РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Добровчан К.Ю.,

за участю

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_2 та зменшивши позовні вимоги просила:

-поділити між нею та відповідачем майно, що є у спільній сумісній власності, виділити ОСОБА_2 у приватну власність автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, чорного кольору та мотоцикл марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року виготовлення, чорного кольору;

-стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 153 193 грн. 00 коп. компенсації за 1/2 частки автомобіля марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, чорного кольору та мотоцикла марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1998 року виготовлення, чорного кольору.

Також просить стягнути з відповідача на її користь витрати зі сплати судового збору.

В обґрунтування позовних вимог вказала на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі, який було зареєстровано 25 липня 2007 року Відлілом ресстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1092. 13 грудня 2021 року шлюб, між ними було розірвано рішенням Рівненського міського суду Рівненської області, справа № 569/9917/21.

За час шлюбу з відповідачем, ими, крім іншого майна, було набуто:

-автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 13 грудня 2018 року;

-мотоцикл марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 11 березня 2017 року.

Вважає, що зазначені транспортні засоби набуті ними за час шлюбу, то і вони належать їм на праві спільної сумісної власності.

Зазначає, що у неї відсутня можливість володіння та користування вищезазначеними транспортними засобами через ненадання їх їй відповідачем разом із свідоцтвами про їх реєстрацію. Крім того, дані транспортні засоби є неподільним речами.

В свою чергу, вона згідна на відповідну грошову компенсацію 1/2 їх частки.

Ухвалою суду від 26 грудня 2022 відкрито спрощене позовне провадження в справі.

Ухвалою суду від 21 лютого 2023 року призначено у справі транспортно-товарознавчу експертизу. Провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 30 червня 2023 року відновлено провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази.

Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував в частині розміру компенсації.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показав, що ОСОБА_2 відповідно до розписки у нього позичав гроші на купівлю автомобіля марки SUZUKI JIMNY.

Суд, заслухавши учасників справи, покази свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до такого висновку.

Судом встановлено, сторони перебували у шлюбі зареєстрованому 25 липня

2007 року Відлілом ресстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис № 1092, який рішенням Рівненського міського суду Рівненської області13 грудня 2021 року розірваний

Встановлено, що за час спільного проживання сторонами був придбаний автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний померний знак НОМЕР_4 , 2006 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 13 грудня 2018 року та мотоцикл марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 11 березня 2017 року.

Зазначені обставини сторонами підтверджуються та не оспорюються відповідачем.

Згідно відомостей наявних у територіальному сервісному центрі 5641 РСЦМВС в Рівненській області баз даних транспортні засоби в сервісних центрах Рівненської області зареєстровані за ОСОБА_3 , а саме: автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 13 грудня 2018 року та мотоцикл марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року виготовлення, чорного кольору, зареєстрований 11 березня 2017 року.

Угоди про добровільний поділ автомобіля, що є спільною сумісною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто, а тому позивач звернулася до суду із зазначеним позовом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі такого поділу, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або домовленістю між ними.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (пункт 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Частиною першою та другою статті 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Таким чином, у випадку, коли один із співвласників погодився отримати грошову компенсацію замість своєї частки в спільному майні, а інша сторона не погодилася її добровільно виплачувати з будь-якої причини, зацікавлений в одержанні замість своєї частки у майні грошової компенсації співвласник звертається до суду із позовом на підставі статті 364 ЦК України.

У Рішенні Конституційного Суду України від 19 вересня 2012 року у справі за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012), яким встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Кодексу. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 Кодексу), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Примусове припинення права власності можливе лише згідно зі статтею 365 ЦК України.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2019 р. у справі № 464/7011/16-ц.

Згідно висновку експерта №230329-4 від 21.06.2023 року судової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року виготовлення, чорного кольору сскладає на день проведення експертизи (21 червня 2023 року) 217 287 грн. та мотоцикла марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 1998 року виготовлення, чорного кольору - 89 100 грн.

Згідно ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Порядок проведення експертизи та складення висновків експерта за результатами проведеної експертизи визначається відповідно до чинного законодавства України про проведення судових експертиз.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що висновок №230329-4 судової автотоварознавчої експертизи від 21.06.2023 року, складений судовим експертом Антонюком С. є обґрунтованим, та таким, що може бути взятим судом до уваги при вирішенні даної справи по суті.

Таким чином, вартість автомобіля SUZUKI JIMNY та мотоцикла YAMAHA DRAG STAR 400 згідно даного висновку становить 306 387 грн.

Між тим, незгода відповідача з установленим судом фактом вартості автомобіля та мотоцикла відповідно до висновку №230329-4 судової автотоварознавчої експертизи від 21.06.2023 року не має юридичного значення, оскільки відповідач не надав докази іншої вартості автомобіля, не просив призначити повторну судову товарознавчу експертизу для визначення такої вартості, тому не може заперечувати проти висновку такої експертизи в частині вартості автомобіля.

Аналізуючи наведені норми закону, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2006 року виготовлення, чорного кольору та мотоцикла марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 1998 року виготовлення, чорного кольору, що є об`єктами спільної сумісної власності сторін і підлягають поділу шляхом поділу між сторонами майна, що є у спільній сумісній власності, виділивши відповідачу у приватну власність автомобіль та мотоцикл та стягнути з відповідача на користь відповідача компенсації за 1/2 частки автомобіля марки та мотоцикла, що становить 153 193 грн. 00 коп. (306 387 грн.:2).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ майна, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд вважає позов обґрунтований, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 2 261, 10 грн.

Керуючись статтями 60, 65, 70, 71 Сімейного кодексу України, статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є у спільній сумісній власності задовольнити.

Поділити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 майно, що є у спільній сумісній власності, виділити ОСОБА_2 у приватну власність автомобіль марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, чорного кольору та мотоцикл марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1998 року виготовлення, чорного кольору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 153 193 грн. 00 коп. компенсації за 1/2 частки автомобіля марки SUZUKI JIMNY, легковий універсал, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2006 року виготовлення, чорного кольору та мотоцикла марки YAMAHA DRAG STAR 400, державний номерний знак НОМЕР_3 , 1998 року виготовлення, чорного кольору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 2 261 грн. 10 коп.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач- ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Пловний текст рішення складено 13.09.2023 р.

Суддя Н.Г. Кучина