Справа № 297/701/19
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 вересня 2023 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Кожух О. А., Кондора Р. Ю.,

за участі секретарки судового засідання Терпай С. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2019 року, ухвалене суддею Галом Л.Л.,

у с т а н о в и в:

У квітні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.03.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 6 300 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70, складає між нею і банком договір про надання банківських послуг.

При укладенні договору сторони керувалися вимогами ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання).

Банк за укладеним договором свої зобов`язання з надання кредиту виконав повністю. Натомість відповідачка ОСОБА_1 своїх зобов`язань належним чином не виконує, а саме не сплачує кредит і відсотки за користування ним унаслідок чого станом на 31.01.2019 у неї перед банком виникла заборгованість у розмірі 197 388,74 грн, яка складається з 6 248,09 грн простроченого тіла кредиту, 186 356,11 грн прострочених відсотків та 4 784,54 грн заборгованості за пенею та комісією.

Посилаючись на те, що відповідачка зазначену заборгованість не погасила, а також кредитодавець на власний розсуд може вимагати від боржника будь яку частину заборгованості за кредитом, тому банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 124 725,31 грн, яка складається з 6 248,09 грн простроченого тіла кредиту та 118 477,22 грн прострочених відсотків за період з 30.03.2011 по 30.07.2018, а також 1 921 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2019 року цей позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по кредиту за договором №б/н від 30.03.2011 у розмірі 1 000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представниця АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Крилова О.Л. просила скасувати зазначене рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту та неустойки і задовольнити ці позовні вимоги. В іншій частині рішення суду просила залишити без змін, а також вирішити питання про розподіл понесених судових витрат.

Скарга мотивована тим, що місцевим судом належним чином не звернуто уваги на те, що підписуючи аннкету-заяву ОСОБА_1 підтвердила свою згоду про приєднання до договору банківського обслуговування, а відтак здійснила волевиявлення і погодилася з визначеними умовами кредитування, у тому числі і щодо порядку і розміру нарахування відсоткової ставки.

Також відповідачка підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», в якій сторони визначили розмір базової відсоткової ставки у розмірі 2,5% на місяць, розмір відсоткової ставки на суму несанкціонованого перевищення ліміту кредитування 3,75%, розмір, порядок та строк погашення кредиту (щомісячні обов`язкові платежі), підстави, розмір та порядок нарахування неустойки пені та штрафів.

Доказом користування кредитними коштами є виписка по рахунку. У цій виписці обліковується кожна складова кредитного зобов`язання, зазначені всі операції із погашення заборгованості, а також зняття грошових коштів, розмір нарахованих відсотків та штрафних санкцій за порушення зобов`язання.

Ураховуючи те, що сторони погодили між собою всі істотні умови договору і банк надав відповідачці кредит, а остання його не повернула, тому місцевий суд безпідставно відмовив у задоволенні позову.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відповідачка ОСОБА_1 не скористалася.

Сторони у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. У поданому суду клопотанні від 04.09.2023 представниця позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» адвокатка Гриниха Т.Ю. просила відкласти розгляд справи на інший термін у зв`язку з її участю в іншому судовому засіданні. Зважаючи, що повідомлені представницею позивача причини неявки в судове засідання не є поважними, а тому неявка сторін, на переконання колегії суддів і відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Апелянтом рішення суду в частині вирішення позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 000 грн простроченого тіла кредиту не оскаржується, а відтак, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом не перевіряється.

Предметом апеляційного перегляду в цій справі є рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 5 248,09 грн заборгованості за кредитом та 118 477,22 грн відсотків за користування кредитом за період з 30.03.2011 по 30.07.2018.

Відмовляючи у задоволенні цих позовних вимог банку суд першої інстанції виходив із їх недоведеності та необґрунтованості.

Проте колегія суддів у повній мірі з таким висновком суду першої інстанції погодитись не може з таких підстав.

Судом установлено, що 30.03.2011 ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку, в якій указала свої анкетні дані, контактну інформацію, та в ній є відсутніми розмір кредитного ліміту, умови про відсоткову ставку за користування кредитом, а також порядок, розмір і умови відповідальності за порушення зобов`язань (а.с.8 і на звороті).

Також відповідачка ОСОБА_1 підписала довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 30.03.2011, в якій сторонами погоджено умови кредитування, а саме визначено тип картки, тип кредитної лінії - відновлювальна, валюта картрахунку гривня, базова відсоткова ставка -2,5% на місяць, розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним, нарахування пені, комісії і штрафу за порушення строків платежів (а.с.9).

До кредитного договору банк додав витяг із Умов і правил надання банківських послуг (а.с.10-33).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором № б/н від 30.03.2011, то станом на 31.01.2019 у відповідачки ОСОБА_1 перед банком виникла заборгованість у розмірі 197 388,74 грн, яка складається з 6 248,09 грн простроченого тіла кредиту, 186 356,11 грн прострочених відсотків та 4 784,54 грн заборгованості за пенею та комісією (а.с.5-7).

Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь яку частину суми заборгованості за кредитом, банк просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 124 725,31 грн, яка складається з 6 248,09 грн простроченого тіла кредиту та 118 477,22 грн прострочених відсотків за період з 30.03.2011 по 30.07.2018.

Відповідно до довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за цим кредитним договором ОСОБА_1 було видано кредитну картку від 30.03.2011 з терміном її дії до листопада 2014 року, а 19.12.2014 строком дії до серпня 2018 (а.с.75).

Як убачається з довідки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», то ОСОБА_1 був установлений кредитний ліміт у розмірі: 30.03.2011 - 300 грн, згодом такий неодноразово збільшувався та 14.12.2013 був установлений в розмірі 6 300 грн (а.с.74).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст. 1054 ЦК України регламентовано, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Положеннями частини першої статті 633 ЦК України врегульовано, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1050 ЦК України констатовано, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Отож, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Правилами ст. 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач, як на підтвердження укладеного між сторонами договору, посилався на підписану відповідачкою заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» від 30.03.2011, в якій сторонами погоджено умови кредитування, а саме : визначено тип картки, тип кредитної лінії - відновлювальна, валюта картрахунку гривня, базова відсоткова ставка -2,5% на місяць, розмір щомісячного платежу 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, що слідує за звітним, нарахування пені та штрафу за порушення строків платежів.

Наведені докази з достовірністю стверджують факт укладення між сторонами кредитного договору, в якому погоджено всі істотні умови, які є необхідними для договору даного виду, який відповідачкою виконувався, що стверджується розрахунком заборгованості за договором №б/н від 30.03.2011, згідно з яким відповідачка регулярно здійснювала погашення за наданим кредитом з 20.04.2011 до листопада 2014, що свідчить про погодження нею із такими умовами кредитного договору, в тому числі нарахованими відсотками за користування одержаними кредитними коштами.

Приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України регламентовано, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст.1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання, а тому не є правомірним нарахування процентів на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України до повного погашення заборгованості за кредитом.

Отже, на переконання колегії суддів, оскільки строк дії кредитної картки виданої ОСОБА_1 30.03.2011 закінчився ще у листопаді 2014 року, строк дії кредитного договору сторони не продовжували, що безумовно свідчить про закінчення строку дії кредитного договору, а тому задоволенню підлягають вимоги банку про стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 248,09 грн та лише відсотків до цього часу, тобто до листопада 2014 року, що згідно з наданим розрахунком заборгованості становить 298,76 грн станом на 30.11.2014 (за мінусом погашених після закінчення строку дії кредитного договору відсотків 648,76-450). При цьому нараховані після листопада 2014 року, тобто після закінчення строку дії кредитного договору, відсотки задоволені бути не можуть, оскільки права АТ КБ «ПРИВАТБАНК» у даному випадку захищенні положеннями ст. 625 ЦК України, застосування яких банк у цій справі не просив.

Не є доказом продовження дії кредитного договору, після його закінчення 30.11.2014, наявна у матеріалах справи довідка банку про видачу ОСОБА_1 кредитної картки від 19.12.2014 з терміном її дії до 08.2018, тобто через два з половиною тижні після закінчення кредитного договору, оскільки матеріали справи не містять доказів саме його продовження після 30.11.2014, а не укладення нового договору з 19.12.2014.

Водночас, як слідує з доданої банком до апеляційної скарги виписки за період з 30.03.2011 по 27.08.2019 (а.с.69-73), то починаючи з грудня 2014 року банк лише списував проценти за простроченим кредитом, штрафи та пені.

Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що позивач у повній мірі не довів належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами своїх вимог, у межах перегляду судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення, які знайшли тільки часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів частково уважає слушними, оскільки вони ґрунтуються на вимогах закону і фактичних обставинах справи та спростовують висновки суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, оскаржене рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 248,09 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 298,76 грн не може вважатись законним та обґрунтованим, а тому відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з одночасним ухваленням у цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог банку про стягнення з відповідачки ОСОБА_1 заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 248,09 грн та відсотків за користування кредитом у сумі 298,76 грн. У решті рішення суду слід залишити без змін.

На підставі ст.141 ЦПК України пропорційно до задоволених позовних вимог банку підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір у розмірі 213,20 грн.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2019 року в частині відмови Акціонерному товариству комерційний банк «ПРИВАТБАНК" про стягнення з ОСОБА_1 5 248 (п`ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 09 копійок кредитної заборгованості та 298,76 грн відсотків за користування кредитом скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким ці позовні вимоги банку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК" 5 248 (п`ять тисяч двісті сорок вісім) гривень 09 копійок кредитної заборгованості та 298,76 грн відсотків за користування кредитом.

У решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 213, 20 грн сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 вересня 2023 року.

Суддя-доповідачка Судді