Справа № 527/411/23
провадження 2/527/281/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Свістєльнік Ю.М.,

за участю секретаря судових засідань Бородіної Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який подано представником адвокатом Губиною Анною Юріївною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду,-

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2023 року адвокат Губина А.Ю., що діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що 05 липня 2021 року поліцейським СРПП ВП№1 КРУП ст.с-нт. поліції Грищук П.П. стосовно ОСОБА_1 було складено Протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №006366, про те що 05.07.22 року об 11 год. 09 хв. в с.В.Кринки по вул.Маяковського гр. ОСОБА_1 керував ТЗ «Богдан» з причіпом «ПВА» д.н.з. НОМЕР_1 який мав технічні несправності, а саме на одну вісь причіпа встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора. Порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.31.4.5 «г» ПДР, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 . Цього ж дня поліцейським СРПП ВП№1 КРУП ст. л-нт. поліції Бабенко В.Г. стосовно ОСОБА_1 була складена Постанова серії БАВ №588197 про накладення адміністративного стягнення, передбаченого за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень з огляду на те, що ОСОБА_1 керував автомобілем з причіпом ПВА д.н.з. НОМЕР_1 , на якому не працювали задні габаритні ліхтарі, покажчики поворотів та на одну вісь причіпа встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора, водій та пасажир не користувались пасками безпеки, не подав сигнал світлового покажчика повороту відповідного напрямку перед зупинкою та не увімкнув аварійку після зупинки на вимогу поліцейського, чим порушив п.п.31.4.3 «а», 31.4.5 «г», 2.3 «в», 9.2 «а», 9.9 «б» ПДР України.

Також вказала, що постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року у справі № 527/1222/22, яка набрала законної сили 30.09.2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року у справі № 527/1343/22, яке набрало законної сили 30.09.2022 року, було скасовано постанову серії БАВ №558197 від 05.07.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення - закрито.

Зазначила, що внаслідок незаконних дій вказаних поліцейських СРПП ВП№1 КРУП ГУНП в Полтавській області, ОСОБА_1 двічі незаконно було притягнуто до адміністративної відповідальності (за ч.4 ст.121 КУпАП, ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП), чим заподіяно йому моральних страждань, які полягали у переживаннях щодо розголосу вказаних фактів за місцем його проживання, у зв`язку з побоюванням громадського осуду. Під час складання протоколу та постанови з ним в машині їхали батько та ще двоє односельців, які потім в селі розповіли, що його оштрафували і забрали права, він протягом всього часу поки йшли суди, пояснював односельцям, яких зустрічав, що сталось, чому він не винуватий, але це дуже емоційно його пригнічувало, бо хтось співчував, а хтось посміхався і казав, що за права можеш забути, та він дуже важко переносив такі розмови і потім довго не міг відійти від хвилювань. Окрім цього, він знаходився у постійному стресі через можливе позбавлення права щодо керування транспортним засобом судом, необхідністю нести витрати на правничу допомогу. Змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката, що також потребувало і витрачання власного часу і грошових коштів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, представник вказала, що розмір заподіяної ОСОБА_1 моральної шкоди позивач оцінює у суму 16109,00 грн., це сума, яка необхідна для того, щоб хоч якимось чином загоїти отримані душевні страждання та моральні переживання, які позивач отримав, а також відновити його психічний та психологічний стан.

Також вказала, що ОСОБА_1 незаконними діями відповідача було завдано і матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на адвоката у сумі 5000 грн. та 510 грн. штрафу, які були сплачені ОСОБА_1 як адміністративне стягнення відповідно до постанови серії БАВ № 588197 від 05.07.22 року, винесеною поліцейським СРПП ВП №1 КРУП Бабенко В.Г, ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП, яка була скасована рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року (справа № 527/1343/22), що також підлягає відшкодуванню.

Враховуючи вищевикладене, представник прохала задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.03.2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

28.03.2023 року на адресу суду від відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву представник відповідача зазначає, що сам факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнений останнього до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. За відсутності належних та допустимих доказів упередженого ставлення поліцейських СРПП ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП до позивача, знущання над ним, наявності злого умислу чи грубої недбалості, спрямованих на ухвалення завідомо незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту спричинення моральних та душевних страждань, сам лише факт нервозності та перебування у стресовій ситуації внаслідок викликів до суду, судових засідань, пліток, що розповсюджувалися по селу, про який вказано у позові, не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю працівників СРПП ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Отже, позивачем в порушення вищезазначених норм не доведено наявність шкоди завданої йому, в т.ч. ГУНП в Полтавській області, доказів наявності завданої шкоди ні суду, ні шкоди, яка підлягає стягненню та є не зрозумілим з чого виходив позивач визначаючи розмір моральної та матеріальної шкоди.

Таким чином, обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, є недоведеними, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

05.04.2023 року на адресу суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідача. В обґрунтування якого остання вказує, що діями відповідача позивачеві завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу та скасування постанови про накладення стягнення, свідчить про те, що позивача двічі притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, у цьому випадку застосуванню підлягає Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи були понесені особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Крім того вказала, що стосовно матеріального відшкодування, то воно підтверджується наданими до суду доказами понесення позивачем матеріальних втрат у зв`язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала на адресу суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача та його представника відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористалися своїми процесуальними правами.

Представники відповідачів у судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи про день та час розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, суд вважає, за можливим розглянути справу у їх відсутності.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Згідно копії Протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №006366 від 05.07.2022 року вказано, що 05.07.22 року об 11 год. 09 хв. в с.В.Кринки по вул.Маяковського гр. ОСОБА_1 керував ТЗ «Богдан» з причіпом «ПВА» д.н.з. НОМЕР_1 який мав технічні несправності, а саме на одну вісь причіпа встановлено шини різних моделей з різними малюнками протектора. Порушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.31.4.5 «г» ПДР, за що передбачена відповідальність ч.4 ст.121 КУпАП, та тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_2 (а.с.7).

Згідно копії Постанови серії БАВ №588197 від 05.07.2022 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 510 грн, за порушення вимог п.п.31.4.3 «а», 31.4.5 «г», 2.3 «в», 9.2 «а», 9.9 «б» ПДР України (а.с.8).

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року у справі № 527/1343/22, яке набрало законної сили 30.09.2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Полтавській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задоволено та скасовано постанову серії БАВ №558197 від 05.07.2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, а справу про адміністративне правопорушення закрито (а.с.9-11).

Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року у справі № 527/1222/22, яка набрала законної сили 30.09.2022 року, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адмінправопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.12-13).

Так, оцінюючи можливість реалізації позивачем свого права на відшкодування моральної шкоди, внаслідок його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, варто звернути увагу на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цьогоКодексу).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Пунктом 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Аналогічні висновки викладені у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 10 січня 2019 року в справі №532/1243/16-ц (провадження №61-34251св18), від 26 лютого 2020 року в справі №142/143/17 (провадження №61-5739св19), а також об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц.

Варто наголосити, що постанови та рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 року, які набрали законної сили 30.09.2022 року, мають для суду преюдиційне значення. Із їх змісту встановлено порушення прав ОСОБА_1 та факт його незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, який в першу чергу породжений неправомірними діями уповноваженої особи УНП в Полтавькій області.

Таким чином, будучи незаконно притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.121, ч.1 ст.121, ч.5 ст.121, ч.2 ст.122, ст.125 КУпАП внаслідок незаконного ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, (складання стосовно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення, збирання доказів, які не можуть вважатись належними та допустимими, безпідставне обвинувачення позивача у вчиненні діянь, яких він не вчиняв), ОСОБА_1 , відповідно до вказаних нормативно правових актів, підтверджених усталеною судовою практикою, має право на відшкодування моральної шкоди.

Щодо розміру моральної шкоди, завданої позивачу.

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно із вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості, вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача.

Визначаючи розмір моральної шкоди, яку зазнав ОСОБА_1 суд враховує, що внаслідок незаконних дій уповноваженої особи УНП в Полтавькій області, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку із притягнення його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв. Внаслідок ініціювання провадження у справі про адміністративне правопорушення, було порушено його звичний розклад життя, позивач змушений був звертатись за допомогою до фахівців у галузі права, переживати страждання доводячи свою невинуватість перед посадовими особами Національної поліції, які в свою чергу не перевіривши достовірність обставин, тривалий час продовжували обвинувачувати його у вказаних діяннях. Близько двох місяців після ініціювання провадження, ОСОБА_1 перебував під обвинуваченням та не міг отримати ефективного захисту та розгляду справи. Соціальні зв`язки позивача також зазнали негативних змін. Окрім того, позивача було позбавлено права керування транспортним засобом, що призвело до пригнічення психологічного стану ОСОБА_1 . Вказані душевні страждання знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із діями завдавача шкоди.

Окремо, суд звертає увагу на позицію представника УНП в Полтаській області, який не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , незважаючи на існування судових рішень, якими встановлено неправомірність дій працівників поліції. Всупереч Конституційним та галузевим принципам про обов`язковість судового рішення, представник відповідача фактично не визнає викладені у рішеннях Глобинського районного суду Полтавської області факти та обставини, продовжує наголошувати, що дії працівників поліції не визнавались незаконними та протиправними, чим ставить під сумнів законність обов`язкового до виконання та такого, що вступило в законну силу, судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись принципами розумності, виваженості і справедливості, суд приходить до висновку, що розмір компенсації моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 у розмірі 2000 грн. буде справедливою сатисфакцією потерпілої сторони внаслідок дій неправомірного характеру з боку посадових осіб органу державної влади, які перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із погіршенням психологічного стану позивача.

Щодо матеріальної шкоди, завданої позивачу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Відповідно до положень пунктів 3, 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; моральна шкода.

Майнова (матеріальна) шкода становить 510 грн. (сплата штрафу).

Майнова та моральна шкода, що підлягають відшкодуванню ОСОБА_1 повинна стягуватися з Державного бюджету України, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18), в якій вказано, що резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Стаття 137 ЦПК України передбачає, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді першої інстанції правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Губиною А.Ю. на підставі ордеру від 20.02.2023 року серії ВІ №1130080 та укладеного 20.02.2023 року договору про надання правової допомоги №20 (а.с.18, 21).

За надання правничої допомоги ОСОБА_1 сплатив адвокату Губині А.Ю. 5000 грн., що підтверджується квитанцією від 27.02.2023 року (а.с.22), за виконану адвокатом роботу згідно з актом наданих послуг від 28.02.2023 року (а.с.20).

Клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України матеріали справи не містять.

Таким чином, за рахунок Державного бюджету України підлягають компенсації на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат за надання адвокатом Губиною А.Ю. правничої допомоги.

Відповідно до ч.6 статті 141 ЦПК України судові витрати, від яких звільнений позивач, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , який подано представником адвокатом Губиною Анною Юріївною до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури та суду задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 2000 грн., матеріальної шкоди 510 грн., та в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 5000 грн.

Судові витрати на сплату судового збору компенсувати за рахунок держави.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Повний текст рішення суду складений 14.09.2023 року.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 );

Представник позивача адвокат Губина Анна Юріївна (адреса: 39200, Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Соборна, буд. 48);

Відповідачі: Головне управління Національної поліції в Полтавській області (місце знаходження: 36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, буд. 83, ), Державна казначейська служба України (місце знаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, буд. 6, ).

Суддя Ю. М. Свістєльнік