Cправа № 563/1014/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.09.2023 року Корецький районний суд
Рівненської області
у складі: головуючого судді Сірака Д.Ю.
секретар судового засідання Литвинчук Л.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про розподіл судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
17 серпня 2023 представником позивача адвокатом Штогрін В.С. подано заяву про ухвалення додаткового рішення по справі в частині стягнення витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 6000, грн. Зазначила, що з метою отримання правничої допомоги у даній справі позивачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги від 14 червня 2023 року №14/06 з головою Адвокатського об`єднання «Скорпіон» - адвокатом Давидюком М.М. за яким позивачу і було надано вказану правничу допомогу з тих правових питань та у обсягах, обумовлених предметом даного договору.
В обґрунтування заяви зазначила, що ухвалою суду від 21 червня 2023 року , зокрема, було відкрите провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2023 ухвалено задовольнити позов про розірвання шлюбу. Також, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Представник позивача та відповідач судове засідання не викликалися.

Відповідач 19 вересня 2023 року надав суду письмові заперечення на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу. В обгрунтування заяви вказує, що за час спільного проживання з позивачем дітей в них не було, а тому пропонував позивачу провести розірвання шлюбу через органи РАЦСу, на що позивач відмовилася. Під час розгляду справи в суді ін. також не заперечував щодо розірвання шлюбу, який був розірваний вже на другому судовому засіданні. Тим більше провадження у справі було відкрите в порядку спрощеного позовного провадження, справа була нескладною. З огляду на ці обставини вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно завищеною.

Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до таких висновків.

Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 09 серпня 2023 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 14 липня 2018 року Корецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 33 - розірвано. Після розірвання шлюбу відновлено ОСОБА_1 її дошлюбне прізвище - " ОСОБА_3 ". А також стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Як випливає з матеріалів справи, представником позивача адвокатом Штогрін В.С. 17 серпня 2023 року була подана заява про стягнення судових витрат на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 вказаної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

14 червня 2023 року між ОСОБА_1 та Головою адвокатського об`єднання «Скорпіон» - адвокатом Давидюком М.М. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до акту приймання-передачі наданої правової допомоги від 10 серпня 2023 року сторони підтвердили, що адвокатом надано правової допомоги на суму 6000,грн., а саме вивчення документів наданих клієнтом 500 грн., написання позовної 4000 грн., написання заяви про ухвалення додаткового рішення 1000 грн., надання усних консультацій 500 грн.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У пункті 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа №1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15.04.2020 у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18.

Водночас суд зауважує, що норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, п. 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004) заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, суд, визначаючи суми відшкодування, має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За правилами частини 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 06.03.2019 по справі № 922/1163/18).

Слід зауважити про те, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення в разі зазначення фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Суд наголошує на тому, що для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат не є обов`язковими. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.

У випадку встановлення договором фіксованого розміру гонорару оцінку співмірності витрат на професійну правничу допомогу слід надавати з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу матеріалів у справі, кількості підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

У вимірі обставин справи суд вказує на те, що розглянутий судом спір виник із сімейних правовідносин, а саме розірвання шлюбу. Правова регламентація спірних правовідносин є чіткою, національне законодавство у відповідній частині труднощів для розуміння не викликає.

Суд зауважує, що спір про розірвання шлюбу був розглянутий за два судові засідання без участі сторін, відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу, а сама справа є нескладною та розглядалася в поряду спрощеного позовного провадження.

Також судом враховано кількість процесуальних документів, підготовлених представником позивача для позовної вимоги про розірвання шлюбу, яка була незначною та не вимагала від адвоката витрат надмірних зусиль для їх підготовки.

Таким чином, заявлені до відшкодування 6000 грн. витрат на правничу допомогу є необґрунтованими, не відповідають реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а їх стягнення становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат. Заявлений розмір витрат не є співмірним зі складністю справи.

Відтак з огляду на незначну складність справи суд, виходячи з критерію пропорційності вважає, що розмір витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача, повинен становити 2000,00 грн.

За таких обставин суд дійшов висновку, що на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2000,00 грн.

На підстави викладеного та керуючись ст.ст.133, 137, 141, 246, 258-260, 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника позивача про ухвалення рішення про судові витрати задовольнити частково.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя