Справа № 692/6/23
Провадження № 2/692/50/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року смт Драбів

Драбівський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Левченко Л.О.

за участю: секретаря с/з Савенко О.В.,

позивача ОСОБА_1 ;

представника позивача ОСОБА_2 ;

представника відповідача ОСОБА_3 ;

представника 3-ї особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт Драбів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , треті особи: Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради, комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Драбівської селищної ради Черкаської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6 про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

І. Зміст позовних вимог.

Свій позов ОСОБА_5 обґрунтовує тим, що перебував з відповідачкою ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі, який 30.01.2020 розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відразу після народження дитини ОСОБА_6 прийняла рішення проживати з донькою у своїх батьків у смт Драбів, Золотоніського району Черкаської області. Позивач вказує, що малолітня дочка проживає на даний час разом з матір`ю, яка постійно чинить перешкоди у спілкуванні батька з дитиною з часу розлучення, а саме повністю відмовляє батькові у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, кожна спроба поспілкуватись з дитиною закінчується конфліктом, що негативно впливає як на саму дитину, так і порушує права батька. Врегулювати дане питання через укладення відповідного нотаріально посвідченого договору або через орган опіки та піклування відповідачка категорично відмовляється, тому позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом.

Зазначає, що у період з 2015 по 2021 рік позивач обіймав посади в органах прокуратури Тернопільської області і робоче навантаження унеможливлювало в достатній мірі брати участь у вихованні дитини. Проте ним вживались всі можливі заходи з метою забезпечення щомісячних побачень з донькою. В подальшому, у зв`язку з перешкоджаннями ОСОБА_6 , побачення батька з донькою відбувались рідше. З метою нівелювання фактору територіальної віддаленості, позивач у 2021 році перевівся на роботу до м. Києва, де проживає на даний час.

Однак, за цей час, незважаючи на численні спроби домовитись про зустріч з донькою, відбулось тільки 2 побачення. На кожну щотижневу пропозицію відповідач знаходила причини відмови. З 2020-2021 років номер мобільного телефону ОСОБА_5 знаходився у «чорному списку» абонента ОСОБА_6 , внаслідок чого позивач був позбавлений можливості в достатній мірі спілкуватись зі своєю дочкою. Остання зустріч позивача з дочкою відбулась 17.07.2022р. в присутності матері, тривала 20 хвилин, під час зустрічі відповідач вела себе агресивно, вигадувала причини для припинення зустрічі.

Хоча батьки дійшли згоди про надання позивачу змоги щотижня спілкуватись у режимі відеоконференції через месенджери та щомісяця зустрічатись з донькою поза межами смт. Драбів, з серпня 2022 року абонентський номер мобільного телефону ОСОБА_5 був заблокований ОСОБА_6 та узгоджених домовленостей остання не дотримувалась.

Позивач зазначив, що вживає заходів для необмеженого спілкування зі своєю донькою ОСОБА_7 особисто, засобами: телефонного, поштового, електронного та іншого способу зв`язку, однак безрезультатно.

Наразі фактичне місце проживання ОСОБА_6 з ОСОБА_7 позивачу невідоме.

Також Позивач вказує, що як батько любить свою дочку, хвилюється за неї, піклується про неї, допомагає матеріально, має стабільний самостійний дохід, позитивно характеризується, не має шкідливих звичок і його участь у вихованні дочки відповідатиме її найкращим інтересам та позитивно впливатиме на дитину.

Тому просить суд усунути йому перешкоди у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_7 та визначити порядок участі у вихованні дитини згідно з наступним графіком побачень:

-безперешкодні побачення без присутності матері дитини два дні на місяць з яких:

перший день - субота перших вихідних кожного місяця з 09:00 до 20:00, другий день - субота третіх вихідних кожного місяця з 09:00 до 20:00;

-безперешкодні побачення в присутності матері дитини, безперервно протягом 4-х годин, у наступні святкові дні: 1 січня, 7 січня, 1 вересня (свято першого дзвоника у школі), 14 вересня (день народження дитини), ІНФОРМАЦІЯ_2 (іменини Злати), у святкування Трійці та Пасхи, 19 грудня (день св. Миколая);

-безперешкодне проведення відпустки з дитиною без присутності матері дитини до семи днів на рік під час відпустки батька з урахуванням відвідування дошкільного (або шкільного) закладу дочки;

-час зустрічей у святкові дні та під час відпустки батька батьки вирішують самостійно між собою, враховуючи рівність їх прав та обов`язків, а також виходячи з найкращих інтересів дитини. Передача дитини від матері батьку для побачень за вищенаведеним графіком здійснюється за місцем проживання або перебування матері та дитини із обов`язковим завчасним (за три дні до дати зустрічі) повідомленням матір`ю батька про таке місце.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі.

Ухвалою суду від 19.01.2023р. провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, запропоновано надати відповідачу відзив, позивачу відповідь на відзив, третім особам - пояснення по справі.

14.02.2023р. до суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками, у якому відповідач вказала, що майже всі доводи позивача не відповідають дійсності. Зазначила, що одружилась з позивачем 16.09.2015 року, сторони проживали разом в місті Тернопіль. Після після одруження відповідач завагітніла і після цього стосунки почали руйнуватись з сімейно-побутових причин. Після народження дочки ОСОБА_8 відповідач перші три місяці проживала у своїх батьків, потім повернулась до м. Тернопіль. Позивач допомоги відповідачці та дочці у побутових питаннях не надавав, їх станом здоров`я не цікавився, створював конфліктні ситуації. З початку 2018 року відповідач разом з дитиною почала проживати з дитиною у смт. Драбів Черкаської області. Позивач дуже рідко телефонував, у розмовах застосовував принизливі та нецензурні висловлювання. Раз на рік позивач приїздив до смт. Драбів нібито побачитися з дитиною, але інтересу до дочки не проявляв, принизливо ставився до відповідачки. У 2020 році шлюб сторін розірвано. Доки дочка була маленькою, позивач її життям, станом здоров`я та оточуючими матеріально-побутовими умовами не цікавився.

Відповідачка вказала, що через відсутність участі позивача у житті доньки на сьогодні між позивачем та дочкою відсутній емоційній зв`язок. Дитина називає його по імені, своєю сім`єю вважає відповідачку та її цивільного чоловіка.

Вказує, що неучасть у житті дитини є вибором позивача, а відсутність емоційного зв`язку з дитиною - наслідком вибору не приймати участь у житті дитини, а не перешкод, яких об`єктивно ніхто не чинив. Зазначила, що під час останньої зустрічі у липні 2022р. дочка весь час питала, коли позивач поїде.

Уточнила, що станом здоров`я, вихованням, благополуччям дочки займаюся відповідач разом з цивільним чоловіком. Позивач не приходив до садочка чи до лікаря, не відвідав жодного гуртка чи концерту за участі дочки.

Також вказує, що не забороняла позивачу бачитися з донькою чи приймати участь у її вихованні, він сам того не бажав і не проявляв ініціативи. Під час телефонних розмов сторін, відповідач йому не не відмовляла, а просила враховувати розпорядок дня дитини та ту обставину, що дитині комфортна буде така зустріч на знайомій та безпечній для неї території в присутності когось із близьких.

Вважає, що позивач не бере до уваги відсутність емоційного зв`язку з донькою та будь-якої інформації про розпорядок дня дитини, її вподобання і звички. Вимоги позивача про зустрічі батька з дитиною без присутності матері не є релевантними для дотримання найкращих інтересів доньки і за обставин, що склалися, права позивача не можуть мати приоритет над правами малолітньої дитини. Також вважає, що спілкування позивача з донькою має відбуватися у присутності відповідача поступово, можливо із залученням спеціалістів. За таких умов, просила позовні вимоги щодо встановлення кількості та способу побачень позивача з дитиною вирішити з урахуванням висновку експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи після його отримання.

02.03.2023р. до суду надійшла відповідь відзив на позовну заяву, в якій позивач вказав, що заперечення ОСОБА_6 щодо наведених обставин та правових підстав позову не відповідають дійсності та мають на меті створити негативний образ позивача перед судом для подальшого перешкоджання його участі у вихованні дочки. Зазначив, що під час останньої зустрічі позивача з дочкою, яка відбулась за участю відповідача, остання провокувала ОСОБА_5 до конфлікту з метою створення напруженої і некомфортної обстановки. Вважає, що є обставини, що свідчать про негативний вплив на психо-емоційний стан дитини при спілкуванні з батьком за участі матері. Вказав, що любить свою дочку та вживає всіх можливих законних заходів для налагодження з нею стосунків, психологічно переживає через неможливість проведення часу зі своєю дочкою. Зазначив про агресивну поведінку ОСОБА_6 , яка негативно впливає на психологічний стан ОСОБА_7 та зумовлює виважений підхід ОСОБА_5 до захисту прав дочки та батька в правовому порядку. Тому просив позовні вимоги задовольнити, усунути перешкоди у вихованні неповнолітньої дочки та визначити порядок участі у вихованні дитини з гідно з графіком, який відповідає графіку, вказаному позивачем у своєму позові.

Відповідачем надано заперечення на відповідь на відзив, у якому відповідач вказує, що відповідь не відзив не містить жодного аргументу на доводи та докази відповідача, а містить лише оціночні судження, суть тексту стосується умислу відповідача на створення окремої сім?ї, текст наповнений гендерно-дискримінаційними висловлюваннями, окрім того, відповідь на відзив подана після спливу строку, встановленого судом.

Також від представника позивача в підготовчому провадженні 02.03.2023р. надійшло клопотання/заява про виклик та допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також про долучення до матеріалів справи копій документів, вказаних у додатках, а від представника відповідача 16.03.2023р. надійшло заперечення на клопотання (заяву), у якій сторона відповідача заперечувала проти задоволення клопотання про виклик свідків та доручення копій документів. У ході підготовчого провадження клопотання про допит свідків задоволено. У задоволенні клопотання про долучення до матеріалів справи копії заяви представника ОСОБА_5 від 11.11.2022р. №03/103, копії адвокатського запиту від 11.11.2022р. №03/104, відповіді служби у справах дітей Драбівської селищної ради Черкаської області від 21.11.2022р. №276/05-02, рішення № 7 комісії з питань захисту прав дитини від 21.02.2022р. відмовлено, оскільки такі документи подані з порушенням строків, визначених ч .2 ст. 83 ЦПК України та без обґрунтування неможливості подати такі документи.

06.04.2023р. від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи та виклик експерта для надання усних пояснень щодо висновку з висновком експерта № СЕ-19-23/8479-ПС від 15.03.2023р. та доданими документами.

17.05.2023 до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Драбівської селищної ради Черкаської області від 15.05.2023р.

Ухвалою суду від 17.05.2023р. підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до розгляду по суті.

Окрім того, від учасників справи надходили клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та про допит свідків і експерта у режимі відеоконференції.

