Постанова

Іменем України

27 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 466/9062/20

провадження № 61-5015св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний нотаріус Франківського району м. Львова Бобеляк Тетяна Володимирівна,

особа, яка подала апеляційну скаргу, - ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - адвокатом Перуновим Віктором Володимировичем, на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року у складі колегії суддів: Мельничук О. Я., Ванівського О. М. Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог і рішень судів першої та апеляційної інстанцій

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, заінтересовані особи: ОСОБА_2 , державний нотаріус Франківського району Бобеляк Т. В.

Заява обґрунтована тим, що вона народилася в с. Палки Бихівського району Могильовської області Білоруської РСР. Із ОСОБА_4 вони є двоюрідними сестрами. Матір заявниці - ОСОБА_5 та батько померлої ОСОБА_4 - ОСОБА_6 були рідними братом та сестрою. Останні також уродженці с. Палки Бихівського району Могильовської області Білоруської РСР.

У 1944 році дядько заявниці - ОСОБА_6 переїхав жити на Україну у м. Чернівці, де одружився зі своєю першою дружиною. Згодом став проживати разом із ОСОБА_7 . У них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_9 . Оскільки на той час ОСОБА_6 ще не був розлучений з попередньою дружиною, він не записаний батьком у свідоцтві про народження дітей, зокрема ОСОБА_4 . У графі батько записано тільки ім`я - ОСОБА_6 .

У 1967 році заявниця ОСОБА_1 також переїхала з Білорусії на постійне проживання в Україну, а саме: у м. Львів. Коли навчалась, жила в гуртожитку,

а потім у період із 1970 року до 1981 року проживала в квартирі за адресою:

АДРЕСА_1 , зі своїм дядьком ОСОБА_6 (до його смерті у ІНФОРМАЦІЯ_7) та сестрою ОСОБА_4 .

У 1981 році заявниця вийшла заміж за ОСОБА_11 , народила доньку ОСОБА_1

і стала проживати за адресою: АДРЕСА_2 . Із сестрою підтримувала родинні стосунки. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік заявниці -

ОСОБА_11 помер, а у 2012 році донька заявниці виїхала на постійне проживання у м. Прагу, Чехія.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Його син та двоюрідний брат заявниці, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Двоюрідна сестра ОСОБА_4 на той час була розлучена, дітей не мала.

Оскільки ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишились самі, вони прийняли рішення проживати разом. Спочатку жили за адресою: АДРЕСА_1 , потім на АДРЕСА_1, потім на АДРЕСА_4 . Двоюрідні сестри вели спільне господарство, жили на пенсійні виплати обох. Їм допомагав

ОСОБА_2 . За його допомогу ОСОБА_4 заповіла йому квартиру на АДРЕСА_4 . Заявниця ОСОБА_1 проти такої волі двоюрідної сестри не заперечувала.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 померла. Захороненням останньої займалась ОСОБА_1 . Після смерті ОСОБА_4 заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись із відповідними заявами до державного нотаріуса Франківського району м. Львова про відкриття спадкової справи. ОСОБА_1 було відмовлено у відкриті спадкової справи, оскільки у неї немає всіх документів для встановлення факту родинних відносин між нею та ОСОБА_4 .

У зв`язку з наведеним заявниця змушена звернутися до суду, оскільки встановлення факту родинних відносин необхідно для прийняття та оформлення права власності на спадкове майно.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просила встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Львові, є її двоюрідною сестрою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Встановлено факт родинних відносин, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Львові та проживала за адресою: АДРЕСА_4 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення мотивоване тим, що наданими суду документами в їх сукупності підтверджується факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

У травні 2022 року ОСОБА_3 як особа, яка не брала участі у розгляді справи, подав апеляційну скаргу на рішення Шевченківського районного суду м. Львова

від 24 грудня 2020 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2020 року закрито.

Ухвала мотивована тим, що ОСОБА_3 не брав участі у розгляді справи та не надав належних, достатніх і допустимих доказів на підтвердження того, що оскаржуваним рішенням суду у розумінні положень статті 352 ЦПК України вирішено питання про його права, обов`язки чи інтереси.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У квітні 2023 року ОСОБА_3 через представника - адвоката Перунова В. В. подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року, в якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду та справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд прийшов до помилкового висновку про недоведення заявником факту порушення його прав та обов`язків, оскільки рішення у цій справі стало підставою для правонаступництва ОСОБА_1 як позивача у справі № 465/6234/18, де оспорюється право власності на придбане заявником нерухоме майно, а отже між ним та ОСОБА_1 існує спір про право. Крім того, апеляційний суд не залишив без розгляду заяву ОСОБА_1 за наявності підстав для цього.

