ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 689/1361/23

Провадження № 22-ц/4820/1640/23

Хмельницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Корніюк А.П. (суддя доповідач), П`єнти І.В., Талалай О.І., секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №689/1361/23 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Універсал Банк» на рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року (суддя Соловйов А.В.) у справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

Звертаючись до суду із позовом Акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - АТ «Універсал Банк», Банк) зазначало, що в порядку реалізації проекту monobank, 14 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 14.12.2018 (далі - Договір). На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у розмірі 45000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 . АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Разом з тим, ОСОБА_1 не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. Станом на 28.12.2022 у відповідача прострочення зобов`язання із сплати щомісячного мінімального платежу за Договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положення 5.17 п.5 Розділу II Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» (далі - Умови), відбулось істотне порушення клієнтом зобов`язань і вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк 28.12.2022 направив повідомлення "пуш" про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості, проте відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості. Загальна заборгованість ОСОБА_1 за Договором станом на 14.01.2023 становить 53427,88 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

Зважаючи на викладене, АТ «Універсал Банк» просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 53427,88 грн заборгованості.

Рішенням Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року в задоволені позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, АТ «Універсал Банк» оскаржило його в апеляційному порядку, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Так, апелянт зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки не дослідив механізм отримання банківських послуг проекту monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з Умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту та, як наслідок, дійшов помилкового висновку про не ознайомлення клієнта з такою процедурою. Додав, що відповідач здійснив отримання банківських послуг проекту monobank шляхом верифікації очно на точці видачі картки.

Апелянт вважає, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору про надання банківських послуг, в тому числі і погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, а також ознайомлення відповідача з такими Умовами.

Крім того, АТ «Універсал Банк» посилається на те, що відповідачем неодноразово здійснювалися банківські операції з використанням власної картки, що підтверджується випискою по руху коштів, що свідчить про надання останнім згоди на зміну Умов та правил надання банківських послуг. Банк вказує, що у зв`язку із тим, що відповідач лише частково здійснював операції з поповнення банківської картки, розмір яких був значно меншим за поточні витрати по картковому рахунку, як вбачається із виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості, виникла заборгованість у розмірі 53427,88 грн.

Також, апелянт звертає увагу суду на те, що надання та обслуговування кредиту обумовлено в Умовах та правилах, де зазначено, що кредитний ліміт до використання розраховується та встановлюється Банком, виходячи з внутрішніх процедур Банку та зазначається клієнту в електронному вигляді через мобільний додаток або іншим способом з використанням каналів дистанційного обслуговування. Банк надає інформацію про кредитний ліміт платіжної картки до її активації за допомогою мобільного додатку та/або контактного центру Банку.

Крім цього, як на підставу скасування оскаржуваного рішення суду, Банк посилається на те, що відповідач не надав суду контррозрахунок суми заборгованості, а відтак відсутні законні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану Банком суму заборгованості, яка підтверджена належними доказами.

Зважаючи на викладене, АТ «Універсал Банк» просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

Оскаржуване судове рішення в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 14 грудня 2018 року між АТ «Універсал Банк» і ОСОБА_1 був укладений Договір про надання банківських послуг. Укладення договору відбулося шляхом власноручного підписання відповідачем Анкети-заяви, у якій зазначено, що ця Анкета-заява разом з Умовами обслуговування фізичних осіб, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають Договір про надання банківських послуг. Відповідач підтвердив, що ознайомився із вказаними документами та отримав примірники у мобільному додатку.

В пункті 6 Анкети-заяви зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку; засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення дій згідно з договором; також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/електронного цифрового підпису (а.с.8).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за Договором станом на 14.01.2023 загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) складає 53427 грн 88 коп (а.с.6-7).

Банк посилається на те, що виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредитні кошти, а ОСОБА_1 вчасно не сплачував кредит, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом, що станом на 14.01.2023 становить 53427,88 грн.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що при укладені договору Банком не дотримано вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, про які вважав узгодженими Банк та, поміж іншого, відсутні підстави для стягнення з відповідача відповідно до ст. 530 ЦК України заборгованості, адже ОСОБА_1 сплатив Банку суму більшу, ніж сума наданих йому банківських коштів.

Колегія суддів в повному обсязі не погоджується із такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч 1, 2 ст. 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України від 15 листопада 2016 року №1734-VIII «Про споживче кредитування» (далі - Закон №1734-VIII).

За змістом ч. 2 ст. 9 Закону №1734-VIII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно зі ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію Анкети-заяви про приєднання до Договору про надання банківських послуг від 14.12.2018; копію Умов і правил обслуговування в АТ "Універсал Банк" при надання банківських послуг щодо продуктів monobank/Universal Bank; копію Тарифів за Чорною карткою monobank; копію Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank; копію Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача, розрахунок заборгованості станом на 14.01.2023 (а. с. 6-26).

Однак, копія Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 14 грудня 2018 року (а.с. 8) не містить умов щодо розміру кредитного ліміту, а також розміру, підстав та порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами і неустойки.

Надані позивачем копія Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» (а.с. 9-21), копія Тарифів (а.с. 22-23), копія Паспорту споживчого кредиту Чорної картки monobank (а.с. 24-26), копія Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача (а.с.26 зворот) визначають, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентну ставку, строк кредитування, порядок повернення кредиту, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін.

Натомість, указані документи не підписані ОСОБА_1 , у тому числі за допомогою електронного підпису, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови та тарифи розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг.

Крім того, колегія суддів зазначає, що долучені Банком копії Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк» набрали чинності лише 27.11.2021, тоді як Анкету-заяву ОСОБА_1 підписав 14.12.2018.

За відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутності в анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, підстави та порядок нарахування процентів і неустойки, надані Банком копія Умов і правил обслуговування в АТ «Універсал Банк», копія Тарифів, копія Паспорт споживчого кредиту Чорної картки monobank, копія Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки названі документи достовірно не підтверджують вказаних обставин.

У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про недоведеність факту укладення між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 . Договору про надання банківських послуг на умовах, що зазначені у позові, є такими, що ґрунтуються на вимогах закону та здобутих у справі доказах, адже районний суд в ухваленому рішенні навів відповідні мотиви та обґрунтування, з якими погоджується й апеляційна інстанція.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідач не надав доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві, зокрема контррозрахунку, є вільним трактуванням позивачем положень процесуального закону, оскільки за цими приписами обов`язок суду перевірити докази, подані стороною на підтвердження позовних вимог та задовольнити позов є лише у випадку доведення позивачем належними доказами свого позову.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 83 ЦПК України, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд.

Оскільки, як вказувалося вище, докази, надані позивачем до суду першої інстанції, не підтверджують розміру і факту отримання кредиту відповідачем та наявність кредитної заборгованості, тому доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваного судового рішення з підстав порушення норм матеріального та процесуального права є такими, що не заслуговують на увагу.

Апеляційний суд вважає посилання апелянта на положення Закону України «Про електронну комерцію» безпідставними, адже норми вказаного Закону не підлягають застосуванню при вирішенні цього спору, так як між сторонами укладався договір про надання банківських послуг у письмовій формі, що підтверджується матеріалами справи (а.с.8), а не в електронній формі у порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 висновки не можуть бути застосовані до правовідносин сторін у цій справі з огляду на відмінності порядку укладання кредитних договорів в АТ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк» в рамках проекту monobank, оскільки таке посилання суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20.

Твердження АТ «Універсал Банк» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом в інших справах щодо порядку укладення, форми та виконання кредитного договору (справи № 234/7159/20, №524/5556/19, №367/4970/13, №910/18036/17, №917/1307/18) є безпідставними, оскільки в цих справах і в справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини і правовідносини у зазначених справах не є подібними з правовідносинами у цій справі.

Разом з тим судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного судового рішення не враховано, що оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного між сторонами кредитного договору, тому наданий АТ «Універсал Банк» саме розрахунок заборгованості за договором від 14.01.2023 (а.с. 6-7) достовірно не вказує на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання.

І, з огляду на наведене, апеляційний суд констатує, що помилковим є посилання суду першої інстанції на відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з фактично отриманих коштів, адже розрахунок заборгованості за договором №б/н від 14.12.2018 (а.с.6-7) не є належним доказом отримання відповідачем коштів та їх розмір, а позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України не було надано суду першої інстанції належних та достовірних доказів на підтвердження факту та розміру отриманих ОСОБА_1 банківських коштів.

І додана до апеляційної скарги деталізована виписка про рух коштів по картці від 25.07.2023 апеляційним судом не приймається, адже, враховуючи наявність у штаті позивача, як юридичної особи, працівників з юридичною освітою, будь яких клопотань про приєднання такого письмового документу, як доказу до матеріалів справи, представником позивача заявлено не було, а згідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Та, крім того, зазначена виписка сформована позивачем 25.07.2023, а оскаржуване судове рішення ухвалено судом 21 червня 2023 року.

А тому, слід виключити з мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах 27, 28, які стосуються відсутності підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 530 ЦК України та стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за фактично отриманими коштами.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах 27, 28, тому відсутні підстави, визначені ст. 141 ЦПК України для перерозподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 384, 389 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити частково.

Рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року змінити, виключивши з мотивувальної частини норми матеріального права, обставини та висновки суду, що викладені в абзацах 27, 28.

В решті рішення Ярмолинецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 12 вересня 2023 року.

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта

О.І. Талалай