Провадження № 2-о/127/477/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 рокум. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судових засідань Петуховій Н.А.,

за участю: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Виноградського А.П.,

заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи адвоката Чернякової М.А.,

свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 через свого представника адвоката Виноградського А.П. звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису. Заяву мотивувала тим, що ОСОБА_1 зазнає систематичного психологічного насильства з боку своєї матері ОСОБА_2 , що виражається у спричиненні їй погроз, образ, звинувачень у розлученні, позбавленні житла, поганих стосунках з іншою донькою тощо. Вищезазначені насильницькі дії психологічного характеру неодноразово призводили до виклику працівників поліції, у результаті чого відносно ОСОБА_2 були складені протоколи про вчинення адміністративного правопорушення. Так, постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19 квітня 2023 р. у справі № 127/11189/23 було встановлено, що ОСОБА_2 13.04.2023 р. о 09 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 домашнє насильство психологічного та економічного характеру, а саме ображала нецензурною лайкою, погрожувала фізичною розправою, намагалася забрати ключі від квартири та виганяла з дому, чим могла завдати шкоду її здоров`ю. Свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнала. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 серпня 2023 р. у справі №127/23728/23 було встановлено, що ОСОБА_2 29.07.2023 р. о 18 год. 30 хв. вчинила відносно своєї доньки ОСОБА_1 психологічне насильство. а саме: кричала, нецензурно висловлювалася та ображала. Зазначеною постановою ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. У результаті вчинення психологічного насильства з боку ОСОБА_2 завдано шкоди психологічному здоров`ю заявниці. Зокрема, у висновку оцінки потреб особи, як додатку до Акту оцінки потреб сім`ї/особи від 18 квітня 2023 р., зазначається, що у ОСОБА_1 наявні складні життєві обставини, спричинені вчиненням щодо неї домашнього насильства з боку матері ОСОБА_2 . Також зазначається, що вона виявляє страх і тривожність з приводу ситуації, яка виникла між нею та матір`ю. Зазначає, що станом на дату подання заяви заінтересована особа продовжує вчиняти неправомірні дії шляхом образ, погроз та звинувачень у своїх проблемах. Заявниця вважає, що у діях ОСОБА_2 є ознаки повторності у вчиненні щодо неї насильства психологічного характеру, яке завдає шкоди її психологічному здоров`ю. За таких обставин просила встановити обмежувальний припис на строк шість місяців стосовно ОСОБА_2 з такими заборонами: заборонити ОСОБА_2 наближатися менш ніж на 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та до місця навчання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися менш ніж на 10 метрів до ОСОБА_1 ; заборонити ОСОБА_2 переслідувати та у будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 , у тому числі: вести листування (поштове, телефонне, через соціальні мережі та месенджери), телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби зв`язку. особисто і через третіх осіб.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.09.2023 заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Виноградський А.П. подану заяву підтримали та просили її задовольнити з підстав, викладених у заяві. Заявниця ОСОБА_1 пояснила, що 29.07.2023 між нею та матір`ю ОСОБА_2 виник конфлікт в ході якого остання залишила місце їх спільного проживання, по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, лише декілька разів навідувала молодшу доньку. Крім того, вказала, що між ними також мала місце конфліктна ситуація щодо посилок, замовлених матір`ю на ім`я заявниці. Тому аби уникнути подібних конфліктних ситуацій та ймовірних погроз просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 та її представник адвокат Чернякова М.А. заперечили щодо задоволення заяви про видачу обмежувального припису. Адвокат Чернякова М.А. пояснила, що у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває справа про поділ майна подружжя, а саме квартири АДРЕСА_3 , яка є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Зазначила, що ОСОБА_5 тривалий час (більше пів року) не проживала у квартирі АДРЕСА_3 , так як наймала інше житло. Крім того, заінтересована особа ОСОБА_2 заперечила щодо тверджень заявниці про її переслідування, а також про відвідування університету, пояснила, що зверталась в університет ще у вересні 2022 року з метою отримання довідки для оформлення аліментів. Вказала, що за адресою попереднього місця проживання не мешкає, однак у квартирі залишилися її особисті речі, на теперішній час винаймає кімнату за адресою: АДРЕСА_4 . Хвилюється за молодшу доньку, яка залишилася проживати за адресою: АДРЕСА_1 , та бажає приймати участь у її вихованні. Крім того, вказала, що у постанові суду від 19.04.2023 безпідставно вказано про визнання нею вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, так як вину вона не визнавала.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 показав, що є батьком ОСОБА_1 . Вказав, що ОСОБА_6 ображає дітей та намовляє на них. Після того як ОСОБА_6 залишила місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до квартири було змінено замок у зв`язку з тим, що молодшою донькою загублено ключі.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 є її сестрою, а ОСОБА_2 - матір`ю. Вказала, мати близько місяця її не відвідує. До того вона проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 , а сестра проживала окремо.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до пунктів 3, 5-8 ч. 1 ст. Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особа, яка постраждала від домашнього насильства, - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 вказаного Закону ).

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до ч. 1 ст. 350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальним кодексом України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на батьків (мати, батько) і дитину (діти).

Судом установлено, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить копія довідки про реєстрацію місця проживання особи №51013 від 08.08.2023, видана Департаментом адміністративних послуг ВМР (а.с. 4)

Згідно договору купівлі-продажу від 07.10.2011 власником квартири під номером АДРЕСА_3 є ОСОБА_4 (а.с. 23-24).

18.04.2023 Вінницьким міським центром соціальних служб було складено акт оцінки потреб сім`ї/особи. (а.с. 7-10)

Відповідно до висновку про оцінки потреби сім`ї від 18.04.2023, наданого Вінницьким міським центром соціальних служб, основними чинниками, що спричиняють складні життєві обставини є вчинення домашнього насильства зі сторони матері ОСОБА_2 . Особа потребує соціальних послуг інформування, консультування. (а.с. 11).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.04.2023 по справі №127/11189/23 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 170 грн. 00 коп., а також стягнуто 536,80 грн. судового збору. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вказана постанова набрала законної сили 02.05.2023.

Крім того, як повідомлено у судовому засіданні учасниками справи, додану до заяви постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2023 по справі №127/23278/23, якою було визнано ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 6), постановою Вінницького апеляційного суду від 14.09.2023 скасовано, провадження у справі закрито у зв`язку з відсутністю в її діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, будь-яких інших даних про притягнення ОСОБА_2 до відповідальності за вчинення домашнього насилля матеріали справи не містять. Відсутні докази, які свідчили б про те, що дійсно заінтересована особа, як кривдник, систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявниці як своєї доньки.

Водночас, посилання ОСОБА_1 на наявність неодноразових конфліктів впродовж певного часу не свідчить про вчинення домашнього насилля, а є лише її власним твердженням та не підтверджено відповідними доказами.

При цьому слід зауважити, що системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа, яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.

Важливо розрізняти поняття «сварка», «конфлікт», «насильство».

Особливостями ознак домашнього насильства є: наявність патерну (повторювані в часі інциденти множинних видів насильства); системна основа; повна влада та контроль над постраждалою особою; насильницькі дії у відносинах між близькими людьми; якщо вже є одна з форм домашнього насильства, висока ймовірність того, що й інші форми насильства можуть розвиватися.

В той час, як під конфліктом необхідно розуміти особливий вид взаємодії, в основі якого лежать протилежні і несумісні цілі, інтереси, типи поведінки людей та соціальних груп, які супроводжуються негативними психологічними проявами; зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що призводить до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями.

Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність конфлікту між матір`ю та донькою, однак матеріали справи не містять доказів, які свідчать про те, що дійсно заінтересована особа, як кривдник, систематично вчиняє домашнє насильство стосовно заявниці як своєї доньки.

У зв`язку з викладеними обставинами, суд дійшов висновку, що заявниця не набула пріоритетного права на дієвий, ефективний та невідкладний захист засобом видачі обмежувального припису та застосування стосовно заінтересованої особи заходів тимчасового обмеження прав.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Відповідно до роз`яснень, наведених в пунктах 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (стаття 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

За таких обставин, суд вважає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а тому в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Керуючись Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 4, 7, 10, 12, 76-77, 258, 259, 294, 350-1-350-8 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 .

Повний текст рішення суду складено 20 вересня 2023 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна