Справа № 243/478/22
Провадження № 2/243/511/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий - суддя Фалін І.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Лисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, яке проводилось в режимі відеоконференцзв`язку, в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що до 17.07.2016 він працював помічником машиніста електровоза на підприємстві «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» Державного підприємства «Донецька залізниця».

З лютого 2016 року роботодавець припинив виплачувати позивачу заробітну плату, хоча й продовжував її нараховувати.

17.07.2016 ОСОБА_1 звільнився з Державного підприємства «Донецька залізниця» за переведенням до Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», про що свідчить запис у трудовій книжці.

Проте, в день звільнення і після звільнення з позивачем не було проведено повного розрахунку, а саме - роботодавець не розрахувався з ним по заборгованості із заробітної плати за період з 01.02.2016 по 17.07.2016. Станом на 17.07.2016 сума нарахованої, але не виплаченої ОСОБА_1 заробітної плати за період з 01.02.2016 по 17.07.2016 складає 11210,72 грн (за вирахуванням податків та інших обов`язкових платежів до виплати належить 8019,04 грн).

Отримати від відповідача належним чином засвідчену довідку про розмір нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.02.2016 по 17.07.2016 позивач не може. Первинні документи для нарахування заробітної плати знаходяться у Регіональній філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», за адресою: вул. Привокзальна, м. Лиман Донецької області, 84404, куди вони були здані представниками виробничого підрозділу «Локомотивне депо Ясинувата-західне», для перевірки їх працівниками бухгалтерії Регіональної філії «Донецька залізниці» у вересні-листопаді 2016 року. На той час АТ «Українська залізниця» визнала заборгованість по заробітній платі по Державному підприємству «Донецька залізниця» та почала виплачувати заборгованість по заробітній платі. Більшість працівників почали отримувати гроші, але відповідно до рішення ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017, виплату заборгованості по заробітній платі та нарахування заробітної плати працівникам Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Українська залізниця» було припинено.

Позивач, посилаючись на висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 по справі № 910/5953/17, зауважує, що АТ «Укрзалізниця» є правонаступником усіх державних підприємств залізничної галузі, зокрема ДП «Донецька залізниця», шляхом злиття яких було створене це товариство.

Оформивши звільнення ОСОБА_1 за переведенням до регіональної філії, відповідач свій обов`язок із проведення повного розрахунку з працівником не здійснив.

Добровільно сплатити заборгованість по заробітній платі відповідач відмовляється, без жодного обґрунтування причин цього, що є грубим порушенням ч. 1 ст. 47 та ст. 49 КЗпП України.

Посилаючись на наведене, позивач вважає, що сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності, та просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», , в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», на свою користь нараховану, але не виплачену, заробітну плату за період з 01.02.2016 по 17.07.2016 в сумі 11210,72 грн.

В судовому засіданні позивач не брав участь, просив розглядати справу за його відсутності, підтримав заявлені позовні вимоги, що викладено в позовні заяві.

Представник відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», в судовому засіданні не брав участь, хоча відповідач повідомлявся про дату та час розгляду справи. Відповідач надіслав суду заяву з проханням розглядати справу без участі їх представника, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 не визнали, просили відмовити в їх задоволенні.

Дослідивши матеріали судового провадження, судом встановлено наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно доданого позивачем до позовної заяви розрахунку розміру нарахованої, але не виплаченої заробітної плати за період з 01.02.2016 по 17.07.2016, зробленого позивачем на підставі розрахункових листків за лютий-липень 2016 року, загальна сума нарахованої заробітної плати за вказаний період складає 11210,72 грн, сума, яка підлягає виплаті після утриманняустановлених законодавством України податків і зборів, складає 8019,04 грн.