Позиція Верховного Суду

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, у межах, які стали підставами для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала апеляційного суду - без змін з огляду на таке.

Встановлені судами обставини

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Мати ОСОБА_4 - ОСОБА_7 . У графі батько дитини записано тільки ім`я - ОСОБА_6 . Із пояснень заявниці, оскільки на той час ОСОБА_6 ще не був розлучений з попередньою дружиною, він не записаний батьком у свідоцтві про народження ОСОБА_4 . У 1979 році ОСОБА_4 мала намір встановити факт батьківства в судовому порядку, однак заяву в суд так і не подала.

ОСОБА_4 більше десяти років до моменту смерті проживала зі своєю двоюрідною сестрою ОСОБА_1 за адресою:

АДРЕСА_4 . ОСОБА_4 на той час була розлучена, дітей не мала.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 допомагав ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 після смерті сестри переїхала у квартиру за адресою:

АДРЕСА_2 , яка залишилась їй після смерті чоловіка

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 залишила заповіт, згідно з яким квартиру на АДРЕСА_4 заповіла ОСОБА_2 .

Крім квартири за адресою: АДРЕСА_4 , після смерті ОСОБА_4 залишилось спадкове майно, а саме: нерухомість у м. Львові.

При зверненні ОСОБА_1 до нотаріальної контори для оформлення права власності на спадкове майно, заявниці пояснили, що у неї немає достатніх документів на підтвердження факту родинних відносин між нею та ОСОБА_4 .

Встановлено, що відсутність документів на підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 позбавляє ОСОБА_1 можливості прийняття та оформлення спадщини.

На підтвердження факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надані суду такі документами: копія паспорту громадянина України ОСОБА_1 , копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 , копія паспорта громадянина України померлої ОСОБА_4 , копія паспорту СРСР померлої ОСОБА_4 на прізвище ОСОБА_4 , копія свідоцтва про одруження між ОСОБА_15 та ОСОБА_4 від 08 лютого 1997 року НОМЕР_1 , копія свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_15 та ОСОБА_4 від 02 січня 2001 року І-СГ НОМЕР_4, копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_1 від 24 жовтня 2020 року серії НОМЕР_2 , копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4 від 03 жовтня 2020 року серії НОМЕР_3 , копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 (дядька ОСОБА_1 , батька померлої ОСОБА_4 ), копія свідоцтва про смерть ОСОБА_7 (мама померлої ОСОБА_4 ), копія свідоцтва про смерть ОСОБА_9 (брат померлої ОСОБА_4 ), копія свідоцтва про поховання ОСОБА_17 (брат померлої ОСОБА_4 ), копія архівної виписки від 21 грудня 1978 року, протоколу № 23, позачергового засідання виконкому Червоноармійської районної ради депутатів, в якому зазначено «переоформити ордер на квартиру на АДРЕСА_1 , згідно із заявою основного квартиронаймача - гр. ОСОБА_6 , який виїхав із м. Львова на постійне місце проживання у м. Одесу на його дружину ОСОБА_7 », копія заяви померлої ОСОБА_4 , написаної нею власноручно про повторне отримання свідоцтва про народження, в якій

ОСОБА_6 зазначений як її батько, копія заяви ОСОБА_4 про встановлення батьківства, копія заяви ОСОБА_4 про встановлення факту батьківства, копія відповіді від 22 січня 1979 року Київського міського військового комісаріату на ім`я ОСОБА_7 (матері померлої ОСОБА_4 ), копія відповіді Одеського обласного військового комісаріату від 23 січня 1979 року на ім`я ОСОБА_7 (матері померлої ОСОБА_4 ), копія повідомлення Четвертої одеської Державної нотаріальної контори на ім`я померлої ОСОБА_4 , копія заяви ОСОБА_4 на ім`я начальника ЛКП «Львівський ліхтар», в якому вона зазначає, що у неї є двоюрідна сестра ОСОБА_1 , яка навчалась в технікумі радіоелектроніки, копія листа ОСОБА_4 , в якому вона зазначає, що в неї

є племінниця, дочка її двоюрідної сестри, яка сама виховує дитину і потребує житла, і вона бажає їй залишити свою квартиру, копія довідки ЛКП «Львівський ліхтар» про місце реєстрації ОСОБА_4 за адресою:

АДРЕСА_1 , копія Лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_4 № НОМЕР_6, копія свідоцтва про поховання № НОМЕР_5, у якому зазначено, що ОСОБА_1 поховала померлу ОСОБА_4 , копія договору про організацію та проведення поховань ОСОБА_4 , копія заповіту ОСОБА_4 на квартиру на АДРЕСА_5 на користь ОСОБА_2 .

Нормативно-правове обґрунтування

У частині першій статті 352 ЦПК України закріплено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Системний аналіз частини першої статті 352 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що ця норма визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

У пункті 3 частини першої статті 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

На відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або наступні обставини: судове рішення безпосередньо стосується її прав, інтересів та обов`язків, тобто судом вирішено спір про право

у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є заявник, або у рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо у мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. У такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їхні процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між заявником і сторонами спору не може братися до уваги.

Тобто, особи, які не брали участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку лише ті судові рішення, які безпосередньо встановлюють, змінюють або припиняють їх права та/або обов`язки, або породжують для особи правові наслідки.

У разі подання апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі і апеляційним судом встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося, апеляційне провадження підлягає закриттю, а рішення суду першої інстанції не має переглядатися по суті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Первинним для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_3 - особи, яка не брала участі у розгляді цієї справі, є з`ясування апеляційним судом тієї обставини, чи вирішував суд при постановленні оскаржуваного рішення питання про його права, інтереси, та (або) обов`язки, чи встановлює, змінює, обмежує, або припиняє права та/або обов`язки заявника оскаржуване ним рішення.

Обґрунтовуючи своє право на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, ОСОБА_3 вказав на те, що від встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залежить вирішення судового спору у справі № 465/6234/18 за позовом ОСОБА_4 , правонаступником якої

є ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 , державного реєстратора виконавчого комітету Маломіхайловської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Людмила Іванівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Апеляційний суд встановив, що у справі, яка переглядається, вирішувалося питання встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та

ОСОБА_1 у зв`язку із недостатністю документів, які б підтверджували факт родинних відносин ОСОБА_1 зі спадкодавицею в позасудовому порядку, проте питання щодо спірної квартири, яка є предметом спору в справі

№ 465/6234/18, судом не вирішувалося.

Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що обставини, на які заявник посилався в апеляційній скарзі, не давали підстав для висновку, що встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 впливає на права, інтереси, та (або) обов`язки ОСОБА_3 , оскільки останній не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 .

Із урахуванням наведеного, Верховний Суд погоджується із висновками апеляційного суду, який правильно закрив апеляційне провадження у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 з підстав, передбачених пунктом 3

частини першою статті 362 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційний суд прийшов до помилкового висновку про недоведеність заявником факту порушення його прав та обов`язків, оскільки рішення у цій справі стало підставою для правонаступництва

ОСОБА_1 як позивача у справі № 465/6234/18, де оспорюється право власності на придбане заявником нерухоме майно, а отже між ним та

ОСОБА_1 існує спір про право, Верховний Суд відхиляє як безпідставні

з огляду на таке.

Встановлення факту родинних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлою ОСОБА_4 мало правову мету - підтвердження права на спадкування.

У справі № 465/6234/18 вирішується спір за позовом ОСОБА_4 , поданим нею ще за життя, до ОСОБА_3 , державного реєстратора виконавчого комітету Маломіхайловської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Людмила Іванівна, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Ганна Олегівна, про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна, тобто спір, який існує у сфері інших правовідносин, а саме: які виникли

у зв`язку із укладенням оспорюваного договору.

Оскільки ОСОБА_3 не є учасником спадкових відносин, тому вирішення заяви у цій справі не впливає на його права та обов`язки чи інтереси. Заміна сторони спору в порядку процесуального правонаступництва не породжує новий спір.

Інші аргументи касаційної скарги на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення не впливають, висновків апеляційного суду не спростовують.

Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права, про що зазначає у касаційній скарзі заявник. Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення,

а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Згідно із частиною третьою статті 406 ЦПК України касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Оскільки касаційна скарга залишена без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку

з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на особу, яка подала касаційну скаргу.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 , подану представником - адвокатом Перуновим Віктором Володимировичем, залишити без задоволення.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Ступак

І. Ю. Гулейков

С. О. Погрібний