Дата документу 29.08.2023 Справа № 337/2308/16-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-з/807/129/23 Головуючий у 1-й інстанції: Котляр А.М.
Є.У.№ 337/2308/16-ц Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
29 серпня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:
головуючої: Кочеткової І.В.,
суддів: Дашковської А.В.,
секретар: Волчанова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Коломоєць Ірини Василівни, яка представляє інтереси ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Гришунова Дениса Васильовича, боржник ОСОБА_3 ,
У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Гришунова Д.В.
Зазначала, що в провадженні Хортицького ВДВС м. Запоріжжя на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження за виконавчим листом № 337/1263/2016 від 22.09.2016 про стягнення з ОСОБА_3 на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1 000 грн. щомісяця. 19.04.2023 державний виконавець Гришунов Д.В. склав розрахунок заборгованості по аліментам, за яким заборгованість станом на 31.03.2023 становить 3 266,50 грн.
Вказаний розрахунок вважає неправильним, оскільки виконавець зарахував кошти в рахунок сплати аліментів за період з липня 2017 по грудень 2022, які вона фактично не отримувала. Вказала, що виконавець врахував надані ОСОБА_3 квитанції про поштові перекази через Укрпошту, які не відповідають вимогам законодавства, оскільки в них не вказані платник та отримувач, призначення платежу, тощо.
Просила суд визнати неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гришунова Д.В. при обчисленні 19.04.2023 розрахунку заборгованості по аліментам у ВП № НОМЕР_1 під час виконання судового рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі № 3337/1263/2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати державного виконавця виключити сплачені кошти за період з 01.07.2017по 01.12.2022 та відшкодувати судові витрати.
Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року залишено без задоволення скаргу ОСОБА_2 .
Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нову, якою її скаргу задовольнити.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.
Ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04 травня 2023 року у цій справі скасовано та постановлено нову.
Визнано неправомірними дії державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби Хортицького відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Гришунова Дениса Васильовича при обчисленні 19.04.2023 року розрахунку заборгованості по аліментам у ВП № НОМЕР_1 під час виконання судового рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя по справі № 3337/1263/2016 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У задоволені решти вимог скарги ОСОБА_2 - відмовлено.
В засідання апеляційного суду належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи сторони виконавчого провадження не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд визнав їх неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.
Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, заперечення державного виконавця, перевіривши матеріали справи і доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви з огляду на такі обставини.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Так, згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Згідно ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи […]».
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.
Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.
Велика Палата Верховного Суду також зауважує, що частина третя статті 126 ГПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права».
На підтвердження розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу заявником надано Договір № 0707/2022 про надання правової допомоги від 07.07.2022 року, укладений між ОСОБА_2 як Клієнтом та адвокатом Коломоєць І.В. (далі - Договір) (а.с.170), розрахунок судових витрат скаржника: підготовка апеляційної скарги 2 год. - 3000 грн., підготовка уточненої апеляційної скарги 1 год. - 2000 грн., підготовка заяви до Запорізького апеляційного суду про доручення судової практики 1 год. 1000 грн.; участь у судовому засіданні апеляційного суду 1 год. -2000 грн., підготовка заяви про залучення доказів до апеляційної інстанції 1 год. - 1000 грн., участь в суді апеляційної інстанції 1 год. - 2000 грн. та Акт приймання-передачі послуг від 11 липня 2023 року на суму 10 000 грн., квитанцією на суму 10 000 грн. від 11.07.2023 р.
Апеляційний суд враховує, що між скаржницею та адвокатом Коломоєць І.В. досягнута домовленість щодо розміру гонорару.
Під час визначення розміру компенсації понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу, колегія суддів враховує таке.
України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.
Подібні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних із оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду від 01.09.2021 року, винесеній за результатами розгляду справи № 178/1522/18.
В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їхдійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд, зокрема, у постановах від 18.01.2022 у справі №915/1473/20, від 18.01.2022 у справі № 910/2679/21, від 12.01.2022 у справі №918/548/21.
Аналізуючи доводи заяви про ухвалення додаткового рішення та надані докази на підтвердження вказаних доводів, а також враховуючи категорію справи, за результатами розгляду якої ОСОБА_2 просить ухвалити додаткове рішення, апеляційний суд вважає, що заявлений нею розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, не відповідає критеріям розумності і обґрунтованості.
Цивільна справа не є складною, не потребувала значних затрат для вивчення судової практики, аналізу законодавства, збирання доказів.
Таким чином, враховуючи реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності і справедливості їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20), колегія суддів вважає достатнім стягнути з Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 5000,00 гривень.
Керуючись ст. ст. 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Прийняти у цій справі додаткову постанову про стягнення витрат на правову допомогу.
Стягнути з Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну (правничу) допомогу у сумі 5 000 (п`ять тисяч гривень 00 копійок)
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 30 серпня 2023 року.
Головуюча: І.В. Кочеткова
Судді: А.В. Дашковська