ІІІ Позиції сторін та пояснення учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 пояснив, що до 2018р. сторони проживали разом приблизно 40% свого часу, відповідач проживала у смт. Драбів та у м. Тернопіль. У м. Тернопіль відповідач проживати не любила, у неї погіршувався емоційний стан, було важко, оскільки місце роботи позивача було територіально віддалено. З моменту народження дитини між сторонами виникали побутові конфлікти. Відповідач поїхала до смт. Драбів і через 3 роки почала вживати заходів для припинення спілкування позивача з дочкою. Позивач переїхав до м. Київ щоб бачитись з дочкою. Коли минулого року приїхав на день народження дочки - відповідач разом з нею виїхала у невідомому напрямку. Позивач пропонував передати дочці телефон для спілкування з нею, однак у цьому йому було відмовлено. Дочка повідомила, що у смт. Драбів вже не проживає. При спілкуванні останнього разу у 2022р. з дочкою - це відбувалось протягом 15 хв. та у подальшому розпочався конфлікт між позивачем та відповідачем. Позивач хоче бачитись з дочкою без сторонніх впливів, так як це впливає на емоційний стан дитини. Також хоче приймати участь у вихованні та розвитку дочки, надавати можливість відвідувати виставки, зоопарки тощо, щоб дитина росла здоровою та щасливою. Вважає, що оскільки висновок органу опіки та піклування Драбівської селищної ради підписаний матір?ю відповідачки він є упередженим, рішення, яким він затверджений, прийняте в умовах конфлікту інтересів, а висновок експерта таким, що не повинен братись до уваги, оскільки зроблений на основі вихідних даних, наданих відповідачем та без його участі. Зазначив про наявність негативних відносин з відповідачем. Щодо участі у соціальному життя дитини зазначив, що усно спілкувався з відповідачем, яка вказала, що дитина до садочка систематично не ходить у зв`язку з військовим станом та тривогами, про відвідування дитиною гуртків дізнався з матеріалів справи. Щодо спілкування з дитиною вказав, що перші три роки спілкування відбувалось періодично, далі раз на місць, на 2 місяці, раз на півроку. Позивач хотів отримувати відомості про стан здоров`я дитини, однак відповідач йому відмовила. З метою забезпечення найкращих інтересів дитини позивач бажає приймати участь у її житті та хоче бачити дочку у законний спосіб. На задоволенні позову наполягав, просив надати можливість спілкування з дочкою без участі сторонніх осіб.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Горбатенко Я.О. правову позицію позивача підтримав, зазначивши, що сторони перебували у шлюбі та мають спільну дитину, позивач жив у м. Тернопіль, який є значно віддаленим від смт Драбів та переїхав до м. Києва щоб бачитись з дочкою. Відповідач виїхала до смт Драбів і з 2022р. чинить перешкоди позивачу, зокрема, у спілкуванні з дочкою телефоном та при особистому спілкуванні під час відвідувань. Позивач любить дитину і хоче брати участь у її вихованні. Зазначив, що вимоги позову є розумними і позивач не зловживає своїми правами. Вказав, що сторони мають рівні права щодо участі у вихованні дитини. Відповідач перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, оскільки сама не хоче спілкуватись з позивачем. Вважав, що спілкування позивача з дочкою без участі матері буде сприяти налагодженню контакту між ними. Зазначив, що висновок експерта є однобічним, необ`єктивним та носить рекомендаційний характер, а висновок органу опіки та піклування ґрунтується на вказаному висновку експерта та затверджений зацікавленою особою матір?ю відповідача.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не прибула, її правову позицію висвітлила представник - адвокат Гриценко Л.О., яка пояснила, що позиція відповідача зазначена у відзиві на позов. Представник уточнила, що відповідач не чинила перешкод позивачу у побаченні з дитиною оскільки розуміє, що батько повинен спілкуватись з дитиною. Вважає, що надані позивачем докази, що вказують на вчинення відповідачем перешкод, є неналежними та недостатніми, докази того, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні телефоном відсутні, наголосила на наявності конфліктів між сторонами. Зазначила, що питання побачень з дитиною повинно бути врегульоване, тривалість та систематичність необхідно визначити з урахуванням інтересів дитини. Пояснила, що позовні вимоги позивач визнає частково, оскільки графік побачень повинен бути введений в життя дитини поступово. Уточнила, що у висновку експерта враховано думку дитини, з якою спілкувалась експерт-психолог, і необхідно врахувати індивідуальність, безпеку та вразливість дитини. Побачення батька з дитиною не є пріоритетними у порівнянні з інтересами дитини. Надала інформацію щодо обставин справи зі слів відповідача ОСОБА_6 , що у цілому відповідає інформації, вказаній у відзиві щодо обставин одруження, спільного проживання сторін, народження дитини та причин виникнення конфліктів. Уточнила, що відповідач з дитиною повернулась до своїх батьків, оскільки їй так було краще у побутовому плані. Зазначила, що саме позивач був ініціатором конфліктів, який допомоги у складних ситуаціях не надавав. У 2018р. відповідач переїхала до своїх батьків, де проживає на даний час і протягом цих 5 років позивач телефонував рідко та говорив неприємні речі. Позивач після 2018р. приїздив один раз на рік до смт. Драбів, щоб побачитись з дитиною, особливого інтересу до дитини не проявляв. З 2020р. відповідач проживає з іншою людиною, яку дочка ОСОБА_7 вважає своїм батьком, однак під час спілкування з дитиною позивач наголосив, що саме він є батьком дитини і це є свідченням нерозуміння позивачем індивідуальності дитини. На думку відповідача, позивач самоусунувся від участі у житті дитини, йому ніхто не чинив перешкод у можливості приїздити та спілкуватись з дочкою. Вказала, що дитина повинна бачитись з батьком, однак і батько повинен робити для цього багато кроків, яких не робив.

Представник третьої особи - Управління сім`ї, молодіжної політики та захисту дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, заяв та клопотань не надсилав.

Представник третьої особи - комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Драбівської селищної ради Черкаської області Гайдай Л.Г. вказала, що сторони перебували у шлюбі та мають дитину. Умови проживання відповідача задовільні. Під час спілкування з відповідачем було отримано відомості зі слів матері, що позивач не цікавиться життям дитини. Під час прийняття рішення про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні дитини було враховано висновок експерта та відповідно до ст. 157 СК України зобов`язано матір не чинити перешкод у спілкуванні батька з дитиною. Щодо часу спілкування, вказаного у рішенні, зазначила, що такий час: з 11год. до 14 год. буде достатнім для спілкування, у подальшому час можна збільшити. Початок часу встановлено з урахуванням віку дитини та її індивідуальних та побутових потреб.

У судовому засідання свідок ОСОБА_10 пояснив, що з сторонами знайомий, зокрема, з відповідачем з 2015р., з позивачем раніше, з відповідачем підтримує нейтральні відносини. Вказав, що є хрещеним спільної дочки сторін. Також вказав, що позивач у приватних розмовах протягом тривалого часу повідомляв, що має проблеми у сімейному житті, тому відповідач поїхала до смт Драбів. У подальшому позивач забрав відповідача до м. Тернопіль, і свідок разом з сторонами приймав участь у різних заходах, першій річниці народження дитини, під час якого позивач проявляв себе турботливим батьком. У подальшому свідок спілкувався з відповідачем за допомогою телефону. У вересні 2021р. свідку було запропоновано відвідати дитину. Разом з позивачем він прибув до м. Києва, щоб у подальшому приїхати до смт. Драбів, однак у телефонній розмові відповідач повідомила позивачу, що зустріч не відбудеться з невідомих свідку причин. Цю розмову свідок чув не чітко, хоча вказав, що розмова відбувалась на підвищених тонах, і відповідачем застосовувалась ненормативна лексика, її поведінка була агресивною. З 2021р. позивач постійно повідомляв свідка, що йому чинять перешкоди у спілкуванні з дитиною. Свідок зазначив, що з відповідачем зустрічався востаннє у 2017р. на святкуванні дня народження дитини. Особисто свідком конфліктів між сторонами не був.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснила, що позивач є її сином, який одружився з відповідачем у 2015р. Обставини життя сторін їй відомі, оскільки вона проживала разом з сторонами до народження дитини, потім переїхала, однак приходила допомагати. У 2016р. у сторін народилась дочка ОСОБА_8 . Під час вагітності відповідач поїхала до смт. Драбів та періодично приїздила до м. Тернопіль. Позивач працював за 30 км від м. Тернопіль. З часом відповідач вирішила проживати у смт. Драбів. Свідок та відповідач спочатку підтримували відносини, які з часом охололи. Спілкування з дитиною у телефонному режимі було обмежено з різних причин. По часу тривало від 15 хв. до 2 годин. Пізніше дитина трубку не брала, потім номери було заблоковано. Коли позивач телефонував до своєї тещі спілкування було негативним. У 2019р. свідок з позивачем приїхала на день народження дитини, однак дитину відвезли у невідомому напрямку. Зараз позивач проживає у м. Київ і відповідач не дозволяє йому спілкуватись з дитиною. Свідок вказала про бажання усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та зазначила, що у м. Тернопіль є всі умови для такого спілкування. Пояснила, що коли позивач був у смт. Драбів, то відвідав садочок, однак там дитини не було. Також він телефонував відповідачу і її матері, однак невдало. Свідок також зателефонувала матері відповідача, але та слухавку не брала. Зазначила, що відповідач не хоче спілкуватись та не бере слухавку, перешкоджає у спілкуванні онлайн. Вважала, що спілкування позивача з дитиною повинно відбуватись без присутності матері, оскільки при ній дитина скута. Зазначила, що востаннє зустрічалась з відповідачем та ОСОБА_7 у вересні 2021р., спілкувалась з дитиною протягом години, потім планувала прибути у жовтні, однак не склалося. Свідок їздила одна, без позивача, оскільки такою була умова відповідача. Також вітання дитини відбуваються шляхом смс-повідомлень оскільки відповідач та її мати слухавку не брали. Свідок підтвердила, що позивач вживав заходів для спілкування з дитиною телефонуючи спочатку раз на місяць, потім рідше до відповідача та її матері. Щодо відвідування позивачем дитсадка вказала, що інформацією не володіє та що відповідач забороняла спілкуватись позивачу з дитиною без її присутності.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_11 надала пояснення щодо складеного нею висновку експерта. Зазначила, що це є експертиза ставлення дитини до батьків і процедурою не передбачено обов`язкову участь обох батьків під час її проведення, у даному випадку надання об`єктів на експертизу забезпечила відповідач. Вказала що відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, експертиза здійснюється в найкращих інтересах дитини, яка має право контактувати з обома батьками, експерт враховує умови проживання дитини, її відомості про батьків. На момент дослідження експертиза проводилась для встановлення стосунків дитини з батьком, які перебувають у стадії формування, оскільки спілкування між цими об`єктами було відсутнє. Експерт вказала, що спілкування має відбуватись в присутності матері оскільки стосунки є складними, фактично контакт має сформуватись з незнайомою людиною у безпечних умовах і для дитини безпечніше, коли поряд є знайома людина, що буде відповідати найкращим інтересам дитини та створить позитивні наслідки. Тому батько повинен сформувати ставлення до себе як безпечного дорослого. Якщо спілкування відбуватиметься без знайомої людини це може погіршити психологічний стан дитини. Для відновлення зв`язку необхідно підготувати дитину з розумінням її вікових особливостей, взаємодіяти з дитиною, комунікувати з нею. Необхідний системний характер побачень для встановлення стосунків. При цьому необхідна згода дитини на спілкування за сприяння безпечних дорослих, які будуть позитивно налаштовані. У разі відсутності бажання дитини спілкуватись, її не можна примушувати. Також зазначила, що мати надала інформацію особливого ставлення оскільки проживає безпосередньо з дитиною. Характеристику батька враховувати важливо, однак визначним є те, кого дитина включає до членів своєї сім?ї і питання стосувались як батька, так і матері. У разі, якби експертизу проводили за клопотанням батька, то бесіду було б проведено за його участі. Зазначила, що згідно з нормами ЦПК у разі відсутності контактів батька експерт сам його не викликає, а працює з матеріалами, наданими заявником. У даній справі експерту було достатньо об`єктів для дослідження, питання стояло щодо дитини, всі факти викладено у висновку. Також зазначила, що сварки сторін будуть психотравмуючим фактором для дитини.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 , виданого повторно 28.08.2019р. Драбівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками вказані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.01.2020р. шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано.

Відповідно до копії акту обстеження умов проживання від 01.02.2023р. начальником служби у справах дітей Драбівської селищної ради Гайдай Л.Т. та головним спеціалістом служби у справах дітей Драбівської селищної ради Федорець М.М. проведено обстеження умов проживання сім?ї ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Встановлено, що умови проживання добрі, для дитини створено відповідні умови, дитина забезпечена одягом та взуттям. За цією адресою проживають ОСОБА_6 мати, її співмешканець ОСОБА_12 , дочка ОСОБА_7 , бабуся дитини ОСОБА_13 , тітка дитини ОСОБА_14 .

Згідно копії довідки КНП «Драбівський ЦПМСД» Драбівської селищної ради Черкаської області б/н від 01.02.2023р., ОСОБА_7 знаходиться на обліку у педіатра, за станом здоров`я дитини звертались мати ОСОБА_6 та ОСОБА_12 .

Згідно копії заяви від 03.02.2023р. про призначення судової психологічної експертизи в рамках цивільної справи № 692/6/23 заявник ОСОБА_6 , (підекспертна особа ОСОБА_7 ) звернулась до Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру із вказаною заявою, у якій просила провести судову психологічну експертизу на її замовлення у зв`язку з цивільною справою № 692/6/23, зазначивши перелік питань.

Згідно Висновку експерта ДНДЕКЦ МВС України № СЕ-19-23/8479-ПС від 15.03.2023: ставлення дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , характеризується сприйняттям її позитивних якостей, позитивним емоційним впливом та наявністю безпечної прив`язаності. Ставлення дитини до батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , характеризуються: відсутністю сприйняття його як батька та як члена родини, наявністю амбівалентного ставлення, що обумовлено зацікавленістю до спілкування через купування ним подарунків та одночасно відсутністю сформованих стосунків і прив`язаності між ОСОБА_15 та дитиною, наявністю емоційного відторгнення до нього.

2. На момент дослідження ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажає бачитись із батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак це бажання сформовано внаслідок дитячої зацікавленості та бажання отримувати подарунки.

3. У зв`язку з тим, що стосунки між ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та батьком ОСОБА_5 не сформовані, та за умови відсутності злагодженої взаємодії всіх членів родини (біологічного батька, матері, чоловіка матері), яка буде спрямована на найкращі інтереси дитини, зустрічі дитини з батьком без присутності матері або інших значимих для дитини осіб можуть сприяти погіршенню психоемоційного стану.

4. З урахуванням найкращих інтересів ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ситуації, що склалася та приймаючи до уваги актуальне ставлення дитини до ОСОБА_5 , рекомендується організовувати та проводити зустрічі наступним чином:

-зустрічі мають відбуватись за згодою дитини;

-із попередньою психологічною підготовкою дитини;

-із злагодженою взаємодією батька із матір`ю щодо особливостей відновлення та комунікації з дитиною;

-з психологічною підготовкою батька та підвищення його освіченості щодо особливостей реакцій, поведінки дитини та яким чином сприяти відновленню контакту з дитиною;

-в дружній для дитини атмосфері взаємоповаги до всіх членів родини;

-на безпечній для дитини території;

-у присутності значимих для дитини осіб та/або за участю психолога (до встановлення довірливих стосунків батька з дитиною, що можна встановити за допомогою повторного дослідження);

-із бажаним психологічним супроводженням психолога членів родини дитини;

-із поступовим та системним контактом батька з дитиною, з метою сформування стосунків.

5. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , бажає проживати разом з мамою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12 , що обумовлено наявністю сприйняття дитиною їх як сімейного оточення, наявністю забезпечення ними психологічно-сприятливих умов для відчуття дитиною безпеки, комфорту, взаємної симпатії, близькості, довіри з боку дитини до членів родини та безпечною прив`язаністю до них.

Суд не приймає зауваження сторони позивача щодо однобічності та необ?єктивності вказаного висновку, оскільки експерт при наданні висновку сприймав лише доводи відповідача, виходячи з того, що сторона позивача не скористалась своїм правом та не клопотала перед судом про призначення такої експертизи в рамках даної справи.

Відповідно висновку № 03-18/455 від 15.05.2023р. органу опіки та піклування Драбівської селищної ради про визначення порядку участі батька ОСОБА_5 у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 , орган опіки та піклування Драбівської селищної ради вважає за доцільне визначити ОСОБА_5 такий порядок участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за місцем проживання дитини, у присутності значимих для дитини осіб або за участю психолога, із поступовим системним контактом батька з дитиною, з метою формування стосунків:

-перша та третя субота кожного місяця, з 11.00 до 14.00 години;

-безперешкодне спілкування по телефону;

-святкові дні за домовленістю з матір?ю дитини.

Якщо ОСОБА_5 не зможе у визначений час спілкуватися з дитиною, то інший день для спілкування батька визначають за спільною згодою.

Відповідно до статті 157 Сімейного кодексу України зобов`язати матір ОСОБА_6 не чинити перешкод щодо спілкування батька з дитиною.

Рішенням виконавчого комітету Драбівської селищної ради № 113 від 11.05.2023р. «Про затвердження висновку органу опіки та піклування про визначення способу участі батька у вихованні дитини», затверджено висновок органу опіки та піклування Драбівської селищної ради про визначення способу участі батька ОСОБА_5 у вихованні малолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд не приймає зауваження сторони позивача щодо упередженості висновку органу опіки та піклування з тих підстав, що він затверджений зацікавленою особою матір?ю відповідача, оскільки в матеріалах справи відсутні підтверджуючі цю обставину дані.

Суд не приймає до уваги копію довідки б/н від 01.02.2023р. ОСОБА_16 та копію тексту за підписом вихователя ОСОБА_17 , оскільки вказані документи не відповідають вимогам до офіційних документів, вони не мають відповідних реквізитів, особи, що їх видали жодним чином не підтверджені і клопотання про допит таких осіб в якості свідків не надходили, зі змісту даних документів не вбачається, що вказані у них особи можуть посвідчувати зазначені у документах факти, а обставини виготовлення даних документів викликають у суду сумніви.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За приписами ст. 7 СК України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

У відповідності до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в пункті 3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 141 СК України на батьків покладені рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

У відповідності до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Положеннями ст. 153 СК України закріплено право батька, матері та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежено законом.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як визначено частинами 1-3 статті 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Статтею 158 СК України передбачено порядок вирішення органом опіки та піклування спору щодо участі у вихованні дитини того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Так, за її змістом орган опіки та піклування за заявою матері, батька дитини визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно положень ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

У ході судового розгляду встановлено, що дитина ОСОБА_7 , постійно проживає з матір`ю ОСОБА_6 в смт Драбів, Золотоніського району Черкаської області, батько ОСОБА_5 проживає окремо, шлюб між батьками розірвано. Також встановлено, що востаннє ОСОБА_5 спілкувався із дочкою близько року тому у липні 2022р.

Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши надані матеріали суд вважає доведеним факт вчинення перешкод відповідачем в участі позивача у спілкуванні з дочкою телефоном, на що вказує, зокрема, як факт звернення з даним позовом так і пояснення свідків, на яких вказав позивач та які не спростовані стороною відповідача.

Про право батьків на спілкування з дітьми та важливість ролі батька в своїх рішеннях неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так, в рішенні по справі «A.V. проти Словенії» (заява № 878/13) ЄСПЛ нагадав, що згідно зі ст. 8 Конвенції держава несе позитивні зобов`язання щодо «ефективної поваги» до сімейного життя. Зокрема, в справах, що стосуються права контакту одного з батьків, держава зобов`язана вживати заходів з метою возз`єднання батьків зі своїми дітьми і сприяти такому возз`єднанню.

Враховуючи вищевикладене, з метою формування поступового та системного контакту батька з дитиною суд приходить до висновку, що слід зобов`язати відповідача ОСОБА_6 не чинити перешкодипозивачу ОСОБА_5 у спілкуванні телефоном з дочкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позиції сторони відповідача про обов`язкову участь матері під час спілкування батька з дочкою та посилання при цьому на висновок експерта та висновок органу опіки та піклування суд зазначає наступне.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до частини шостої статті 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо обов`язкової присутності матері під час спілкування батька з дочкою у зв`язку його недостатньою обґрунтованістю. Також суд вважає, що присутність матері під час спілкування позивача з дитиною не є доцільною за наявності встановлених неприязних стосунків між позивачем та відповідачем.

Проведення зустрічей батька із дочкою виключно у присутності матері є необґрунтованим, оскільки такі вимоги обмежують права батька та дитини на безперешкодне особисте спілкування, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 07 червня 2023 року по справі № 607/2272/22.

Тому суд вважає за необхідне, з метою формування стійких особистісних зв`язків та реалізації ними права на безперешкодне спілкування як батька та дочки, надати можливість позивачу ОСОБА_5 спілкуватись з дочкою ОСОБА_7 без присутності матері під час суботніх зустрічей згідно графіку, що не виключає присутності значимих для дитини осіб або психолога.

Щодо визначення у графіку часу зустрічей слід вказати наступне. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою«MAMCHUR v. UKRAINE»,№ 10383/09, § 100).

Відповідно до положень ч. 1,2 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

При вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини, які полягають зокрема в забезпеченні її розвитку у стійкому середовищі, а встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Окрім наведеного, суд вважає, що реалізація одним із батьків свого права на спілкування з дитиною у будь-якому разі не повинна перешкоджати нормальному розвиткові дитини.

Відповідач, будучи батьком дитини прагне спілкування із нею, оскільки участь у вихованні та розвитку дитини є його правом та обов`язком.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 не контактувала з батьком близько 1 року, вік дитини та ту обставину, що за цей час дочка віддалилась від батька, з метою адаптації дитини, надання можливості батьку відновити контакт з дочкою, забезпечення здорового психічного та психологічного стану дитини, а також враховуючи фізіологічні потреби дитини такі як сон, прийняття їжі та інше, суд вважає за необхідне визначити час побачень позивача з дитиною іншим чином: викласти інший графік побачень, ніж той, що вказав позивач: першої та третьої суботи кожного місяця з 11:00 год. до 18:00 год.При цьому суд зауважує на необхідності враховувати батьками бажання та фізичну можливість дитини відвідувати такі зустрічі. В іншій частині позовні вимоги належить залишити без змін.

Також суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача тому належить стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір в сумі 992,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 19, 141,150- 153, 155, 157-159 СК України, ст.ст. 1, 2, 5, 10-13, 77-78, 81, 89, 141, 142, 223, 247, 259, 263-265, 273, 279, 280, 354 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Усунути перешкоди ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вихованні неповнолітньої доньки - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити наступний порядок участі у спілкуванні та вихованні дитини, із поступовим та системним контактом батька з дитиною з метою формування стосунків.

Визначити ОСОБА_5 дні та години зустрічей з його неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступним чином:

-першої та третьої суботи кожного місяця з 11:00 год. до 18:00 год. без присутності матері дитини;

-у святкові дні: 1 січня, 7 січня (Різдво), 1 вересня (свято першого дзвоника у школі), 14 вересня (день народження дитини), 26 жовтня (іменини дитини), у святкування ОСОБА_18 та Пасхи, 19 грудня (день св. Миколая) у присутності матері дитини, безперервно протягом 4-х годин;

-термін відпочинку: до семи днів на рік під час відпустки батька з урахуванням відвідування дошкільного (або шкільного) закладу доньки, без присутності матері дитини.

Час зустрічей у святкові дні та під час відпустки батька, батьки вирішують самостійно між собою, враховуючи рівність їх прав та обов`язків, а також виходячи з найкращих інтересів дитини. Передача дитини від матері батьку для побачень за вищенаведеним графіком здійснюється за місцем проживання або перебування матері та дитини із обов`язковим завчасним (за три дні до дати зустрічі) повідомлення матір`ю батька про таке місце.

З метою формування поступового та системного контакту батька з дитиною, зобов`язати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не чинити перешкод батьку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ,у спілкуванні з нею телефоном.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути ОСОБА_19 на користь ОСОБА_5 на відшкодування витрат по сплаті судового збору 992,40 грн.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення у порядку встановленому чинним законодавством.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ,зареєстрована за адресою АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Л.О. Левченко

Повний текст рішення виготовлено 01 вересня 2023 року.