Справа № 686/5756/23
Провадження № 2/686/2753/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 серпня 2023 рік м. Хмельницькимй
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючого судді Колієва С.А.
при секретарі Кучерук Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з вказаним позовом в якому зазначив, що 05.03.2017 року він надав у борг ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 1 083 600,00 гривень, що еквівалентно 40 000,00 доларам США, які остання зобов`язалася повернути у строк до 01.01.2023 року, про що остання видала власноруч підписану боргову розписку.
Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобов`язання за вказаним договором позики не виконала, у встановлений строк борг не повернула. За таких обставин, відповідач, у відповідності до положень ст.625 ЦК України зобов`язана повернути йому борг у загальній сумі 1 481 899,80 гривень з яких: 1 462 744,00 гривень сума боргу, 11 701,95 гривень інфляційне збільшення боргу та 7 453,98 гривень 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання.
В судове засідання представник позивача адвокат Піскуровська К.В. не з`явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом оголошення на сайті суду.
За таких обставин, керуючись положеннями ст. 223 ЦПК України, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів та ухвалити у справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
З матеріалів справи встановлено, що 05 березня 2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримала у борг від ОСОБА_1 1 083 600,00 гривень, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ на 05.03.2017 рік 40 000,00 доларів США. Вказану суму остання зобов`язалася повернути 01.01.2023 року у національній валюті України в еквіваленті згідно курсу долара США в день повернення боргу 01.01.2023 року.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до приписів ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менше як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
З огляду на викладене, суд виходить з того, що між сторонами була дотримана форма договору позики та представленою борговою розпискою від 05.03.2017 року посвідчено факт передання позивачем відповідачу у борг 1 083 600,00 гривень.
За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно положень ст.545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.
Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.
Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Разом з тим частина друга статті 524 та частина друга статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.
У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Як встановлено у позивача ОСОБА_1 на теперішній час знаходиться оригінал виданої ОСОБА_2 боргової розписки від 05.03.2017, яку він надав суду під час подання позову, що свідчить про те, що ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання та не повернула позичальнику свій борг.
Оскільки позивач надав ОСОБА_2 у борг грошові кошти у розмірі 1 083 600,00 грн, що еквівалентно 40 тис. доларів США, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 533 ЦК України, оскільки грошове зобов`язання ОСОБА_2 триває, офіційний курс гривні до долара США змінився, сума боргу станом на 30 серпня 2023 року, еквівалентна 40 тис. доларів США, становить 1 462 744,00 гривень (згідно офіційного курсу валют НБУ 1 долар США = 36, 5686 гривень).
Ураховуючи умови укладеного договору та положення статті 533 ЦК України, позов ОСОБА_1 про стягнення на його користь з відповідача суми боргу (суми позики), еквівалентної 40 тис. доларів США є обґрунтованими та підлягють до задоволення.
Щодо стягнення 3% річних за весь час прострочення виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до приписів ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач у встановлений борговою розпискою строк позику не повернув, остання, в силу приписів ч.2 ст.625 ЦК України, зобов`язана сплатити на користь позивача як суму боргу, так і три проценти річних від простроченої суми.
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач просив стягнути з відповідача на свою користь три проценти річних від простроченої суми за період з 01.01.2023 року по 03.03.2023 рік.
Разом з цим суд зазначає, що 17.03.2022 набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, яким передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Вимоги позивача про застосування ст. 625 ЦК України заявлені за борговою розпискою за період з січня 2023 року по березень 2023 рік, тобто за період, який стосується періоду дії в країні воєнного стану. Отже в силу приписів п.18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних задоволенню не підлягають.
Щодо стягнення суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення виконання боргового зобов`язання.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статті 1 Закону "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.
Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.
Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.
Норми частини другої статті 625 ЦК щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.
Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.
З огляду на викладене, а також враховуючи умови укладеного між сторонами договору позики предметом якого є грошові кошти, виражені у гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції є безпідставними та задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного поданий позов підлягає частковому задоволенню та з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 05.03.2017 року у сумі 1 462 744,00 гривень. В решті у задоволенні позову слід відмовити.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 509, 549, 526, 527, 530, 554, 610, 611, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-89, 258-268, 274-279 ЦПК України суд ЦПК України суд,
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 05.03.2017 року у сумі 1 462 744,00 гривень.
В решті у задоволені позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина російської федерації НОМЕР_2 , виданий відділом внутрішніх справ Лужського району Ленінградської області 15.05.2002 року; РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 30.08.2023 року.

Суддя: