Справа № 484/3362/23
Провадження № 2/484/1012/23
Ухвала

про забезпечення позову

30 серпня 2023 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області, в складі: головуючого судді Максютенко О.А. за участі секретаря судового засідання Завірюха В.Ю. розглянувши заяву про забезпечення позову представника позивача адвоката Шалару О.І. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя

встановив

у провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Згідно заявлених позовних вимог ОСОБА_1 просить у порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнати за нею право власності на частину житлового будинку АДРЕСА_1 та частину земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загально площею 0.0.576 га, що розташована АДРЕСА_1 .

07.07.2023 року у справі відкрито провадження та справу призначено до підготовчого судового засідання.

25.08.2023 року ухвалою суду за клопотання представника позивача витребувано докази з ТСЦ МВС №4842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області щодо зареєстрованих транспортних засобів на ім`я відповідача.

29.08.2023 року представник позивача до суду надав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно відповідача, у заяві представник позивача зазначає, що предметом спору по даній справі є майно подружжя: будинок, земельна ділянка та транспортні засоби, набуті за період шлюбу. Є підстави вважати, що будинок, транспортні засоби що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Зміст і форма заяви про забезпечення позову відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Суддя, оцінивши підставність доводів позивача враховуючи, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, - приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

За змістом статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Положеннями статті 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову. Одним із видів такого забезпечення є накладення арешту на майно, заборона вчиняти певні дії, тощо.

Відповідно до частини третьої статті 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, 9 (далі - постанови Пленуму ВСУ), забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову. Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Також суд має оцінити співмірність засобу забезпечення позову, про який просить заявник.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

При розгляді заяв про забезпечення позову, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів та врахувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Так, представником позивача подано позов про поділ спільного майна подружжя, а саме зазначеного в заяві житлового будинку та земельної ділянки. З наданих позивачем доказів до позову, а саме інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу відомо, що відповідач є власником іншого майна: житлового будинку, комплексу нежитлових приміщень, земельних ділянок та магазину, однак позивач не включає дане майно до спільно набутого мана, та не просить про його розподіл. В позові позивач просить розділити лише житловий будинок, АДРЕСА_1 та земельну ділянку, тому суд вважає недоцільним накладати арешт на все нерухоме майно подружжя, а лише те, що стосується предмету спору в суді.

Що стосується рухомого майна, то в цій частині заява підлягає задоволенню, оскільки судом винесено ухвалу про витребування доказів, а саме інформації щодо зареєстрованих транспортних засобів на відповідача. Дана інформація позиваку невідома.

З матеріалів справи вбачається, що шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 27.08.2020 року. Із змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову також вбачається, що після припинення шлюбних фактичних стосунків сторони не можуть дійти згоди щодо розподілу спільно набутого майна, зокрема житлового будинку АДРЕСА_1 , земельної ділянки та транспортних засобів. Отже, між сторонами дійсно існує спір, предметом якого є нерухоме майно (житловий будинок, земельна ділянка) та рухоме майно (наявність чкого встановлюється). З огляду на наведене, невжиття заходів забезпечення позову в даному випадку може унеможливити або значно ускладнити виконання рішення суду у разі, якщо таке рішення буде прийнято на користь позивачки.

Вирішуючи питання про те, який вид забезпечення позову слід застосувати у даному випадку, суддя зазначає наступне.

Аналіз положень ст.150 ЦПК України свідчить, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову.

Так, арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна, а заборона на відчуженнямайна - це перешкода у вільному розпорядженню майном.

Тому, враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, беручидо уваги обов`язок суду враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, в даному випадку суддя вважає, що саме заборона відчуження спірного майна без позбавлення відповідача права користування ним, є заходом забезпечення позову, який є співмірним з можливими наслідками від його застосування, та таким, що відповідає позовним вимогам.

Отже, суддя доходить висновку про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України

ухвалив

заяву адвоката О.Шалару, подану в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 5169, виданий 21.10.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, індексний номер: 32064458 від 26.10.2016 року, реєстраційний номер 04.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загально площею 0.0.576 га, що розташована будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:0023, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 5169, виданий 21.10.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, індексний номер: 32064458 від 26.10.2016 року, реєстраційний номер 04.

Заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати належні йому на праві власності згідно Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ зареєстровані транспортні засоби, зареєстровані за ним з 04.03.2006 року.

Копію даної ухвали направити для виконання начальнику Першого ВДВС у Первомайському районі Миколаївської області ПМУМЮ (м. Одеса) та начальнику ТСЦ МВС №4842 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Миколаївській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколайвського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає АДРЕСА_1 , код: НОМЕР_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає: АДРЕСА_2 , код: НОМЕР_2 .

Суддя