Справа №345/4233/23
Провадження № 2/345/1094/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.08.2023 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем одружились 21.08.1999 року, шлюб зареєстрований у Колінцівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №2. Від спільного проживання у шлюбі в сторін народився син ОСОБА_3 , який на даний час досяг повноліття.

Позивачка зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, у них зникли спільні інтереси і вони втратили почуття любові та взаєморозуміння один до одного. Сторони більше одного року не проживають, як подружжя, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них проживає своїм життям, своїми інтересами, сім`ї, як такої немає, а шлюб існує тільки формально. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду, просить шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 31.08.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Від відповідача до суду надійшла заява, згідно якої позов визнає, не заперечує щодо розірвання шлюбу. Вважає, що примирення неможливе. В частині позовних вимог про стягнення судових витрат просить відмовити.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони 21.08.1999 року зареєстрували шлюб у у Колінцівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис №2, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3).

Згідно із ч.2 ст. 104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Судом встановлено, що за час спільного проживання сторони не змогли створити міцної сім`ї, що призвело до того, що сторони втратили почуття поваги та любові один до одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ст. 24 Сімейного кодексу України).

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України).

Враховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об`єктивну недоступність для оточуючих, покладення судом обов`язку збереження сім`ї на одного з подружжя при наявності на це його категоричного заперечення не відповідає вимогам ст. ст. 24, 55, 56 Сімейного кодексу України і суперечить його інтересам.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що, враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою (стаття 51 Конституції України), шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 1073,60грн. судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням предмету позову суд вважає, що наслідки, пов`язані із розірванням шлюбу, сторони мали б нести у рівних частинах, тобто по 536,80 грн.

Водночас відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи.

Враховуючи, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю ІІ групи, він відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, в тому числі його розподілу, здійсненого судом відповідно до статті 141 ЦПК України.

Пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 590 від 27 квітня 2006 року із змінами від 28 лютого 2018 року «Про граничні розміри компенсації витрат,пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» передбачає компенсацію судових витрат за рахунок держави в їх фактичному розмірі, але не більше граничних розмірів компенсації таких витрат згідно з додатком, коли сторони у цивільній або адміністративній справі звільнені від оплати судових витрат.

Пунктом 5 вказаної Постанови встановлено, що Міністерству фінансів слід передбачати Державній судовій адміністрації за відповідною бюджетною програмою кошти для компенсації судових витрат у цивільних та адміністративних справах.

За таких обставин, підстави для стягнення з відповідача сплаченого судового збору на користь позивача відсутні. Таким чином, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 536,80 грн. у даній справі підлягають компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 24, 55, 56, 110, 112 Сімейного кодексу України, ст.ст. 259, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 21.08.1999 року у Колінцівській сільській раді Тлумацького району Івано-Франківської області, актовий запис № 2 - розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « ОСОБА_4 ».

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 31.08.2023 року.

Суддя