Справа №363/3225/22 Головуючий в суді І інстанції Рудюк О.Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

21 вересня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтував тим, що на час подання позову до суду він навчається на денній формі навчання на першому курсі у Навчально-науковому інституті енергозбереження та енергоменеджменту (НН ІЕЕ) Київського політехнічного університету імені Ігоря Сікорського, термін навчання до 30.06.2026 року.

Вказував, що він самостійного доходу немає, є інвалідом третьої групи з дитинства та потребує матеріальної допомоги.

На підставі викладеного, просив стягнути з батька ОСОБА_1 на його користь аліменти, як на дитину яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для повнолітньої працездатної особи, починаючи з дати надходження заяви до суду і до 30.06.2026 року включно.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 05.10.2022 року та до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не довше, як до досягнення ОСОБА_2 віку 23 (двадцяти трьох) років,

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 2 000 гривень щомісячно, починаючи з 05.10.2022 року та до закінчення сином навчання, тобто до 30.06.2026 року, але не довше, як до досягнення ОСОБА_2 23 років.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що він визнав частково позовні вимоги та від обов`язку утримувати свого сина він не відмовляється.

Вказує, що внаслідок агресії росії, веденням бойових дій, було знищено його домоволодіння, знищено транспортні засоби, тобто, фактично все, що він наживав впродовж життя, що призвело до утворення заборгованості зі сплати аліментів за 2022 рік.

Окрім того, вказує, що його дружина ОСОБА_3 хворіє на онкозахворювання, що потребує дороговартісного лікування.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 24.02.2006 року.

Згідно свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_2 виданого 06.09.2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінив прізвище на « ОСОБА_2 ».

З Витягу з реєстру Петрівської територіальної громади, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Навчально-наукового інституту енергозбереження та енергоменеджменту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут ім. Ігоря Сікорського», від 05.10.2022 року №142, ОСОБА_2 є студентом Навчально-наукового інституту енергозбереження та енергоменеджменту КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання і закінчує університет 30.06.2026 року.

Крім того, як вбачається з копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія АВ №1080414, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства третьої групи.

Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: потреба у зв`язку з навчанням у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Статтею 182 СК України та п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, враховуючи при цьому, що повнолітній ОСОБА_2 перебуває на повному матеріальному забезпеченні матері, продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги батька, тому відповідач зобов`язаний утримувати його до досягнення ним віку двадцяти трьох років, оскільки надані відповідачем докази не спростовують, що його майновий стан не дає можливості сплачувати аліменти у зазначеному розмірі.

Посилання ОСОБА_1 щодо його скрутного фінансового стану, а також того, що на його утриманні перебуває дружина ОСОБА_3 , колегія суддів оцінює критично, оскільки акт депутата Ірпінської міської ради не є належним доказом перебування в шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а інших належних доказів перебування у нього на утриманні інших осіб та його скрутного фінансового стану відповідачем не надано.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: