Справа № 523/9667/23
Провадження №2/523/3907/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"26" вересня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ

І . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Заступник керівника Херсонської обласної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки.

В позові зазначив, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації, на підставі державного акту на право власності на землю, серії ХС №043748, виданого 31.03.2006р. Скадовською райдержадміністрацією Херсонської області, набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :13:082:0012, площею 1,5431 га., яка знаходиться на території Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області.

23.12.2016р. ОСОБА_1 зареєструвала право власності на дану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Відповідачкою 12.12.2016р. вказану вище земельну ділянку було передано у користування за договором оренди землі б/н в оренду ОСОБА_2 строком до 2031р.

Разом з тим, обласною прокуратурою виявлено порушення статей 13,14,41 Конституції України, статей 80,81,145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 зазначеною земельною ділянкою, що на думку позивача є підставою для її конфіскації на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Відповідач не направила до суду відзив та/або заперечення на позовні вимоги.

Третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 не надав пояснення на позовні вимоги.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 14.06.2023р. було відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.07.2023р. було закрито підготовче провадження у справі з призначенням розгляду справи за участю сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Від представника Херсонської обласної прокуратури та представника Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області до суду надійшли заяви про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явилась без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи була сповіщена належним чином у спосіб передбачений ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Тертя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився без поважних на те причин. Приймаючи до уваги, що остання відома адреса місця проживання (перебування) третьої особи знаходиться на тимчасово окупованій території, його виклик у судове засідання проведений у відповідність до статті 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву відповідача на позовну заяву справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280ЦПК України.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації.

ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право власності на землю, серії ХС №043748, виданого 31.03.2006р. Скадовською райдержадміністрацією Херсонської області, набула право власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером :13:082:0012, площею 1,5431 га., яка знаходиться на території Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області (а.с.15-16).

Відповідно до рішення державного реєстратора виконавчого комітету Скадовської міської ради Херсонської області Сахацької І.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 33153678 від 24.12.2016р. за ОСОБА_1 було зареєструвано право власності на вказану земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Зазначена обставина підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 325673503 від 14.03.2023р. (а.с.13).

Згідно договору оренди від 12.12.2016р., ОСОБА_1 передала у користування належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :13:082:0012, площею 1,5431 га. ОСОБА_2 , строком до 2031р. (а.с.17-21).

Факт того, що ОСОБА_1 є громадянкою російської федерації підтверджується відомостями, зазначеними про неї, у Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 325673503 від 14.03.2023р.

Підставою звернення до суду з позовом про конфіскацію земельної ділянки є на думку позивача виявлені факти порушення статей 13,14,41 Конституції України, статей 80,81,145 Земельного кодексу України при використанні ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Положення статей 13, 14 Конституції України визначають, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави. Суб`єктами права приватної власності на землю згідно зі статтею 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.

Згідно із частиною третьою статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення. Одночасно за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

У разі невиконання цієї вимоги настають наслідки, передбачені частинами другою, четвертою статті 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.

Пунктом 10 частини першої статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.

Згідно із статтею 356 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.

Частиною п`ятою статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю) зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Таким чином, враховуючи зазначені положення законодавства саме Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням частин другої та четвертої статті 145 Земельного кодексу України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.

Так, статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

В даному випадку порушення інтересів держави полягає в тому, що ОСОБА_1 , яка є громадянкою російської федерації порушила визначену статтями 13, 14, 41 Конституції України, статтями 80, 81, 145 Земельного кодексу України процедуру використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення та як іноземний громадянин не відчужила її упродовж року після набуття права власності. На даний час вона без перешкод використовує спірну земельну ділянку на території України.

Правовий висновок щодо застосування частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права (ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Так, за пунктами 76-77 зазначеної постанови Великої Палати Верховного Суду прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно із пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

У зв`язку із вищезазначеним, в даному випадку представництво інтересів держави в суді здійснюється прокурором, який виконує субсидіарну роль, щоб ці інтереси не залишились незахищеними.

Зазначене повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини та узгоджується із правовими позиціями Верховного суду.

Щодо правомірності та пропорційності втручання прокурора у право власності відповідача необхідно враховувати наступне.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних

Підставою для представництва в суді інтересів держави стали факти порушення законодавства при використанні іноземною громадянкою ОСОБА_1 земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка не відчужила її упродовж року після набуття права власності. Дана процедура безумовно передбачена чинним земельним законодавством (ч. 4 ст. 81 Земельного кодексу України). Ця норма є імперативною та не передбачає винятків.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення по теперішній час не відчужила її, а навпаки передала її в оренду, що вказує на відсутність у неї наміру на її продаж, а відтак є достатні правові підстави для її конфіскації у власність держави.

На підставі викладеного, зважаючи на фактичні обставини встановлені судом, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі.

VІ. Судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, з відповідача на користь Херсонської обласної прокуратури слід стягнути судовий збір в розмірі 4026,00грн. (2684,00грн. за подання позовної заяви та 1342,00грн. за подання заяви про забезпечення позову).

Керуючись ст.ст.12,81,141,263, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги заступника керівника Херсонської обласної прокуратури в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, Головного управління Держгеокадастру у Херсонської області до громадянки російської федерації ОСОБА_1 , за участю третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_2 про конфіскацію земельної ділянки, задовольнити у повному обсязі.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області земельну ділянку з кадастровим номером :13:082:0012, площею 1,5431 га., із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить громадянки російської федерації ОСОБА_1 , на підставі державного акту на право власності на землю, серії ХС №043748, виданого 31.03.2006р. Скадовською райдержадміністрацією Херсонської області, яка знаходиться на території Скадовської міської ради Скадовського району Херсонської області, право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.12.2016р. за номером 18275879 (індексний номер: 33153678 від 24.12.2016р.).

Стягнути з громадянки російської федерації ОСОБА_1 на користь Херсонської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 4026,00грн.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

Херсонська обласна прокуратура, м. Херсон, вул. Михайлівська, 33, , UA0002291, ДКСУ м. Київ, МФО 820172

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області, м. Київ, вул. Серпова, 3,

Відповідач:

Громадянка російської федерації ОСОБА_1 , іпн: НОМЕР_1 ,проживає: АДРЕСА_1 федерація.

Третя особа без самостійних вимог:

ОСОБА_2 , іпн: НОМЕР_2 , зареєстрований: АДРЕСА_2

Заочне рішенням може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання рішення суду.

Повне рішення складено 26 вересня 2023р.

Суддя