ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/26294/21

Провадження № 22-ц/4820/1543/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Заворотна А. В.,

з участю представника відповідача Виростка А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року (суддя Козак О. В., повне судове рішення складено 12.06.2023) у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення моральної шкоди, заподіяної смертю.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 , звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 02.25 год на відрізку залізно-дорожніх колій обхідного сигналу із ст. Чорний Острів, де перетинаються колії із ст. Гречани на 1231 км, що неподалік від м. Хмельницького, потяг скоїв наїзд на її сина ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих травм помер. Власником потяга як джерела підвищеної небезпеки є АТ «Укрзалізниця».

За фактом настання цієї події до ЄРДР було внесено відомості за № 0004685 та розпочато досудове розслідування. Постановою слідчого Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2018 кримінальне провадження закрито. В ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу тіла ОСОБА_3 , відповідно до якої встановлено, що причиною смерті потерпілого є травми, отримані від ударів тіла об потяг. Між наїздом та смертю потерпілого наявний причинно-наслідковий зв`язок.

Вона втратила рідну, близьку людину, яка була опорою та підтримкою, що зруйнувало її нормальне життя, завдало надзвичайний стрес. Вони були сім`єю, оскільки на той час син був розлучений. Вона є особою з інвалідністю 3 групи з народження у зв`язку з вадами слуху та з віком особливо потребує постійної підтримки і допомоги. Така передчасна смерть сина завдає їй глибоких душевних страждань та викликала необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Крім того, страждань додають переживання про онуків, які втратили батька. Попередній стан ніколи не може бути відновлений, оскільки смерть є невідворотною і непоправною втратою. Відчуває самотність, тривожність, несправедливість.

Тому позивачка просила стягнути з АТ «Українська залізниця» на її користь 300000 грн на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю сина.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_2 150000 грн моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про судовий збір.

АТ «Українська залізниця», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог. Матеріали справи не містять висновку судово-медичної експертизи тіла. Висновок суду ґрунтується виключно на постанові про закриття кримінального провадження. Не враховано особу потерпілого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зловживав алкогольними напоями. Вважає, що гострота сприйняття душевних страждань у позивачки пом`якшилась у зв`язку із тим, що з моменту смерті сина пройшло більше 3 років. Розмір морального відшкодування є завищеним. Суд не врахував те, що як стратегічний об`єкт товариство після початку збройної агресії виконує безкоштовні евакуаційні рейси, відновлює залізничну інфраструктуру за рахунок власних коштів, що є істотними обставинами при вирішенні спору.

Представник позивачки ОСОБА_4 у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

У засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник відповідача Виростко А. А. апеляційну скаргу підтримав.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 близько 02.25 год на відрізку залізно-дорожніх колій обхідного сигналу із ст. Чорний Острів, де перетинаються колії із ст. Гречани на 1231 км, що неподалік від м. Хмельницького, потяг здійснив наїзд на сина позивачки ОСОБА_3 , який внаслідок отриманих травм помер у реанімаційному відділенні Хмельницької обласної лікарні.

20.07.2018 відомості про зазначене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004685, попередня кваліфікація вчиненого злочину - частина 3 статті 276 КК України.

Смерть ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 23.07.2018.

Постановою слідчого СВ ПЗВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області від 19.11.2018 кримінальне провадження № 0004685 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 276 КК України.

Зі змісту постанови вбачається, що в ході досудового розслідування було погоджено клопотання слідчого про призначення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_3 .

Згідно з результатами розтину трупа встановлено, що причиною смерті потерпілого є травми, отримані від ударів тіла об потяг.

Проведеною перевіркою АТ «Укрзалізниця» встановлена відсутність порушень правил безпеки руху або експлуатації залізничного транспорту, що спричинило загибель людей в діях машиніста помічника машиніста поїзда, який при виявленні ОСОБА_3 застосував сигнали великої гучності та екстрене гальмування з подачею піску під колісні пари електропоїзда, але зіткнення уникнути не вдалось.

Відповідно до акту службового розслідування аварії від 30.07.2018, затвердженого в.о. начальника виробничого підрозділу Жмеринська дирекція залізничних перевезень, комісія прийшла до висновку, що випадок травмування ОСОБА_3 стався внаслідок порушення потерпілим Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 19.02.1998 № 54.

Зі змісту протоколу наради при головному інженері Жмеринської дирекції залізничних перевезень № 30 від 30.07.2018 вбачається, що випадок смертельного травмування сторонньої особи на залізничному транспорті, завданий рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався, згідно вимог розділу ІІ п. 16 Додатку до положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, що затверджене наказом Міністерства інфраструктури України від 03.07.2017 № 235, класифікувати як аварію, та згідно з п. 6.4 Тимчасового порядку службового розслідування транспортних подій в ПАТ «Українська залізниця» віднести за «іншими».

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи та матеріалами кримінального провадження № 0004685.

Задовольняючи частково позов, суд виходив з того, що АТ «Українська залізниця», як володілець джерела підвищеної небезпеки, має нести відповідальність за завдану позивачці шкоду.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з пунктом 4 Положення про класифікацію транспортних подій на залізничному транспорті, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України від 03.07.2017 № 235 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.07.2017 за № 904/30772, аварія з особами, завдана рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався, - це будь-яка подія (випадок), пов`язана з травмуванням або загибеллю сторонніх осіб та/або працівників залізничного транспорту, спричинена рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався.

Відповідно до частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (стаття 1168 ЦК України).

За змістом частин 1, 2, 5 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Виходячи з наведених норм права, шкода, спричинена внаслідок аварії з особами, завданої рухомим складом залізничного транспорту, що переміщався, з вини машиніста, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував потягом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, якщо інше не встановлено законом, розмір відшкодування з особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має бути зменшено (частина 2 статті 1193 ЦК України).

Доказів того, що причиною нещасного випадку на залізниці стали умисні дії ОСОБА_3 відповідач не надав.

Отже, суд першої інстанції правильно установив, що син позивачки загинув внаслідок транспортної події під час руху поїзда (джерела підвищеної небезпеки) та поведінки потерпілого у вигляді нехтування ним Правилами безпеки на залізничному транспорті України.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 1, пунктом 2 частини 2, частинами 3 і 5 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про завищений розмір морального відшкодування, оскільки при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції урахував глибину та тривалість моральних страждань ОСОБА_2 , яких вона зазнала внаслідок смерті сина, грубу необережність потерпілого, що сприяла виникненню шкоди, та із застосуванням принципів розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 150000 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про недоведеність позивачкою обставин заподіяння моральної шкоди і розміру моральних страждань.

Сам факт загибелі сина ОСОБА_2 у результаті транспортної події під час руху поїзда є безумовним свідченням глибини та тривалості моральних страждань матері, враховуючи те, що згідно з частиною 1 статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають та фактично зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України»).

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта