таким чином, він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.57-61).

Відповідно до статті 36 ЦК України суд може обмежити цивільну дієздатність фізичної особи, якщо вона страждає на психічний розлад, який істотно впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Порядок обмеження цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється ЦПК України. Цивільна дієздатність фізичної особи є обмеженою з моменту набрання законної сили рішення суду про це.

Фізича особа може бути визнана судом недієдатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідолмлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної ооби та в її інтересах вчиняє її опікун (частина перша-третя статті 41 ЦК України).

Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).

Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).

Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України).

Таким чином, цивільним законодавством диференційовані як суб`єкти так і правові наслідки встановлення над особою опіки або піклування.

Отже, за змістом ст. 55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року N 34/166/131/88.

Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі N 736/1508/17 (провадження N 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі N 751/9572/19 (провадження N 61-3053св21).

До встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування (стаття 65 ЦК України).

Отже, призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням Органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно вимог ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Ураховуючи норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та відсутність у матеріалах справи подання та/або висновку Органу опіки та піклування щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над рідним сином ОСОБА_3 , суд першої інстанції підставно константував, що відсутність цього подання унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна, тому дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог в цій частині.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що відсутність подання органу опіки та піклування про доцільність призначення особи опікуном, унеможливлює вирішення судом вказаного питання, так як саме орган опіки та піклування досліджує обставини щодо можливості особи, виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Аналіз вказаних правових норм міститься в постановах Верховного Суду від 20травня 2020 року у справі N 736/1508/17, 29 березня 2021 року у справі N 184/858/19 (провадження N 61-13874св20), від 19 квітня 2021 року у справі N 755/12409/15-ц (провадження N 61-22566св19), від 28 листопада 2021 року у справі N 751/9572/19 (провадження N 61-3053св21), в яких викладено висновок, що відсутність подання та/або висновку органу опіки та піклування з приводу призначення фізичної особи опікуном унеможливлює вирішення судом вказаного питання, оскільки саме на Орган опіки та піклування покладено обов`язок дослідження обставин щодо можливості особи виконувати обов`язки піклувальника чи опікуна.

Таким чином, вирішуючи питання про призначення опіки суд не діє самостійно, а приймає рішення на підставі подання Органу опіки та піклування за його заявою чи заявою особи, призначеної піклувальником або опікуном.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що суд першої інстанції незаконно відмовив останньому у витребуванні у органу опіки та піклування відповідного подання.

Між тим, колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

ОСОБА_1 не позбавлений права звернутися до Органу опіки та піклування з метою призначення його як опікуна недієздатного сина ОСОБА_3 , який, у разі доцільності призначення його опікуном, уповноважений внести відповідне подання до суду.

Задля отримання ОСОБА_1 права на опіку над недієздатним він має звернутися із відповідною письмовою заявою до органу опіки та піклування та в подальшому отримати подання такого органу, скероване суду, для призначення його опікуном. При цьому дії, рішення чи бездіяльність органу опіки стосовно розгляду такої заяви може бути оскаржена до суду поза межами цієї цивільної справи, що й буде забезпечувати належний судовий захист права скаржника на призначення його опікуном.

Отже, зважаючи на відсутність у матеріалах справи подання органу опіки та піклування щодо можливості призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатного сина ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необгрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду судом першої інстанції та додаткового аналізу не потребують, на законність судового рішення не впливають, а зводяться до незгоди заявника із висновками суду, а також спростовуються встановленими вище обставинами справи.

З урахуванням вищевикладеного, вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення в оскаржуваній частині - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Железняк Лариси Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 04 липня 2023 року у цій справі не оскаржувалось і не переглядалось.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 14 вересня 2023 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.