КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1520/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутого майна, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ЖБК «Обчислювач-14» звернувся в суд до ОСОБА_1 з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 97 566 грн безпідставно отриманих коштів, а також судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що ОСОБА_1 нарахувала та сплатила собі 97 566 грн з призначенням платежу «заробітна плата та аванс», на які не мала ні права, ні правової підстави.

Уважав, що відповідач взагалі не мала права займати посаду Голови правління ЖБК «Обчислювач-14» та розпоряджатися його коштами.

На підставі викладеного позовні вимоги просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року позовні вимоги залишено без задоволення.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вказує, що не існує жодного рішення суду про поновлення відповідача на посаді голови правління кооперативу, також як і відсутнє судове рішення про виплату компенсації та її розмір.

Зауважує, що у призначенні платежу було зазначено саме заробітна плата, а не компенсація за вимушений прогул.

Відповідач не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що сторона позивача не довела суду абсолютної безпідставності набуття відповідачем коштів у розмірі 97 566 грн.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Судом установлено, що згідно наданої суду виписки АТ «УкрСиббанк» вбачається виплата коштів у розмірі 97 566 грн з призначенням платежу - заробітна плата та аванс ЖБК «Обчислювач-14» за грудень 2017 - січень 2018 згідно відомостей №26 від 15 січня 2018 року.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року у справі №759/13344/16-ц визнано прийняті рішення на позачергових зборах членів ЖБК «Обчислювач-14» 23 січня 2014 року та 20 лютого 2014 року незаконними.

Судом, зокрема, було встановлено, що згідно рішення позачергових зборів членів, мешканців ЖБК «Обчислювач-14» від 20 лютого 2014 року обрано головою зборів ОСОБА_2 , секретарем зборів ОСОБА_3 ; прийнято до членів кооперативу власників (співвласників) квартир, які написали заяви про вступ до ЖБК «Обчислювач-14» 24 особи; обрано Правління ЖБК «Обчислювач-14» в складі 10 осіб, у тому числі із числа прийнятих 20 лютого 2014 року; обрано членів ревізійної комісії; вирішено заявити про недовіру ОСОБА_1 , як керівнику ЖБК Обчислювач-14», та звільнити її від виконання обов`язків керівника.

Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року №22-ц/796/590/2016 встановлено, що «Згідно протоколу засідання правління ЖБК «Обчислювач-14» від 21 лютого 2014 року ОСОБА_3 обрано головою правління, яка відповідно до наказу ЖБК «Обчислювач-14» від 25 лютого 2015 року приступила до виконання обов`язків голови правління ЖБК «Обчислювач-14».

Позачергові загальні збори ЖБК «Обчислювач-14, проведені 20 лютого 2014 року, в розумінні вимог діючого законодавства є нелегітимними, оскільки не було необхідного для проведення зборів кворуму, а тому збори не були загальними та не були правомочними вирішувати будь-які питання.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 листопада 2017 року у справі №826/11159/17 скасовано реєстраційну дію щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу ЖБК «Обчислювач-14», що не пов`язані зі змінами в установчих документах від 07 березня 2014 року №8005311 - зміна керівника юридичної особи, змінений склад підписантів.

Скасовано реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ЖБК «Обчислювач-14» від 20 листопада 2016 року №9005311- інші зміни.

Скасовано реєстраційні дії щодо державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи ЖБК «Обчислювач-14» від 28 грудня 2016 року №0005311- інші зміни.

Зобов`язано Відділ з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомості про скасування реєстраційних дій, а саме - від 07 березня 2014 року №8005311, від 20 листопада 2016 року №9005311 та від 28 грудня 2016 року №0005311.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Таким чином, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Виходячи із аналізу статті 1215 ЦК України обов`язок довести наявність рахункової помилки або недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у частині першій вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Наведене узгоджується з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц, постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 12 та 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частин першої та третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2017 року визнано прийняті рішення на позачергових зборах членів ЖБК «Обчислювач-14» 23 січня 2014 року та 20 лютого 2014 року, на підставі яких було фактично усунуто від виконання обов`язків голови ЖБК «Обчислювач-14» Баранівську О.М., - незаконними.

Відповідно до протоколу засідання правління ЖБК «Обчислювач-14» від 20 грудня 2017 року № 1 підтверджені повноваження Баранівської О.М. як голови ЖБК «Обчислювач-14».

Таким чином, зважаючи на те, що сторона відповідача не заперечувала отримання коштів у розмірі 97 566 грн в якості компенсації вимушеного прогулу за чотири роки, а саме за період з 2014 року по 2017 роки, тобто за період її усунення від виконання обов`язків голови ЖБК, які були відновленні вказаним судовим рішенням, дійти висновку про безпідставність набуття відповідачем коштів у розмірі 97 566 грн є неможливим, про що обґрунтовано зазначено судом першої інстанції.

Також місцевим судом правильно не взято до уваги посилання позивача, як на безпідставність набуття коштів відповідачем, на відсутність рішення суду про стягнення 97 566 грн на користь ОСОБА_1 згідно статті 235 КЗпП України, оскільки виниклі правовідносини між ЖБК «Обчислювач-14» та ОСОБА_1 , як головою вказаного кооперативу, згідно статті 52 Статуту ЖБК віднесені до корпоративних, про що свідчить і обраний спосіб захисту ОСОБА_1 при оскарженні нею до суду рішення позачергових зборів членів ЖБК «Обчислювач-14».

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність рішення суду про вирішення питання виплати чи то зарплати, чи то компенсації за вимушений прогул, тощо не позбавляє особу права вирішення такого в досудовому порядку, що загалом свідчить про неможливість встановлення факту безпідставності набуття коштів лише на тій підставі, що відсутнє відповідне рішення суду.

Доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку відповідача чи надання завідомо неправдивих даних, які стали підставою для нарахування коштів у розмірі 97 566 грн, а також зловживань з боку відповідача при її отриманні, позивачем також суду надано не було.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення.

Враховуючи те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Житлово-будівельного кооперативу «Обчислювач-14» - залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник