Справа № 524/7857/21
Провадження №2/524/1637/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, -

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулося АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті вартості за надані послуги з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по оплаті вартості за надану послугу з централізованого постачання теплової енергії станом на 19 липня 2021 року за період з листопада 2017 року по травень 2019 року у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 20 996 грн. 61 коп., інфляційне збільшення по наданим послугам на суму 2526 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послуги на суму 1090 грн. 43 коп. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн.

На обґрунтування позову позивач вказував, що відповідач зареєстрована в АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з теплопостачання у вигляді централізованого постачання теплової енергії (опалення та постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку № НОМЕР_1 , які надавалися Кременчуцькою об`єднаної філією АТ «Полтаваобленерго» до 24 квітня 2019 року. Позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання в повному обсязі у відповідності до якісних показників згідно вимог нормативно-технічних документів, а відповідач, у свою чергу, зобов`язана була щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця розрахуватися з позивачем за спожиті послуги з теплопостачання.

Відповідач всупереч ст. 156, 162 ЖК України, п. 18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, затверджених Постановою КМ України від 21 липня 2005 р. за № 630, не виконуює обов`язки та не оплачує своєчасно і у повному обсязі вартість наданих позивачем послуг.

Ухвалою судді від 03 листопада 2021 року було відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 18 січня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи.

Ухвалою суду від 22 травня 2023 року було задоволено заяву відповідача про перегляд заочного рішення та скасовано заочне рішення суду від 18 січня 2022 року.

У судове засідання представник позивача АТ «Полтаваобленерго»(в особі Кременчуцької об`єднаної філії) не прибув, представник позивача просила розглянути справу за відсутності представника, позов підтримала, про що надала письмову заяву.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повторно не прибули в судове засідання, про час, дату та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Представник відповідача просив розглянути справу у відсутності відповідача та її представника, просив відмовити у задоволенні позову з посиланням на надані пояснення у заяві про перегляд заочного рішення суду, про що надав суду заяву.

Відповідач та її представник не подавали відзив на позов.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Відповідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено поняття та порядок надання послуги з постачання теплової енергії, зокрема:

1. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом.

2. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

3. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період.

Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством.

4. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених статтею 16 цього Закону.

5. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

6. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Порядок надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. за № 630 (з наступними змінами та доповненнями).

Згідно п. 1 Правил централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

У п. 3 Правил встановлено, що послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв, визначених відповідно до частини третьої статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно ч. 3 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

Обов`язок забезпечення відповідності якості послуги з управління встановленим вимогам та договору покладається на управителя багатоквартирного будинку.

Захист прав споживачів житлово-комунальних послуг здійснюється уповноваженим центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів.

Як визначено у п. 6 Правил послуги з централізованого опалення повинні відповідати - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Відповідно п. 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку води, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

у разі відсутності засобів обліку води, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

За наявності витоків із загальнобудинкової мережі споживачі, які не мають квартирних засобів обліку або не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку, оплачують послуги з холодного, гарячого водопостачання та водовідведення за встановленими нормативами (нормами) за місяць, у якому ці витоки виявлено.

У п. 12 Правил визначено, що у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку.

У разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках:

-у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу);

-у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягає усуненню, з моменту її виявлення;

-у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до пункту 18 цих Правил.

Згідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.

Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

У відповідності до п.18 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 споживачі, яким надаються послуги з теплопостачання у вигляді гарячого водопостачання та опалення повинні не пізніше не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а також зареєстрована в Кременчуцькій об`єднаній філії АТ «Полтаваобленерго» як споживач послуг з централізованого постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 за вказаною адресою.

АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) надавало відповідачу як споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення до 24 квітня 2019 року.

Відповідач як споживач послуг АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) всупереч вимогам ст. 16, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 1, 3, 6, 11, 12, 18 Правил не своєчасно та не у повному обсязі оплачувала вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість по оплаті вартості наданої позивачем послуги з централізованого постачання теплової енергії.

Станом на 19 липня 2021 року позивачем обчислено розмір боргу відповідача по оплаті вартості наданих позивачем послуг з централізованого постачання теплової енергії за період з 01 листопада 2017 року по 24 квітня 2019 року у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 20 996 грн. 61 коп., інфляційне збільшення по наданим послугам на суму 2526 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послуги на суму 1090 грн. 43 коп.

При цьому суд враховує, що індекс інфляції та розмір 3% річних нараховано позивачем вірно відповідно до вимог ст. 625 ЦК України.

