УХВАЛА

іменем України

про повернення позовної заяви

"22" вересня 2023 р. м.Київ

Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Коваленко І.В., перевіривши додержання вимог, викладених у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, по позовній заяві ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: «С тягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для утримання двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з червня 2022 року по теперішній час з урахуванням підвищення мінімальної виплати з грудня місяця 2022 року до 2833 грн. на одну дитину до грудня 2022 року 2722 грн. на одну дитину. Перерахувати загальну суму на кількість неоплачених місяців помножених на двох дітей.»

Ухвалою суду від 01 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У встановлений судом строк позивачем до суду подано заяву про усунення недоліків, яка містить нову редакцію позовної заяви, із формулюванням змісту позовних вимог наступним чином:

«1. Стягнути з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щомісячно поки мої діти не закінчать навчання у коледжах.

На підставі ст.184 ч.2 СК України вигляді мінімальної виплати на одну дитину в твердій грошовій формі, що підлягає щорічній індексації, що складає 2 833 на одну дитину на теперішній час.

2. Стягнути з відповідача 82660 заборгованість по аліментам на утримання дітей з червня 2022 року по вересень 2023 року на підставі ст.196 ч.1 СК України».

Разом з тим, доповнення первинних позовних вимог новою позовною вимогою, якою в даному випадку є «стягнення заборгованості по аліментам», не є усуненням недоліків з огляду на наступне.

Відповідно до положення ч. 2, 3 статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позов - це звернена через суд до відповідача матеріально-правова вимога про поновлення порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, який здійснюється в певній, визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючі ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача.

Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Водночас, процесуальним законом не передбачено право позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог, або заявлення «додаткових» позовних вимог і т.д.

В разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань), суд виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета спору або підстав позову.

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога (збільшення чи зменшення ціни позову, збільшення чи зменшення кількості товару тощо). Тобто, збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір заявлених вимог.

Разом з тим, збільшенням розміру позовних вимог є збільшення позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві, тому збільшення розміру позовних вимог не може бути пов`язано з пред`явленням додаткових чи нових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві, в тому числі шляхом доповнення немайнової вимоги майновою.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.08.2020 у справі № 911/2139/19.

Як убачається зі змісту первинної позовної заяви, позивач просить суд: «Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для утримання двох дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з червня 2022 року по теперішній час з урахуванням підвищення мінімальної виплати з грудня місяця 2022 року до 2833 грн. на одну дитину до грудня 2022 року 2722 грн. на одну дитину. Перерахувати загальну суму на кількість неоплачених місяців помножених на двох дітей.»

Як убачається зі змісту уточненої позовної заяви, позивач, серед іншого, просить суд: «стягнути з відповідача 82660 заборгованість по аліментам на утримання дітей з червня 2022 року по вересень 2023 року на підставі ст.196 ч.1 СК України».

Разом з тим, позивачем в уточненій позовній заяві змінено предмет спору, який доповнено новою вимогою майнового характеру про стягнення заборгованості по аліментам. До того ж, позивачем зазначене багатозначне натуральне число без прив`язки до будь-якої грошової одиниці.

Таким чином, позивачем змінено предмет спору, зазначений у первинній редакції позовної заяви, а вказана процесуальна дія передбачена лише після відкриття провадження у справі та до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, про що неодноразово наголошено Верховним Судом. Однак зміна предмету позову на стадії до відкриття провадження у справі не передбачена процесуальним законом.

Окрім цього, суд звертає увагу, що у відповідності до ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Доказів наявності спору між сторонами про розмір заборгованості не надано, позивач не надає також доказів обізнаності відповідачем з розміром заборгованості, таким чином, при відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості, про що зазначено в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ по справі №6-850св17.

Тобто, позивачем до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а саме: довідки відділу державної виконавчої служби про виникнення заборгованості у відповідача, який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду.

Крім того, позивач звертаючись до суду з вимогою про стягнення заборгованості по сплаті аліментів, не сплатила за дану вимогу судовий збір.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються : позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Тому, на підставі вимоги даної статті, позивач не звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по сплаті аліментів.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачем не виконано вимоги ст.ст. 175, 177 Цивільного процесуального кодексу України, не усунуто зазначені в ухвалі суду недоліки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач у встановлений судом строк не виконає всі перелічені в статтях 175 і 177 Цивільного процесуального кодексу України вимоги, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - вважати неподаною та повернути позивачеві.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення позивачу даної ухвали суду.

Суддя: І.В.Коваленко