СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/958/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Стеблецького В.В.,

заявника - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву заінтесесованої особи Київської міської ради про залишення позову без розгляду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

04.07.2023 р. до суду надійшла вказана заява.

Ухвалою судді від 06.07.2023 року у справі відкрито провадження.

26.07.2023 р. до суду від заінтересованої особи - Київської міської ради (КМР) надійшли письмові пояснення, в яких представник просив залишити без розгляду заяву посилаючись на те, що у справі вбачається спір про право.

В судовому засіданні заявник заперечувала щодо залишення позову без розгляду, посилаючись на те, що спір про право відсутній.

Інші учасники процесу до суду не з`явились, представник Київської міської ради (КМР) в письмових поясненнях просив слухати справу без його участі.

Суд, розглянувши вказану заяву, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, заявник зазначає, що після смерті ОСОБА_2 була відкрита спадщина, яку заявник має намір прийняти, проте для цього йому необхідно встановити вищезгаданий факт.

Відповідно до частини першої та пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі №761/16799/15-ц).

Так, у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз`яснити заявнику право подачі позову на загальних підставах.

Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.

Згідно із частиною четвертою статті 315 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу тягне за собою певні юридичні наслідки у вигляді набуття заявника по відношенню до спадкодавця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 2 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зі змісту заяви та доданих до неї матеріалів убачається, що заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження згідно норм ЦПК України, в якій просить суд встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Тобто встановлення вказаного факту безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права передбачає спір, який має бути розглянутий в порядку позовного провадження за участю спадкоємців померлого, а в разі відсутності таких органу місцевого самоврядування в особі територіальної громади, адже остання має право на визнання спадщини відумерлою у відповідності до ст. 1277 ЦК України, за місцем знаходження спадкового майна.

На підставі наведеного в судовому засіданні встановлено, що в даному випадку існує спір про право заявника на спадкування після померлого ОСОБА_3 , а відтак суд приходить до висновку, що дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315 ч.4 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заінтесесованої особи Київської міської ради про залишення позову без розгляду у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Київська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення,- залишити без розгляду.

Роз`яснити, заявнику, що він має право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання цієї ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: Бабич Н.Д.