Як вбачається з трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , у період часу з 01.08.2006 по 18.02.2008 ОСОБА_1 працював у Локомотивному депо «Ясинувата-Західне» ДП Донецької залізниці: з 01.08.2006 до 04.09.2007 слюсарем з ремонту рухомого складу, з 04.09.2007 до 18.02.2008 помічником машиніста електровоза в цеху експлуатації локомотивів. 18.02.2008 ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з переведенням до локомотивного депо «Іловайськ» Донецької залізниці, куди прийнятий 26.02.2008 помічником машиніста електровоза цеху експлуатації. 10.01.2013 виробничий персонал ст. Горлівка, цеху експлуатації реорганізованого локомотивного депо «Іловайськ» ДП «Донецька залізниця» перепідпорядкований до локомотивного депо «Слов`янськ» (оборотне локомотивне депо «Микитівка») ДП «Донецька залізниця». 01.12.2015 на підставі наказу № 248/н від 04.11.2015 з 01.12.2015 штат оборотного депо «Микитівка» локомотивного депо «Слов`янськ» ДП «Донецька залізниця» перепідпорядкований до локомотивного депо Ясинувата-Західне ДП «Донецька залізниця». 18.07.2016 ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця». 18.07.2016 локомотивне депо «Ясинувата-Західне» ДП «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Ясинуватське локомотивне депо» СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». 16.06.2017 ОСОБА_1 звільнено за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

Згідно розрахункових листків по заробітній платі позивача за січень-липень 2016 року:

-в січні 2016 року нараховано всього 3383,67 грн, утримано 2642,90 грн, сума до виплати 740,77 грн;

-в лютому 2016 року нараховано всього 2336,48 грн, утримано 1442,13 грн, сума до виплати 894,35 грн;

-в березні 2016 року нараховано всього 1927,06 грн, утримано 366,15 грн, сума до виплати 1560,91 грн;

-в квітні 2016 року нараховано всього 3121,28 грн, утримано 590,64 грн, сума до виплати 2530,64 грн;

-в травні 2016 року нараховано всього 1862,59 грн, утримано 353,45 грн, сума до виплати 1509,14 грн;

-в червні 2016 року нараховано всього 617,56 грн, утримано 184,21 грн, сума до виплати 433,35 грн;

-в липні 2016 року нараховано всього 1925,24 грн, утримано 375,42 грн, сума до виплати 1549,82 грн.

Згідно з наданим відповідачем суду листом від 22.02.2022 № 271, адресованим в. о. начальника структурного підрозділу «Юридична служба» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», структурний підрозділ «Донецька та Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» на запит щодо надання інформації стосовно заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 за період його роботи в ДП «Донецька залізниця» повідомила, що сума заробітної плати, яка була передана до Дирекції з непідконтрольної Україні території за період роботи в ДП «Донецька залізниця» складає 6780,41 грн. Станом на 21.02.2017 сума у розмірі 6062,10 грн була перерахована на особовий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк України», тобто заборгованість складає 718,31 грн. Відповідач повідомляє також, що на сьогодні на підконтрольній українській владі території відсутні архівні документи (у тому числі первинні кадрові та фінансові), які б дозволили самостійно здійснити розрахунок по заробітній платі та будь-яких інших видів доходів (вихідна допомога, компенсація за відпустку та інше) і повідомити про їх наявність та розмір.

Відповідно до зведеної відомості на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 01.12.2016 № 271/2 від 22.02.2022, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , складає 718,31 грн.

Згідно з довідкою про стан заборгованості по заробітній платі за період з 01.02.2016 працівникам, що переведені з ДП «Донецька залізниця» до Донецької (Луганської) дирекції залізничних перевезень, зокрема ОСОБА_1 , сума прийнятої заборгованості складає 6780,41 грн, сума виплаченої заборгованості складає 6062,10 грн, залишок заборгованості до виплати складає 718,31 грн.

Як вбачається з платіжної відомості СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «ДЗ» ПАТ «УЗ» № 96 на видачу заборгованості по заробітній платі (перша частина) за лютий-червень 2016, 01.12.2016 по цій відомості перераховано суму заборгованості по заробітній платі працівникам в загальному розмірі 318922,44 грн, в тому числі ОСОБА_1 , який має РНОКПП НОМЕР_3 , - суму 3031,05 грн.

Згідно платіжної відомості СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «ДЗ» ПАТ «УЗ» № 96/2 на видачу заборгованості по заробітній платі (друга частина) за лютий-червень 2016, 21.02.2017 по цій відомості перераховано суму заборгованості по заробітній платі працівникам в загальному розмірі 292145,36 грн, в тому числі ОСОБА_1 , який має РНОКПП НОМЕР_3 , - суму 3031,05 грн.

За підсумком, судом вбачається, що відповідачем ОСОБА_1 було виплачено суму заборгованості по заробітній платі за період роботи з лютого по червень 2016 року в загальному розмірі 6062,10 грн.

Згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу за формою ОК-5, отриманими на запит суду з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області стосовно застрахованої особи, позивача ОСОБА_1 , у період з лютого по травень 2016 року до Пенсійного фонду надходили відрахування (страхові внески) від страхувальника/роботодавця «Локомотивне депо Ясинувата-Західне Державного підприємства «Донецька залізниця», код 01076123, та з липня 2016 року відрахування (страхові внески) почали надходити від страхувальника/роботодавця «Регіональна філія «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», код 40150216.

Отже, суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно пунктів 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів.

Гарантоване право кожного подати будь-який позов до суду, що стосується його цивільних прав і обов`язків, передбачений пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку Держави.

Також, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, на підставі ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно ч. 1 ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Відповідно до статті 115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Частиною першою статті 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у ст. 116 КЗпП України.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Отже, відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець.

Позивач зазначає, що з лютого 2016 року по 17 липня 2016 року роботодавець, зокрема «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» Державного підприємства «Донецька залізниця», не виплачував йому заробітну плату, хоча й продовжував її нараховувати. Та з 18.07.2016 ОСОБА_1 був переведений у зв`язку з реорганізацією з «Локомотивного депо Ясинувата-Західне» державного підприємства «Укрзалізниця» «Донецька залізниця» до «Ясинуватського локомотивного депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

16.06.2017 ОСОБА_1 був звільнений за угодою сторін, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (Наказ № 1905/211-ос від 15.06.2017).

Однак, як після переведення позивача з «Локомотивного депо Ясинувата-Західне» державного підприємства «Укрзалізниця» «Донецька залізниця» до «Ясинуватського локомотивного депо» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», так і після звільнення позивача з підприємства, заборгованість по нарахованій, але не виплаченій, заробітній платі йому виплачена роботодавцем не була.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законом України «Про оплату праці», а позивач знаходився з відповідачем в трудових відносинах до 16.06.2017, проте, при звільненні не отримав всіх належних йому платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду.

Законом України від 02.09.2014 «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України, не передбачено.

На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша ст. 21 КЗпП України), обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, а отже саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Відповідно до ст. 12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Позивачем, на підтвердження заборгованості по заробітній платі, надані суду Розрахункові листи за період із січня по липень 2016 року, в яких зазначені суми нарахованої заробітної плати, а саме:

-в січні 2016 року нараховано всього 3383,67 грн, сума до виплати 740,77 грн;

-в лютому 2016 року нараховано всього 2336,48 грн, сума до виплати 894,35 грн;

-в березні 2016 року нараховано всього 1927,06 грн, сума до виплати 1560,91 грн;

-в квітні 2016 року нараховано всього 3121,28 грн, сума до виплати 2530,64 грн;

-в травні 2016 року нараховано всього 1862,59 грн, сума до виплати 1509,14 грн;

-в червні 2016 року нараховано всього 617,56 грн, сума до виплати 433,35 грн;

-в липні 2016 року нараховано всього 1925,24 грн, сума до виплати 1549,82 грн.

Також позивачем надано суду власний розрахунок розміру нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати за період з 01.02.2016 по 17.07.2016, зроблений на підставі розрахункових листків за лютий-липень 2016 року, відповідно до якого за:

- лютий 2016 року: всього нараховано 2336,48 грн, сума до виплати 894,35 грн;

- березень 2016 року: всього нараховано 1927,06 грн, сума до виплати 1560,91 грн;

- квітень 2016 року: всього нараховано 3121,28 грн, сума до виплати 2530,64 грн;

- травень 2016 року: всього нараховано 1862,59 грн, сума до виплати 1509,14 грн;

- червень 2016 року: всього нараховано 617,56 грн, сума до виплати 433,35 грн;

- липень 2016 року: всього нараховано 1345,75 грн, сума до виплати 1090,65 грн.

Нараховано всього 11210,72 грн, сума до виплати всього 8019,04 грн.

Згідно з матеріалами, наданими відповідачем, станом на 21.02.2017 сума у розмірі 6062,10 грн була перерахована на особовий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_2 у АТ «Ощадбанк України», тобто заборгованість складає 718,31 грн.

Вказане підтверджується також наданими суду платіжними відомостями СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «ДЗ» ПАТ «УЗ»: 1) № 96 на видачу заборгованості по заробітній платі (перша частина) за лютий-червень 2016, згідно якої 01.12.2016 по цій відомості перераховано суму заборгованості по заробітній платі працівникам в загальному розмірі 318922,44 грн, в тому числі ОСОБА_1 , який має РНОКПП НОМЕР_3 , - суму 3031,05 грн; 2) № 96/2 на видачу заборгованості по заробітній платі (друга частина) за лютий-червень 2016, згідно якої 21.02.2017 по цій відомості було перераховано суму заборгованості по заробітній платі працівникам в загальному розмірі 292145,36 грн, в тому числі ОСОБА_1 , який має РНОКПП НОМЕР_3 , - суму 3031,05 грн.

Отже, судом з достовірністю встановлено та не спростовано позивачем, що частина заборгованості по заробітній платі ОСОБА_1 в сумі 6062,10 грн, відповідачем була виплачена.

Згідно зі зведеною відомістю на виплату заборгованості по ДП «Донецька залізниця» станом на 01.12.2016 № 271/2 від 22.02.2022, а також довідкою про стан заборгованості по заробітній платі за період з 01.02.2016 працівникам, що переведені з ДП «Донецька залізниця» до Донецької (Луганської) дирекції залізничних перевезень, залишок заборгованості по заробітній платі перед ОСОБА_1 складає 718,31 грн.

При цьому, судом вбачається, що відповідач не заперечує, що за особовим рахунком працівника ОСОБА_1 була наявна заборгованість по заробітній платі, яка утворилась за період з лютого по червень 2016 року, що підтверджується наданими відповідачем доказами.

Вивчивши надані ОСОБА_1 розрахункові листки по заробітній платі за період з лютого по липень 2016 року, які були сформовані роботодавцем позивача, судом встановлено, що розрахункові листки за лютий-червень 2016 року та розрахунковий лист за липень 2016 року сформовані різними організаціями, а саме розрахункові листки за лютий-червень 2016 року сформовані роботодавцем позивача «Локомотивне депо Ясинувата-Західне», Ідентифікаційний код/, в той час, коли розрахунковий листок за липень 2016 року сформований роботодавцем «ВП ТЧ Ясинувата СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» (ВП ТЧ Ясинувата СП «ДДЗП» філії «Дон. зал.» ПАТ У), Ідентифікаційний код/.

Вказане також підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу позивача ОСОБА_1 (форма ОК-5), що були надані суду Головним управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Із цих відомостей вбачається, що відрахування (стразові внески) до Пенсійного фонду щодо ОСОБА_1 , починаючи з липня 2016 року, здійснював страхувальник «Регіональна філія «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», код 40150216.

Отже, починаючи з липня 2016 року заробітна плата ОСОБА_1 нараховувалась та виплачувалась вже не підприємством «Локомотивне депо Ясинувата-Західне» Державного підприємства «Донецька залізниця», за час роботи позивача у якому утворилась заборгованість із заробітної плати, а саме Регіональною філією «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», що свідчить про те, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі за липень 2016 року заявлені безпідставно та задоволенню не підлягають.

Як вбачається з письмових доказів, наданих відповідачем, останній не заперечує проти того, що по заробітній платі перед ОСОБА_1 наявний залишок заборгованості в сумі 718,31 грн.

Однак, суд із зазначеною відповідачем сумою залишку заборгованості по заробітній платі, яка належить ОСОБА_1 , не погоджується, виходячи з наступного.

Так, із суми заборгованості по заробітній платі за період роботи з лютого по червень 2016 року позивачу двома платежами, 01.12.2016 та 21.02.2017, відповідачем було виплачено частину заборгованості в загальному розмірі 6062,10 грн.

Позивач в своїх позовних вимогах заявляє про стягнення з відповідача суми заборгованості по заробітній платі за період з лютого 2016 року по 17 липня 2016 року в розмірі 8019,04 грн (сума, призначена до виплати, після утримання сум податків та обов`язкових платежів).

При цьому, із вказаної суми слід відняти суму до виплати 1090,65 грн, розраховану позивачем за липень 2016 року, оскільки в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Отже, сума заборгованості по заробітній платі за період з лютого по червень 2016 року, призначена до виплати, згідно розрахункових листків, без утримання з неї сум податку та обов`язкових платежів, та заявлена позивачем до стягнення, складає 6928,39 грн (8019,04 грн 1090,65 грн = 6928,39 грн)

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так, враховуючи наведене, з огляду на заявлені позивачем позовні вимоги, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню залишок заборгованості по заробітній платі за період роботи з лютого 2016 року по червень 2016 року в сумі 866,29 грн (6928,39 грн 6062,10 грн = 866,29 грн). Вказана сума підлягає виплаті без утримання з неї сум податків та обов`язкових платежів, оскільки визначена на підставі грошових сум «Сума до виплати», визначених роботодавцем у сформованих ним розрахункових листках за період роботи позивача у локомотивному депо «Ясинувата-Західне» ДП «Донецька залізниця з лютого по червень 2016 року, а також з урахуванням грошових сум, визначених до виплати позивачу на підставі платіжних відомостей СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» «ДЗ» ПАТ «УЗ» № 96 (на видачу заборгованості по заробітній платі (перша частина) за лютий-червень 2016) та № № 96/2 (на видачу заборгованості по заробітній платі (друга частина) за лютий-червень 2016).

Так, підсумовуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 частково, стягнути з відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», залишок заборгованості по заробітній платі за період з лютого по червень 2016 року в сумі 866,29 грн, без утримання із цієї суми сум податків та обов`язкових платежів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2022 року складає 2481,00 грн.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення залишку заборгованості з нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати з відповідача у розмірі 866,29 грн, без утримання із цієї суми сум податків та обов`язкових платежів.

Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 10,8 % ((866,29 грн задоволені вимоги) / ( 8019,04 грн заявлені позовні вимоги )*100%).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 107,18 грн (992,40 грн (судовий збір) х 10,8 %).

Отже, оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 107,18 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 78, 81, 89, 141, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», про стягнення нарахованої, але не виплаченої, заробітної плати, - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», , яке знаходиться за адресою: 03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , залишок заборгованості по заробітній платі за період з лютого по червень 2016 року в сумі 866,29 грн (вісімсот шістдесят шість гривень 29 копійок), без утримання із цієї суми сум податків та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця», , яке знаходиться за адресою: 03150, місто Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5, на користь держави судовий збір в сумі 107,18 грн (сто сім гривень 18 копійок) на UA0026001, отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), , Код класифікації доходів бюджету: 22030106.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення заробітної плати у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлений 11.09.2023.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду І.Ю. Фалін