Справа № 588/234/23
№ провадження 2/588/92/23
30.08.2023 року Тростянецький районний суд Сумської області у складі головуючої судді Щербаченко М. В., за участю секретаря судових засідань Безкоровайної А.С., розглянувши у порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м.Тростянці цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» до ОСОБА_1 про витребування майна з незаконного володіння,
У С Т А Н О В И В:
Короткий виклад позиції позивача
Представник ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» адвокат Лисенко Д.В. звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що 13.07.2021 року між ОСОБА_2 (Лізингоодержувач або Клієнт) та ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (Лізингодавець) було укладено Договір фінансового лізингу №ЧГ-1270.
Згідно акту Приймання-передачі від 14.07.2021 року у користувача на умовах фінансового лізингу, Клієнту було передано транспортний засіб (який завчасно було придбано ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» у власність та зареєстровано за Лізингодавцем свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 14.07.2021 видане ТСЦ №6342, реєстраційні номерні знаки НОМЕР_2 , автомобіль MERCEDES-BENZ G500, 2000 року виписку, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 .
Лізингоодержувач, здійснивши ряд оплат за графіком платежів, а також допустивши ряд порушень ПДР із використанням предмет лізингу, що додатково збільшило витрати Лізингодавця на їх оплату (при цьому не здійснивши компенсацію їх вартості), з листопада 2021 року не зважаючи на надані завчасно кредитні канікули (про що укладено додаткову угоду №2 від 11.11.2021) порушив графік платежів, через що у нього виникла прострочена заборгованість.
Позивач прийняв рішення про одностороннє розірвання (відмову) від Договору фінансового лізингу, яке було направлено відповідачу листом від 07.02.2022 № АЛ-500.
Крім того, відповідачу у Повідомленні від 07.02.2022 було висунуто вимогу повернути за свій кошт об`єкт лізингу за адресою місцезнаходження лізингодавця о 12 год. 18.02.2022 року. В указаний строк відповідачем не повернуто об`єкт лізингу, про що складено Акт від 18.02.2022 року.
Договором фінансового лізингу та Законом України «Про фінансовий лізинг» лізингодавцю надано право в односторонньому порядку, за певної умови відмовитись від укладеного договору. Лист-вимога про витребування транспортного засобу відповідно до пункту 8.4 Договору фінансового лізингу є одностороннім правочином, вчиненим позивачем, внаслідок якого на підставі статті 399 ЦК України правомірне володіння спірним майном з боку відповідача як лізингоодержувача припинено.
З моменту невиконання вимоги про повернення предмету лізингу за розірваним договором, колишня договірна правова підстава користування майном для відповідача втрачена, як і його статус лізингоодержувача за договором, тому спірне майно вважається таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.
Представник позивача ОСОБА_3 як на правову підставу позову посилався на приписи статей 387, 388 ЦК України, але також вказав, що обов`язок правової кваліфікації спірних правовідносин покладено на суд.
Посилаючись на вказані обставини, Представник ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» адвокат Лисенко Д.В. просить суд витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь позивача автомобіль MERCEDES-BENZ G500, 2000 року виписку, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 14.07.2021 видане ТСЦ №6342.
Стислий виклад позиції відповідача
Відповідач у судове засідання повторно не з`явися, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло відзиву на позов та заяви про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України.
Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників
Ухвалою суду від 16.02.2023 року було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду.
Протокольними ухвалою суду від 21.03.2023 було відкладено підготовче судове засідання
Ухвалою суду від 03.05.2023 року закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду
Протокольною ухвалою судовий розгляд відкладено у зв`язку з неявкою відповідача
Представник позивача Лисенко Д.В. 30.08.2023 подав заяву про проведення судового засідання без його участі та відсутність заперечень проти ухвалення заочного судового рішення
Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин
Судом установлено, що 13 липня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» та ОСОБА_2 був укладений Договір фінансового лізингу №ЧГ-1 270, за умовами якого лізингодавець зобов`язався набути у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування з правом викупу бувший у використанні автомобіль MERCEDES-BENZ G500, 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_3 , зареєстрований ТСЦ 6342 від 14.07.2021 року.
Договором фінансового лізингу №ЧГ-1 270 визначено вартість об`єкта Лізингу в сумі 415068, 49 грн.
На виконання указаного Договору 14.07.2021 року сторонами справи був підписаний Акт прийому передачі об`єкта фінансового лізингу до Договору фінансового лізингу №ЧГ-1 270, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав автомобіль MERCEDES-BENZ G500 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , з комплектом державних номерних знаків, ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , відповідно до якого власником указаного транспортного засобу є позивач ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» (а.с.12, 27).
Додатковою угодою № 1 від 14.07.2021 до Договору фінансового лізингу №ЧГ-1 270 пункт 9 Договорі викладено в новій редакції, визначено Графік внесення лізингових платежів, який передбачає внесення 13.07.2021 року авансового лізингового платежу в сумі 124520,55 грн., а також починаючи з 14.04.2021 і до 14.07.2023 внесення щомісячно визначеного Платежу, що відшкодовує вартість об`єкта лізингу (загальна сума 415068,49 грн.) та винагороди (комісії) Лізингодавця, загальна сума якої за весь період становить 172033,24 грн. (а.с.28).
Відповідно до пункту 7.2 Договору фінансового лізингу право власності на об`єкт лізингу переходить до Лізингоодержувача лише за умови належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем всіх умов Договору фінансового лізингу, в тому числі за умови відсутності заборгованості за лізинговими платежами, неоплачених/невідшкодованих витрат Лізингодавця, штрафних санкцій та підтверджених збитків Лізингодавця за Договором, в тому числі за будь-якими іншими договорами, які були або будуть укладені між Лізингодавцем та Лізингоодержувачем, що підтверджується Актом звіряння розрахунків, підписаним сторонами.
Згідно з пунктом 8.2 Загальних умов договору фінансового лізингу, які є додатком Договору фінансового лізингу №ЧГ-1 270, лізингоодержувач має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір (відмовитися від договору) та вилучити предмет лізингу у випадку, зокрема коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або повністю) та/або інший платіж, передбачений договором та прострочення оплати становить більше 60 днів з дня настання строку платежу.
Пунктом 8.4 Загальних умов договору фінансового лізингу передбачено, що у разі якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення повідомлення лізингоодержувач не усуне визначені в повідомлені порушення або не викупить предмет лізингу, лізингодавець направляє на адресу лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає наручно повідомлення про відмову від договору та дати і місця повернення предмета лізингу лізингодавцю. Договір вважається розірваним (припиненим) на десятий календарний день з дня надіслання відповідного письмового повідомлення лізингодавцем на адресу лізингоодержувача.
Пунктом 8.8 Загальних умов договору фінансового лізингу у разі розірвання (припинення) договору з підстав визначених цим договром, Лізингоодержувач зобов`язаний повернути Об`єкт лізингу у справному стані з усіма його складовими частинами, обладнанням та документами, у тому числі отриманим згідно з Актом прийому- передачі. Стан в якому Об`єкт лізингу повертається (вилучається), фіксується в Акті повернення (вилучення) Об`єкта лізингу, враховуючи умови нормального зносу.
Позивачем було направлено 07.02.2022 року відповідачу повідомлення про односторонню відмову від договору фінансового лізингу (а.с.20, 22).
В указаному повідомленні, яке надіслано відповідачу за місцем його реєстрації було висунуто вимогу повернути за свій кошт об`єкт лізингу за адресою місцезнаходження лізингодавця о 12 год. 00 хв.18.02.2022 року.
Відповідно до Акту від 18.02.2022 року, складеного у м.Києві біля офісного приміщення за адресою: вул.Митрофана Довнар-Запольського,5 у м.Києві представниками ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» засвідчено невиконання ОСОБА_2 . Вимоги про повернення об`єкту лізингу Лізингодавцю, тобто автомобіля MERCEDES-BENZ G500 з реєстраційним номером НОМЕР_2 (а.с.33).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права
Спірні правовідносини, ураховуючи дату укладання сторонами справи Договору Договору фінансового лізингу №ЧГ-1 270 від 13.07.2021 врегульовані нормами ЦК України та Закону України «Про фінансовий лізинг» від 04.02.2021 року № 1201, який набрав законної сили 13.06.2021 року (далі Закон № 1201).
За змістом частини 1 статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За приписами статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
За змістом вказаної статті право на витребування майна належить лише власнику та лише у особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, заволоділа ним, і може мати місце лише за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза його волею.
Представник позивача у позові посилається на норми статей 387, 388 ЦК України, та зазначає, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Крім того, зазначає, що з моменту невиконання відповідачем вимоги з повернення предмету лізингу за розірваним договором колишня договірна правова підстава користування майном з боку Клієнта/Лізингоодержувача втрачена (як і його статус Лізингоодержувач), тому спірне майно вважається таким, що вибуло з володіння власника не з його волі.
Віндикація це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.
Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.
За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.
Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.
Положення статті 388 ЦК України застосовується як підстава позову про повернення майна від добросовісного набувача, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом, яке було відчужене третій особі, якщо між власником та володільцем майна не існує жодних юридичних відносин.
Як установлено судом відповідно до акта прийому-передачі об`єкта фінансового лізингу до Договору фінансового лізингу №ЧГ-1 270, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав автомобіль MERCEDES-BENZ G500 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , з комплектом державних номерних знаків, ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , відповідно до якого власником указаного транспортного засобу є позивач ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ».
Отже, посилання ТОВ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» на вибуття спірного автомобіля з його володіння поза його волею є неприйнятними та спростовуються матеріалами справи.
Таким чином, частини 1 статті 388 ЦК України, на яку посилається представник позивача у позові, як на підставу для задоволення позовних вимог, не підлягає застосуванню зважаючи на те, що між сторонами справи існували договірні відносини і спірне майно ОСОБА_2 отримав у володіння від позивача на підставі відплатного договору.
Посилання на статтю 388 ЦК України суд відхиляє як правову підставу позову, адже у постановах від 20 січня 2020 року у справі № 902/803/17, від 30 січня 2020 року у справі № 904/1093/19, від 05 лютого 2020 року у справі № 924/196/19 Верховний Суд зробив висновки про те, що суд згідно з принципом jura novit curia (суд знає закони) під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін. Суди, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом потрібно керуватися при вирішенні спору.
Представник позивача посилається як на фактичну підставу позову на те, що колишня договірна правова підстава користування майном для ОСОБА_2 втрачена у зв`язку із припиненням договору внаслідок його одностороннього розірвання позивачем.
Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
Ураховуючи, що позивач ТОВ "АВЕНТУС ЛІЗИНГ" в односторонньому порядку розірвало Договір фінансового лізингу № №ЧГ-1 270 від 13 липня 2021 року року з відповідачем суд дійшов висновку, що до цих правовідносин слід застосовувати положення статті 1212 ЦК України.
Оскільки підстава, на якій відповідачем був набутий спірний транспортний засіб відпала, позивач як його власник має право витребувати його, а ОСОБА_2 зобов`язаний повернути предмет лізингу власнику.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Висновки суду щодо розподілу судових витрат
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). За приписами частини 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в за дві позовні вимоги сумі 6226,03 грн. за подання позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню повністю з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся суми 6226,03 грн. сплаченого судового збору.
На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів за договором фінансового лізингу задовольнити.
Витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ» автомобіль MERCEDES-BENZ G500, 2000 року виписку, номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_2 , ключі та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 14.07.2021 видане ТСЦ №6342.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 30.08.2023 року.

Сторони

Позивач

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС ЛІЗИНГ», код 42441539, адреса місцезнаходження: вул. Митрофана Довнар-Запольського, 5, офіс 220, м.Київ, 04116

Відповідач

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1

Суддя М.В. Щербаченко