ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/2457/21 Номер провадження 22-ц/814/3351/23Головуючий у 1-й інстанції Мороз Т.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Одринської Т.В.,

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.,

за участю секретаря Сальної Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Глобинського районного суду Полтавської області із вказаним позовом.

Позов обґрунтовано тим, що у період з 01.11.1980 року до 03.09.2018 року вона з ОСОБА_2 перебували у шлюбі.

16.02.2021 року ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області між сторонами у справі № 527/1752/20 про визнання майна спільним сумісним та його поділ затверджено мирову угоду.

Після поділу майна, указаного у справі № 527/1752/20, залишилось неподіленим майно, яке вона та ОСОБА_2 придбали за спільні кошти та яке знаходиться у відповідача.

Просила суд визнати, що: двохкімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_1 ; автомобіль Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 ; мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ; човен гумовий рибальський «Колібрі», надувний на 2 особи; швейна машинка багатоопераційна, білого кольору з електроприводом, в футлярі довжиною 50 см, шириною 20 см, висотою 30 см; морозильна камера на 400 літрів, білого кольору, горизонтальна, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; морозильна камера вітрина, білого кольору, довжиною 3 м, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; однодверна холодильна шафа білого кольору, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ; пральна машинка «Samsung» білого кольору на 5 кг з горизонтальним завантаженням; комп`ютер (системний блок: процесор QuadCore AMD X4 740 3.2 GHz; RAM 8Gb (DDR3-1600); материнська плата Gigabyte GA-F2A55-DS3 (sFM2); жорсткий диск Seagate 500GB; відео карта Nvidia GeForse EAH5450-1GB; блок живлення 400W; Windows 7 64bit+Full Drivers; монітор Aser V223w (22 дюйма); мишка Samsung; клавіатура Samsung; велосипеди «Україна» - 2 шт.; електрозварювальний апарат інвекторний; електричний свердлильний станок виробництва СССР зеленого кольору, який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Також прохала суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1/2 частини указаного вище майна в розмірі 105 000 грн, припинити право спільної сумісної власності подружжя на указане вище майно та визнати право приватної власності ОСОБА_2 на указане в позові майно, стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію замість частки у праві спільної власності на майно подружжя - мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ у сумі 4019,84 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 40 грн 20 коп. судового збору та 4058,56 грн вартість проведеної експертизи.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що суд не звернув уваги на ту обставину, що відсутність в матеріалах справи відомостей щодо дійсної його вартості на час розгляду справи є наслідком ненадання відповідачем можливості провести судову оціночно-будівельну експертизу оскільки саме він користується указаним майном, а вона не має доступу до цього майна і не мала можливості сприяти експерту у проведенні експертизи.

Вважає, що суд безпідставно не обґрунтував, чому саме відмовив у визнанні факту визначення вартості майна, указаної нею в позові, і щодо наявності якого не заперечував відповідач.

Зазначала, що суд безпідставно не визнав належними та допустимими доказами показання свідка у справі, всупереч положенням пункту 2 частини 4 статті 265 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, прохала скасувати рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити її позов, в іншій частині рішення залишити без змін.

Від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він посилався на те, що при прийнятті рішення по даній цивільній справі, суд не порушив права позивача по справі, та вимоги ст. 109 ЦПК України, правильно застосував норми законодавства України.

Вказував, що в рішенні суду, не зазначено що суд при прийнятті рішення по даній цивільній справі не визнав належними та допустимими доказами показання свідка по справі ОСОБА_3 про що зазначає апелянт.

Зазначав, що на даний час, жодне нерухоме чи рухоме майно зазначене в позовних вимогах апелянтом по справі, не знаходиться в спільній частковій власності.

Вважає, що суд першої інстанції правомірно застосував норми матеріального та процесуального права та виніс по суті спору справедливе та законне рішення.

Прохав апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного рішення, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судове рішення ухвалене у справі не відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 03 вересня 2018 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 листопада 1980 року (а. с. 19-21).

Ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 16 лютого 2021 року у справі № 527/1752/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільним сумісним та його поділ затверджено мирову угоду, укладену 16 лютого 2021 року (а. с. 10-13).

Свідок ОСОБА_3 ппояснив, що є сином позивача та відповідача та повідомив, що після розлучення між батьками було поділено не все майно, яке було ними придбано за час спільного проживання. Оскільки батько забрав більшу частину майна, то цей поділ відбувся не в рівних частинах. Стверджував, що всі речі, які вказані у позовній заяві були придбані його батьками за час їх спільного проживання, оскільки він проживав разом з ними, користувався цими речами та пам`ятає їх придбання, ціну за яку купляли речі та дату придбання не пам`ятає.

Враховуючи, що відповідачем не оспорюється факт придбання в період шлюбу зазначеного позивачем майна, дана обставина доказуванню не підлягає.

Таким чином, судом встановлено, що подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу було набуто наступне майно: 1) двохкімнатна квартира, що розташована в АДРЕСА_1 ; 2) автомобіль Opel Vivaro, ДНЗ НОМЕР_1 ; 3) мотоцикл Іж-Планета-5, ДНЗ 58-92 ПОЗ; 4) човен гумовий рибальський «Колібрі», надувний на 2 особи; 5) швейна машинка багатоопераційна, білого кольору з електроприводом, в футлярі довжиною 50 см, шириною 20 см, висотою 30 см; 6) морозильна камера на 400 літрів, білого кольору, горизонтальна, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; 7) морозильна камера вітрина, білого кольору, довжиною 3 м, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ; 8) однодверна холодильна шафа білого кольору, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ; 9) пральна машинка «Samsung» білого кольору на 5 кг з горизонтальним завантаженням 10) комп`ютер (системний блок: процесор QuadCore AMD X4 740 3.2 GHz; RAM 8Gb (DDR3-1600); материнська плата Gigabyte GA-F2A55-DS3 (sFM2); жорсткий диск Seagate 500GB; відео карта Nvidia GeForse EAH5450-1GB; блок живлення 400W; Windows 7 64bit+Full Drivers; монітор Aser V223w (22 дюйма); мишка Samsung; клавіатура Samsung; 11) велосипеди «Україна» - 2 шт., 12)електрозварювальний апарат інвекторний; 13) електричний свердлильний станок виробництва СССР зеленого кольору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що домовленості між сторонами щодо даного майна не досягнуто, послався на відсутність погодження між подружжям вартості даного майна та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо дійсної його вартості на час розгляду справи.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись із таким висновком суду, з огляду на таке.

Враховуючи те, що спільне майно подружжя набуте як до 01 січня 2004 року, так і після, правовідносини у справі регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сім`ю України та Сімейного кодексу України.

Відповідно до положень статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно положень статті 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, як КпШС України, так і СК України визначає, що спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на ім`я кого з подружжя це майно придбано.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Отже, наведеними нормами права передбачено презумпцію віднесення придбаного під час шлюбу майна до спільної сумісної власності подружжя. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17.

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісно Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Так, відповідачем презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована.

Отже, вирішуючи спори між подружжям про майно, виходячи із аналізу зазначених норм, судам необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна.

Встановивши, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами придбано вищезазначене майно, з огляду на презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у визнанні спірного майна спільним сумісним.

Наведені у апеляційній скарзі доводи стосовно визнання спірного майна спільним сумісним ґрунтується на вимогах чинного законодавства та в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини вартості майна в частині відмови в задоволенні позову, яке було набуто ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в період шлюбу, колегія суддів погоджується з висновком суду, що у задоволенні вказаних позовних вимог необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Між подружжям відсутнє погодження вартості спірного майна, а також в матеріалах справи відсутні відомості щодо дійсної його вартості на час розгляду справи.

Матеріали справи містять повідомлення експерта про неможливість надання висновку оціночно-будівельної експертизи, оскільки протягом 45 календарних днів не задоволено клопотання про надання додаткових матеріалів та проведення обстеження, необхідних для складання висновку експерта (а. с. 156-157).

У зв`язку із цим, оскільки сторони покладені на них процесуальні обов`язки пов`язані з тягарем доказування по справі не виконали та в порушення вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України не довели дійсної вартості вищевказаного майна на час розгляду справи, місцевий суд вірно ухвалив рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині, на підставі наявних у справі доказів.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які викладені у постанові від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК.

Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ураховуючи наведене та те, що домовленості між сторонами щодо спірного майна не досягнуто, беручи до уваги відсутність погодження між подружжям вартості даного майна та відсутність в матеріалах справи відомостей щодо дійсної його вартості на час розгляду справи, виходячи із меж позовних вимог, засад змагальності та диспозитивності, колегія суддів вважає за можливе дане майно залишити у спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , без стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації 1/2 частини вартості цього майна.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ураховуючи те, що рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог тому, у відповідності до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в іншій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна заява та апеляційна скарга позивачки задоволені на 61% судовий збір, сплачений нею за позовну заяву та апеляційну скаргу в розмірі 1665,42 грн, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю скасувати. Ухвалити нове в цій частині.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільним сумісним та його поділ задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя:

- двохкімнатну квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 ;

-морозильну камеру на 400 літрів, білого кольору, горизонтальну, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ;

- морозильну камеру - вітрину, білого кольору, довжиною 3 м, яка знаходиться в магазині в АДРЕСА_2 ;

- однодверну холодильну шафу білого кольору, яка знаходиться в АДРЕСА_2 ;

- пральну машинку «Samsung» білого кольору на 5 кг з горизонтальним завантаженням;

-комп`ютер (системний блок: процесор QuadCore AMD X4 740 3.2 GHz; RAM 8Gb (DDR3-1600); материнську плату Gigabyte GA-F2A55-DS3 (sFM2); жорсткий диск Seagate 500GB; відео карту Nvidia GeForse EAH5450-1GB; блок живлення 400W; Windows 7 64bit+Full Drivers; монітор Aser V223w (22 дюйма); мишку Samsung; клавіатуру Samsung;

- електрозварювальний апарат інжекторний;

-електричний свердлильний станок виробництва СССР зеленого кольору.

В іншій частині рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 22 лютого 2023 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1665,42 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суд у шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

У разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т.В. Одринська

Судді В.П. Пікуль

О.О. Панченко