Спір між сторонами щодо обчислення (розрахунку) розмірів заборгованості по оплаті вартості наданих позивачем послуг, індексу інфляції та розміру у 3% річних - відсутній.

При цьому відповідач та її представник не навели достовірні відомості та не подали власні розрахунки вказаних видів нарахування, зокрема контррозрахунків.

Станом на день розгляду справи відповідач не сплатила заборгованість по наданим позивачем послуг з теплопостачання, які ставилися позивачем вимогами у позовній заяві, у повному обсязі.

Крім того суд констатує, що обчислення вартості послуг у зазначений період наявної заборгованості здійснювалося позивачем відповідно до встановлених за відповідними рішеннями органу місцевого самоврядування - Кременчуцької міської Ради тарифами, які не оскаржувалися відповідачем та/або її представником у судовому порядку.

Відповідач інших боргів по оплаті наданих позивачем послуг з теплопостачання у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за інші періоди не має, враховуючи, що про такий факт позивач суд не повідомляв.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач у заяві про перегляд заочного рішення за підписом адвоката Гонтара В.М. заявила про застосування строку позовної давності.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У ч. 1 ст. 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно пункту 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Суд звертає увагу учасників справи на те, що позовна заява АТ «Полтаваобленерго»(в особі Кременчуцької об`єднаної філії) надійшла до суду25 серпня 2021 року.

У ч. 1 ст. 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку.

Слід зазначити, що закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (див. ч. 1 ст. 11 ЦК України. У цьому випадку діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17, від 10.09.2019 року у справі № 916/2403/18.

Так згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, 01.02.2018 року та 01.09.2018 року відповідач здійснила платежі у розмірі 260 грн. 45 коп. та 6 грн. 85 коп. відповідно у рахунок погашення заборгованості. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

Згідно з ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Крім того Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин.

Законом України від 30.03.2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби(COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Закон України від 30.03.2020року №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину набрав чинності 02.04.2020 року.

Тобто, при вирішенні даного спору у частині застосування строку позовної давності, слід виходити не тільки із дати звернення до суду, а враховувати також положення Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Дію карантину, встановленого Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19,спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» , продовжувалася на всій території України згідно з Постановами КМ № 392 від 20.05.2020, № 500 від 17.06.2020, № 641 від 22.07.2020, № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020, № 1236 від 09.12.2020, № 104 від 17.02.2021, № 405 від 21.04.2021, № 611 від 16.06.2021, № 855 від 11.08.2021, № 981 від 22.09.2021, № 1336 від 15.12.2021, № 229 від 23.02.2022, № 630 від 27.05.2022, № 928 від 19.08.2022, № 1423 від 23.12.2022, № 383 від 25.04.2023.

Постановою КМУ від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Таким чином строки, визначені ст. 257 ЦК України, були продовжені на строк дії карантину.

Суд вважає, що відповідач фактично порушила свої зобов`язання щодо своєчасної оплати одержаних комунальних послуг.

Відповідач та її представник не надали суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

На підставі встановлених та наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов є доведеним та обгрунтованим, і таким, що підлягає задоволенню.

Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по оплаті вартості за надану послугу з централізованого постачання теплової енергії станом на 19 липня 2021 року за період з 01 листопада 2017 року по 24 квітня 2019 року у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на суму 20 996 грн. 61 коп., інфляційне збільшення по наданим послугам на суму 2526 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послуги на суму 1090 грн. 43 коп. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн.

Сторони у справі не заявляли про понесення ними будь-яких інших судових витрат.

Справа розглянута в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами у справі доказів.

Керуючись ст. 256, 257, 261, 264, 267, 525, 526, 530, 625, п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 133, 137, 141, 258, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Полтаваобленерго» (в особі Кременчуцької об`єднаної філії) заборгованість по оплаті вартості за надану послугу з централізованого постачання теплової енергії станом на станом на 19 липня 2021 року за період з 01 листопада 2017 року по 24 квітня 2019 року у вигляді централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на загальну суму 20 996 грн. 61 коп., інфляційне збільшення по наданим послугам на суму 2526 грн. 08 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості по оплаті вартості за послуги на суму 1090 грн. 43 коп. та кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн.

Позивач: Акціонерне товариство «Полтаваобленерго», , м. Полтава, вул. Ст. Поділ, буд. № 5, Кременчуцька об`єднана філія: Полтавська обл., м. Кременчук, проспект Свободи, буд. № 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 14 вересня 2023 року.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення (виготовлення та підписання) повного тексту.

Рішення набирає законної сили, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: