Справа № 215/7498/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2023 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді - Квятковського Я.А.,

за участі: секретаря судового засідання - Манько В.В.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представників відповідачів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про розподіл майна подружжя, та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ :

23.12.2019 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер колишній чоловік позивачки - ОСОБА_9 . Відповідно до інформації Другої Криворізької державної нотаріальної конори у Дніпропетровській області, після смерті померлого, на підставі заяви дочки померлого ОСОБА_8 була заведена спадкова справа 925/2020. Як вбачається з матеріалів спадкової оправи, спадщину також прийняли: ОСОБА_6 ; дружина померлого ОСОБА_7 від своєї частки відмовилась на користь ОСОБА_6 , батько померлого ОСОБА_10 відмовився від спадщини.

Відповідно до норм ст. 1268 ЦК України, спадкове майно успадкувала малолітня дочка померлого ОСОБА_11 . Спадкове майно після смерті ОСОБА_9 спадкують в частках: ОСОБА_8 - ; ОСОБА_6 - ( + ); ОСОБА_11 - .

За час перебування у шлюбі, позивачем та ОСОБА_9 на ім?я останнього було придбано наступні автотранспортні засоби:ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , робочий об`єм двигуна 1598 см3, реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Також, відповідно до інформації державного реєстру прав на нерухоме майно від 29 листопада 2019 року, ОСОБА_9 належала трикімнатна квартира за адресою АДРЕСА_1 . Спірна квартира ОСОБА_9 була отримана згідно із договором довічного утримання, посвідченим 09.03.2005.

Отримання квартири згідно з договором довічного утримання відбувалось виключно в інтересах сім?ї, про що свідчить проживання позивачки до сьогодення, надання нотаріальної згоди як дружини, надання допомоги.

На підставі чого позивачка просить визнати спірну квартиру спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , та визнати право власності на частину квартиру в порядку поділу майна подружжя за нею.

Також позивач просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_9 та ОСОБА_1 автотранспортні засоби ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р.., седан.

Щодо автотранспортних засобів, які були придбані сторонами в інтересах сім?ї, то оскільки автотранспортні засоби ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , є проданими, ОСОБА_9 здійснив відчуження транспортних засобів на свій розсуд проти волі позивачки і не в інтересах сім?ї, а тому позивач просить врахувати їх вартість у поділі майна.

Так, згідно висновку експерта вартість рухомого майна на дату оцінки складає: ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 - 95081,31 грн., ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 - 160 013,21 грн.

Вартість Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р.., седан, складає 102 364,55грн. та враховуючи що автомобіль знаходиться в користуванні позивача, просить визнати за нею право власності на автомобіль.

Враховуючи частки які успадкують відповідачі, позивач просить стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 , компенсацію вартості проданих автотранспортних засобів по 19091,24 грн. з кожного, та з ОСОБА_6 компенсацію вартості проданих автотранспортних засобів 38182,48 грн., на її користь.

Ухвалою суду від 24.12.2019 ОСОБА_1 повернуто заяву про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.01.2020 справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання на 28.02.2020.

27.02.2020 ОСОБА_9 подав зустрічну позовну заяву, в якій зазначав, що на банківському рахунку АТ КБ «Приватбанк» були 3000 євро, якими ОСОБА_1 розпорядилась на власний розсуд, а тому позивач просить визнати грошові кошти у розмірі 3000 євро спільною сумісною власністю подружжя, та стягнути його частку у розмірі 39870 грн. з ОСОБА_1 на його користь.

Ухвалою суду від 28.02.2020 прийнято зустрічну позовну заяву до розгляду із первісним позовом.

Ухвалою суду від 28.02.2020 здійснено перехід до розгляду справи в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 17.03.2020.

Ухвалою суду від 17.03.2020 відкладено підготовче судове засідання на 04.05.2020.

19.02.2020 від ОСОБА_9 надійшов відзив на первісний позов, посилався на те, що спірна квартира, належала його бабусі, і була ним отримана за договором довічного утримання. Зазначає, що він самостійно доглядав її, крім того бабуся проживала з його матір`ю, тобто рідною донькою.

Ухвалою суду від 04.05.2020 відкладено підготовче судове засідання на 05.06.2020.

Ухвалою суду від 05.06.2020 відкладено підготовче судове засідання на 18.06.2020.

18.06.2020 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 20.07.2020.

Ухвалами суду від 18.06.2020 витребувано докази.

20.07.2020 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 08.09.2020.

Ухвалою суду від 20.07.2020 витребувано докази.

08.09.2020 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 18.09.2020.

18.09.2020 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 28.09.2020.

Ухвалою суду від 28.09.2020 відкладено підготовче судове засідання на 12.10.2020.

12.10.2020 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 02.11.2020.

Ухвалою суду від 02.11.2020 відкладено підготовче судове засідання на 27.11.2020.

Ухвалою суду від 27.11.2020 зупинено провадження по справі у звязку зі смертю відповідача до залучення у справі правонаступників.

Ухвалою суду від 21.05.2021 провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання на 18.06.2021.

18.06.2021 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 07.07.2021.

07.07.2021 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 11.08.2021.

11.08.2021 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 04.10.2021.

Ухвалою суду від 11.08.2021 витребувано докази.

04.10.2021 в судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_7 подала відзив на уточнену позовну заяву та клопотання про залишення позову без руху

Ухвалою суду 04.10.2021 змінену позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, підготовче судове засідання відкладено на 22.10.2021.

22.10.2021 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 10.11.2021.

10.11.2021 розгляд справи відкладено на 08.12.2021.

22.10.2021 від представника відповідача ОСОБА_6 надійшла змінена зустрічна позовна заява, в обґрунтування зазначає, що нотаріус не розяснив наслідки укладення договору довічного утримання. Утриманням і доглядом попередньої власниці квартири ОСОБА_12 займався ОСОБА_9 та ОСОБА_6 ОСОБА_1 не допомагала ОСОБА_9 у догляді за його бабусею, ОСОБА_12 проживала з ОСОБА_6 . На підставі вищевикладеного ОСОБА_6 просить визнати спірну квартиру особистою приватною власністю ОСОБА_9

08.12.2021 в судовому засіданні відкладено підготовче судове засідання на 17.01.2022.

28.12.2021 до суду надійшов відзив представника позивача ОСОБА_8 на зустрічну позовну заяву, де зазначив, що ОСОБА_1 також доглядала ОСОБА_12 , будь-яких доказів, що ОСОБА_1 не виконувала умови договору не надано.

28.12.2021 до суду надійшов відзив позивача ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву, де зазначає, що квартира, яку за договором довічного утримання отримав її колишній чоловік, перебувала у аварійному стані і потребувала ремонту. На час ремонту сім`я ОСОБА_13 проживали у батьків ОСОБА_1 , а ОСОБА_12 у ОСОБА_6 . Ремонт проводився за спільні кошти на той момент подружжя, крім того ОСОБА_12 хворіла і всі медичні маніпуляції проводила ОСОБА_1 , оскільки має диплом медичної сестри та працює в лікарні. На час коли у ОСОБА_6 був ремонт ОСОБА_12 проживала з ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , також на час відпочинку ОСОБА_6 та її чоловіка бабуся також проживала з подружжям ОСОБА_13 .

Від представника відповідача ОСОБА_7 надійшли письмові пояснення щодо зустрічного позову про визнання квартири особистою приватною власністю, в обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 не надала доказів того, що вона разом із набувачем виконувала солідарно обов`язок з утримання відчужувача за договором.

Ухвалою суду від 17.01.2022 призначено судову експертизу та зупинено провадження у справі.

02.05.2022 провадження у справі відновлено, призначено підготовче судове засідання на 15.06.2022.

15.06.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 08.07.2022.

08.07.2022 первісним позивачем подано до суду змінену позовну заяву.

Ухвалою суду від 07.08.2022 залишено позов від 08.07.2022 без руху.

21.07.2022 позивачем подано до суду змінену позовну заяву.

Ухвалою суду від 21.07.2022 витребувано докази та відкладено розгляд справи на 08.09.2022.

Ухвалою суду від 08.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи на 28.09.2022.

28.09.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 05.10.2022.

05.10.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 07.11.2022.

07.11.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 10.11.2022.

10.11.2022 в судовому засіданні оголошено перерву до 09.12.2022.

09.12.2022 відкладено розгляд справи на 20.01.2023.

20.01.2023 відкладено розгляд справи на 13.02.2023.

13.02.2023 справу знято розгляду на 15.03.2023.

15.03.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 20.03.2023.

20.03.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 11.04.2023.

11.04.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 24.05.2023.

Ухвалою суду від 20.04.2023 клопотання ОСОБА_6 про відвід судді визнано необґрунтованим та передано до канцелярії для вирішення питання в порядку ст. 33 ЦПК України.

24.05.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.06.2023.

16.06.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 14.07.2023.

14.07.2023 в судовому засіданні оголошено перерву до 01.09.2023.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягала та просила задовольнити, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити, як необгрунтованому. Вказувала, що брала участь у догляді ОСОБА_12 поза робочим часом. Кошти на догляд витрачались спільні. Також вказувала, що 2003 році народилась дитина, догляд якої забирав багато часу.

Представник позивача за первісним позовом ОСОБА_2 в судовому засіданні на позовних вимогах ОСОБА_1 наполягав та просив їх задовольнити в повному обсязі, в задоволені зустрічного позову просив відмовити, як необґрунтованому. Вказав, що з наявних справі доказів випливає , що доглядом ОСОБА_12 займалась також позивач, в т.ч. матеріально. Вказане підтверджується показаннями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . Також щодо неналежного виконання договору ОСОБА_1 ні до суду ні до правоохоронних органів ніхто не звертався.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 в судовому засіданні на своїх позовних вимогах наполягала та просила задовольнити, в задоволенні первісного позову просила відмовити. Вказала, що ОСОБА_16 ніякої участі в догляді ОСОБА_12 не приймала. Квартира належала її матері ОСОБА_12 , яка бажала залишити її лише ОСОБА_9 .

Представник позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні на позовних вимогах ОСОБА_6 наполягала та просила їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні первісного позову просила відмовити. Вказала про наявність порушень під час укладання договору довічного утримання , відсутність згоди ОСОБА_16 на укладення даного договору, а також набуття спільної квартири працею і коштами лише ОСОБА_16 і ОСОБА_6 . Вказане підтверджується показаннями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

Представник відповідача ОСОБА_8 за первісним позовом ОСОБА_24 в судовому засіданні позов ОСОБА_1 визнав та просив його задовольнити в повному обсязі, в задоволені зустрічного позову просив відмовити. Вказував, що договір був укладено правомірно з письмової згоди ОСОБА_1 . У догляді ОСОБА_12 брала участь і ОСОБА_1 . Також під час виконання договору та після смерті ОСОБА_12 ні ОСОБА_9 ні ОСОБА_6 не звертались до суду про визнання його недійсним чи про його розірвання.

Відповідач ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 в судове засідання не зявилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_7 за первісним позовом, яка діє в інтересах ОСОБА_11 , в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_6 підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, в задоволенні первісного позову просила відмовити. Звертала увагу на необхідність врахування розміру спадщини , на те, що неповнолітня дитина не може відмовитись від прийняття спадщини і те, що ОСОБА_16 не зверталась з вимогами до спадкоємців.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів встановив, що шлюб, який було укладено 03.11.2000 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 , розірвано на підставі рішення Тернівського районного суду міста Кривого Рогу від 01.11.2019 року (т. 1 а.с. 9-11).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_25 , 2003 р.н., є дочкою ОСОБА_9 та ОСОБА_1 , зареєстрована та проживає за адресою : АДРЕСА_2 /, (т. 2 а.с. 27 зворот, 28).

12.06.2020 ОСОБА_9 та ОСОБА_26 уклали шлюб (т. 2 а.с. 38), під час якого у них народилась дитина ОСОБА_11

ОСОБА_6 є матірю ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про народження (т.2 а.с. 32,85).

Згідно договору довічного утримання від 09.03.2005 року, укладеного між ОСОБА_12 та ОСОБА_9 , сторони домовились щодо обов`язків кожного, так ОСОБА_9 повинен : довічно повністю утримувати ОСОБА_12 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою і забезпечувати її житлом, шляхом збереження права безоплатного пожиттєвого проживання у кімнаті, позначеній у тех..паспорті №6 відчужуваної квартири, житловою площею 14.40 кв.м.; вартість матеріального забезпечення / харчування, одягу і необхідної допомоги/ визначена сторонами у розмірі 100 грн. на місяць. Також сторони узгодили, що після смерті ОСОБА_12 квартира перейде у власність ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 91, т. 3 а.с. 120-121). Згідно заяви ОСОБА_1 , остання дала згоду ОСОБА_9 на укладення договору довічного утримання ОСОБА_12 (т.3 а.с. 122).

На час укладення вказаного договору квартира АДРЕСА_3 належала ОСОБА_12 на праві приватної власності (т.3 а.с. 124-130).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_12 померла (т.2 а.с. 95).

Відповідно до накладної №10 від 16.09.2011 виписаної на ім`я ОСОБА_6 , остання замовляла ритуальні послуги щодо поховання ОСОБА_12 (т.2 а.с.96).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_9 є власником квартири за адресою : АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 12-13, т. 2 а.с. 44-46).

Згідно відповіді ТСЦ МВС № 1248, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, копії договорів, автомобілі, які належали ОСОБА_9 : ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , 05.12.2019 перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу на нового власника, ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , 05.12.2019 перереєстрований на підставі договору купівлі-продажу на нового власника, Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 (т.1 а.с.107-108, 126-129, т.2 а.с. 36).

Відповідно довідки та виписки з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 09.06.2018 було відкрито депозитний рахунок на суму 3000 Євро та 20.08.2018 відбулась виплата по вкладу (т. 1 а.с. 122,123).

Згідно свідоцтва про смерть та актового запису про смерть, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер (т.1 а.с.151,157-158).

Згідно відповіді завідуючої Другої Криворізької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини звернулися : дочка померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір померлого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відмовилась від спадщини на користь ОСОБА_6 батько померлого ОСОБА_10 відмовився від спадщини, колишня дружина померлого ОСОБА_1 на майно яке є спільною сумісною власністю, малолітня дочка померлого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1 а.с.171), що також підтверджується копією спадкової справи (т.2 а.с. 24-48). ОСОБА_6 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Бикановим І.Р. (т.2 а.с. 47 зворот).

Згідно Звіту про оцінку майна, вартість квартири АДРЕСА_3 складає 132400 грн.(т. 2 а.с.105-121).

Згідно Висновку експерта № 21/22 , вартість транспортного засобу ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , - складає 95081,31 грн., вартість транспортного засобу ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , - складає 160 013,21 грн., вартість автомобіля Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р.., седан, - складає 102 364,55грн. (т.3 а.с.1-38).

Оцінка суду.

Заслухавши сторони, допитавши свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів (стаття 89 ЦПК України), суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 перебували у шлюбі з 03.11.2000 року по 01.11.2019 року, під час якого ними було спільно набуто три автомобілі, квартиру. Після розірвання шлюбу ОСОБА_9 відчужив автомобілі ГАЗ 33023, 2006 року випуску, та ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, без згоди позивача ОСОБА_1 .

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Положення статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя та яке використане саме в інтересах сім`ї.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Згідно зі ст.71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків.

У даному випадку, на думку суду, відповідачами не спростовано доводи позивача ОСОБА_1 щодо права спільної сумісної власності на квартиру. Доказів того, що метою укладення договору були його власні, особисті інтереси, так само як і доказів того, що він за рахунок особистих коштів і лише власною працею виконував договір довічного утримання матеріали справи не містять, також, як випливає з показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_1 приходила до місця проживання ОСОБА_12 , брала участь у догляді ОСОБА_12 .

А тому квартира набута ОСОБА_9 за договором довічного утримання підлягає поділу в рівних частках.

Як випливає з матеріалів справи ринкова вартість автомобіля - ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 складає 95081,31 грн., автомобіля ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 складає 160 013,21 грн., автомобіля Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р.., складає 102 364,55 грн. . Позивач просить стягнути грошову компенсацію в розмірі 1/2 частки від ринкової вартості проданих авто у розмірі 255094,52 грн., але з урахуванням вартості автомобілю Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р., на яке позивач просить визнати за нею право власності (255094,52 102364,55 = 152729,97 грн.).

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (частина третя статті 370 ЦК України).

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України).

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст.63, ч. 1 ст.65 СК України.

Згідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними, ст.1278 ЦК України. Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині, ст.1282 ЦК України.

Судом встановлено, що автомобіль Chevrolet Aveo 1.61, 2008 р. перебуває у користуванні первісного позивача, а тому наявні підстави для визнання за ОСОБА_1 права власності на нього в порядку поділу майна подружжя. Що стосується автомобілів, які були продані ОСОБА_9 , то ОСОБА_1 має право на отримання компенсації з відповідачів, відповідно часткам, що належить успадкувати відповідачам, як правонаступникам після ОСОБА_9 , тобто з ОСОБА_8 слід стягнути компенсацію в розмірі 19091,26 грн., що відповідає 1/8 частки спадщини; з ОСОБА_6 на суму 38182,51 грн., що відповідає 2/8 частки спадщини; з ОСОБА_11 , в інтересах якої діє ОСОБА_27 , - в розмірі 19091,26 грн., що відповідає 1/8 частки спадщини. При цьому, враховуючи те, що позов подано до смерті спадкодавця, ОСОБА_1 подано заяву нотаріусу про прийняття спадщини та свідоцтва про спадщину після смерті ОСОБА_9 не видавались то, на думку суду, положення ч.2 ст.1281 ЦК застосуванню не підлягають в даному випадку.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем ОСОБА_1 вимог та про необхідність їх задоволення з метою захисту права власності позивача.

Щодо зустрічного позову, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором довічного утримання, укладеним під час перебування набувача у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Той хто порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, за частиною 3 статті 61 СК України має довести, що хоча майно придбавалося у період шлюбу, в тому числі з використанням коштів сімейного бюджету, проте справжньою метою укладення договору довічного утримання були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6843цс17.

Так позивач за зустрічним позовом зазначає, що недійсність договору довічного утримання, його укладення його не в інтересах сімї, невиконання його ОСОБА_1 .

За загальним правилом застосування презумпції спільності майна подружжя, майно, одержане одним із подружжя як набувачем за договором довічного утримання, укладеним під час перебування набувача у шлюбі, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Той хто порушує питання про спростування зазначеної презумпції, зобов`язаний довести обставини, що її спростовують. Зокрема, за частиною 3 статті 61 СК України має довести, що хоча майно придбавалося у період шлюбу, в тому числі з використанням коштів сімейного бюджету, проте справжньою метою укладення договору довічного утримання були не інтереси сім`ї, а власні, особисті інтереси одного з подружжя, не пов`язані із сімейними. Такий правовий висновок висловив Верховний Суд України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6843цс17.

Однак у цьому випадку, позивачем за зустрічним позовом не надано до суду належних і допустимих письмових доказів щодо утримання ОСОБА_12 лише за рахунок особистих коштів ОСОБА_9 .

Як випливає з матеріалів нотаріальної справи договір довічного утримання був укладений зі згоди ОСОБА_1 , тобто в інтересах сімї.

На думку суду, сам по собі факт проживання ОСОБА_12 у квартирі ОСОБА_6 не є достатньою підставою для визнання спірної квартири особистим майном ОСОБА_9 .

При цьому, суд критично оцінює і не бере до уваги надані позивачем акти від 18.10.2021 (т.2 а.с. 97,98) , оскільки вони складені через тривалий час (10 років) після смерті ОСОБА_12 і не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Також суд не бере до уваги показання свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_17 про відсутність будь якої участі ОСОБА_1 у догляді ОСОБА_12 , оскільки вони є родичама ОСОБА_6 , тобто заінтересованими особами, а також вони не узгоджуються. Показання інших свідків сторони відповідача ОСОБА_6 надані в суді в присутності одного і того ж представника, не підтверджуються письмовими доказами, є загальними і тому оцінюються судом критично.

Крім цього , слід зазначити, що ні ОСОБА_12 (за життя) , ні ОСОБА_6 , ні ОСОБА_9 (за життя) не звертались до суду з вимогами про визнання недійсним договору довічного утримання чи про його розірвання через неналежне виконання .

Надані позивачем за зустрічним позовом письмові докази, які знаходяться в т. 2 а.с. 33-35, 84,86,87,89,90, 99-104, суд до уваги не приймає, оскільки вони не стосуються суті позову.

Враховуючи викладене, застосувавши наведені вище норми матеріального права, надавши оцінку правовим підставам заявленого зустрічного позову та зібраним у справі доказам, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу та засад змагальності сторін, відповідно до яких позивач за зустрічним позовом ОСОБА_6 зобов`язана була довести обставини, на які посилалася на підтвердження позову, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про недоведеність зустрічних позовних вимог , що є підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову.

Також, суд зазначає, що відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264-265, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на частину трикімнатної квартири, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб Chevrolet Aveo 2008 року випуску, VIN НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_4 , робочий об`єм двигуна 1598 см3, реєстраційний номер НОМЕР_5 , колір синій металік.

Стягнути з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_11 , компенсацію вартості проданих автотранспортних засобів ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , по 19091,24 грн. з кожного, на користь ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 компенсацію вартості проданих автотранспортних засобів ГАЗ 33023, 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , ГАЗ 33023-414, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_2 , у розмірі 38182,48 грн. на користь ОСОБА_1 .

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , інн. НОМЕР_6 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_8 , інн. НОМЕР_7 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інн. НОМЕР_8 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідач: ОСОБА_11 , в інтересах якої діє ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_7 .

Повний текст рішення складено 11.09.2023.

СУДДЯ: