Справа № 523/5918/23
Провадження №2-о/523/257/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" серпня 2023 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі в залі суду №5 в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44), Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д); Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), про встановлення факту постійного проживання на території України 24 серпня 1991 року,

за участю : заявника ОСОБА_1 (колишнє прізвище ОСОБА_1 ), його представника адвоката Швець К.О., представника Департаменту НАП ОМР Лиса Д.І., та свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Установив:

До суду надійшла заява ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44), про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 квітня 2023 року зазначену заяву залишено без руху, у зв`язку з її недоліками.

19 квітня 2023 року ОСОБА_1 надав заяву про уточнення заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року.

Обґрунтовуючи вимоги заяви, ОСОБА_1 вказує на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Вірменії місто Мегрі, на даний час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . В 1990 році був знятий з обліку міста Агарак, Мегрійської громади, Сюнікської області, Республіки Вірменія та переїхав до м. Маріуполь, Республіка Україна. З 1990 року по 2014 рік мешкав у м. Маріуполь. З 2014 року і по теперішній час проживає у м. Одеса. Заявник зазначає, що 1996 року ним було отримано паспорт громадянина України. 28.04.2013 року у зв`язку із втратою паспорта громадянина України йому було вдруге видано паспорт громадянина України. 04 вересня 2010 року Другим Суворовським ВДРАЦС Одеського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Перебуваючи в шлюбі, заявник в органах РАЦС змінив своє прізвище на прізвище дружини - ОСОБА_1 .Тому він звернувся до ЦНАП ОМР із заявою-анкетою про оформлення паспорту громадянина України у вигляді id-картки у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 . Однак, Суворовський відділ у м. Одесі ГУДМС України в Одеській області у видачі паспорту, у вигляді id-картки, у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 відмовив, на підставі п. 100 п.п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», у зв`язку з тим, що не підтверджується належність до громадянства України. ОСОБА_1 вказує на те, що на даний час у заявника вiдсутнi буль-якi iншi можливостi окрім встановлення судом факту, що має юридичне значення, а саме факту проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з серпня 1991 року і по теперiшнiй час на територiї України, оскільки встановлення даного факту є необхiдним для пiдтвердження набуття заявником громадянства України.

В заяві про уточнення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення також зазначено свідків, котрі можуть підтвердити факти, що викладені в заяві про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року.

19.04.2023 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України на 24 серпня 1991 року - було прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі.

Ухвалою від 19.04.2023 року судом було залучено до участі у справі заінтересованих осіб: Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д); Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

19.04.2023 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси суд, за власною ініціативою, задля повного та всебічного розгляду даної справи, витребувано відомості на підтвердження чи спростування зазначених в заяві вимог з державних органів влади, а саме з :

-Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (65044. м. Одеса, вул. Семінарська. 5) ;

-Суворовського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) (65086, м. Одеса, Десантний бульвар, буд. 14) (vcs_sv@od/od/drsu.gov.ua) ;

-Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83) ;

-Державного архіву Донецької області ( );

-Державної архівної служби України () ;

-Державного архіву Одеської області (буд. 18, вул. Жуковського, м. Одеса, 65026, ел. пошта: );

-Галузевого державного архіву МВС України ()();

-Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України ;

-Державної міграційної служби України в Донецькій області ( );

-Державної міграційної служби України ( ) ;

02.05.2023 року, через канцелярію суду від Адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла довідка від 25.04.2023 року (а.с. 50), відповідно до якої зазначено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований з 28.02.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 . , та в матеріалах справи міститься відповідь №24865 від 10.04.2023р. з Єдиного ДДР а.с.38-39.

10.05.2023 року судом отримано від ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області надійшла довідка №6468 від 02.05.2023 року (а.с. 75), відповідно до якої вказано, що за наявними обліками ГУ ДМС у Донецькій області та згідно БД Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України ОСОБА_1 02.04.1996 p. був документований паспортом громадянина України НОМЕР_2 Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області у зв?язку з втратою паспорта зразка 1974 року (колишнього СРСР) серії НОМЕР_3 виданого Мегрінським РВВС Вірменії від 07.10.1977 року.

24.04.2013 р. ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України НОМЕР_4 Приморським РС у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області у зв?язку з непридатністю до користування паспорта НОМЕР_2 виданого Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області від 02.04.1996 р., а також додано копії заяв про видачу паспорту, «додаток 1» (а.с. 76 - 79).

Крім того вказано, що надати додаткові матеріали щодо підтвердження підстав набуття громадянства України ОСОБА_1 на теперішній час не вважається можливим так як ГУ ДМС України в Доцецькій області має можливість перевіряти факти щодо підтвердження встановлення, оформлення, перевірки належності, набуття, прийому до громадянства України, починаючи з 01.01.2014 р. Решта архівних матеріалів відділу громадянства залишилися у місті Донецьку - території України, яка визнана тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII (зі змінами). Відповідно до Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 територіальні громади Допецької області визнані як такі, що перебувають під окупацією або в зоні активних бойових дій, у заяву з чим Центрадьний (Жовтневий) віддід у м. Маріуполі ГУ ДМС у Донецькій області не здійснює свої повноваження в умовах воєнного стану.

10.05.2023 року до суду надійшла довідка від Державного архіву Донецької області Донецької обласної державної адміністрації №01-28/204/0/221-23 від 08.05.2023 року (а.с. 80), в якій зазначено, що відомості про отримання паспортів громадян України, документи про громадянство України, з місця проживання громадян України не надходять на державне зберігання до державного архіву Донецької області, тому надати інформаційну довідку неможливо.

Від Департаменту надання адміністративних послуг, 15.05.2023 року, до суду надійшли письмові пояснення (а.с. 81). У вказаних письмових поясненнях Департаментом надання адміністративних послуг зазначено, що за період здійснення повноважень органу реєстрації, реєстрація місця проживання, зняття із зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 , станом на 08 травня 2023 року Департаментом не здійснювалась.

Відповідно до частини 2 статті 20 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації для потреб декларування та реєстрації місця проживання (перебування) осіб формує та веде в електронній формі Реєстр територіальної громади.

Відомості щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб на території м. Одеси до 05 квітня 2016 року отримуються Департаментом з інформації Державного реєстру виборців, що передана до Департаменту одноразово, станом на 09 травня 2016 року, та з картотек з питань реєстрації фізичних осіб, які формувалися за відповідними адресами, та наразі передається до Департаменту житлово-експлуатаційними організаціями, підприємствами, установами та організаціями, що забезпечують ведення таких картотек, зокрема, формується Реєстр територіальної громади.

За даними отриманими з інформації з Державного реєстру виборців, що передана до Департаменту одноразово, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться заресстрованим за адресово: АДРЕСА_1 без зазначения дати рсестрації.

В свою чергу, Департамент зазначає, що як вбачається з картотек з питань реєстрації фізичних осіб за дресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 28 лютого 2014 року.

Щодо його реєстрації місця проживання до 28 лютого 2014 року, Департаментом зазначено про те, що картотеки з питань реєстрації фізичних осіб формувалися за адресами та їх облік в Департаменті здійснюється також за відповідними адресами, а не за ім?ям особи, що унеможливлює надання вичерпної інформації щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 28 лютого 2014 року на території м. Одеси, з огляду на відсутність уточненої інформації щодо ймовірної адреси реєстрації місця проживання вказаної особи.

Разом з цим, Департаментом зазначено, що як вбачається з сторінки 11 в коп паспорта серії НОМЕР_4 , виданого Приморським РС у м. Маріуполі ГУ ДМС України в Донецькій області на ім?я ОСОБА_1 , доданої до заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , значився зареєстрованим з 24 червня 2008 року по 28 лотого 2014 року, за адресою: АДРЕСА_3 .

17.05.2023 року судом отримано від ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області клопотання про розгляд справи без участі (а.с. 106), відповідно до якого вказано, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області, як отримувач пенсії, не перебуває та пенсію не отримує.

Разом з тим, ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області вказано, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду, як фізична особа-підприємець з 26.05.2022 року по теперішній час.

Крім того, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області зазначено, що заперечень проти вимог в заяві немає, а тому, просять суд проводити розгляд справи за відсутності представника ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області.

17.05.2023 року судом отримано від Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України довідку про відсутність інформації (а.с. 109), відповідно до якої зазначено, що документи про перетин державного кордону не належать до документів тривалого і постійного терміну зберігання, тому до Галузевого державного архіву Державної прикордонної служби України на зберігання не здаються.

22.05.2023 року від Державного архіву Одеської обласної державної (військової) адміністрації, через канцелярію суду надійшла відповідь на виконання ухвали суду про витребування доказів №1820/06-20 від 16.05.2023 року (а.с. 114), відповідно до якої, витребувана інформація щодо видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у 1996 році не відповідає профілю документів Держархіву , оскільки документи установ, підприємств, організацій, підпорядкованих Міністерству внутрішніх справ України, не надходять до державних регіональних архівів і мають відокремлене галузеве зберігання.

Крім того, зазначено, що документи з персональними даними, упорядкованими за прізвищем, ім?ям та по батькові, до Держархіву не надходять.

22.05.2023 року через канцелярію суду від ГУ ДМС України в Одеські області надійшла заява, в якій зазначено про необхідність отримання копії заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року з доданими документами до неї для підготовки відзиву. Судом на електронну адресу Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області було направлено копії заяви про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року з доданими документами до неї. Матеріали справи містять довідку про отримання Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області листа з копією заяви.

22.05.2023 року ухвалою суду, задоволено клопотання заявника про виклик та допит свідків :

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , посвідка на постійне проживання № НОМЕР_6 , видана 12.07.2022 р.), яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_7 (паспорт серiя НОМЕР_8 , виданий Жовтневим РВ Марiупольського МУ УМВС України в Донецькій областi 03.01.2002 р.), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , фактичне місце перебування : АДРЕСА_5 ;

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_9 (паспорт серiя НОМЕР_11 , виданий Жовтневим РВ Марiупольського МУ УМВС України в Донецькiй областi 03.01.2002 р.), яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактичне місце перебування : АДРЕСА_5 .

03.07.2023 року через електронну адресу суду, представником заявника було направлено копію відповіді ДМС України №Г-4234-23/6.1/2542-23 від 28.06.2023 року на електронний запит ОСОБА_1 , відповідно до якої за наявною в ДМС інформацією, Суворовським відділом у м. Одеса ГУ ДМС в Одеській області розглянуто подані ОСОБА_1 документи для обміну паспорта та прийнято рішення про відмову в оформленні паспорта, на підставі підпункту 1 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (далі - Порядок №302).

Разом з тим, у відповіді зазначено, що відповідно до пункту 116 Порядку № 302, в ДМС переглянуто рішення Суворовського відділу у м. Одеса ГУ ДМС в Одеській області, та листом від 26.05.2023 № 6.1.-5108/2-23 зобов?язано ГУ ДМС в Одеській області скасувати зазначене рішення.

В матеріалах справи наявне клопотання ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області про розгляд справи без участі (а.с. 106), в якому зазначено, що проти задоволення заяви, що має юридичне значення та проти розгляду справи без участі представників ГУ Пенсійного фонду України в Одеській області не заперечують.

Представник ГУ Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлено належним чином, причин неявки суду не сповіщено ,з будь-якими заявами чи клопотаннями до суду не звертались.

В судовому засіданні допитані в якості свідків ОСОБА_4 і ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факти на які посилається заявник про те, що заявник дійсно з 1990 року переїхав до міста Маріуполь УРСР, у зв,язку з роботою, де залишився проживати постійно, та на момент 24 серпня 1991 року ОСОБА_1 проживаав та працюваав в Україні, а його дружина з дітьми переїхали до нього приблизно у 1992 році. Свідки - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтвердили той факт, що знають заявника з 1990 року як по роботі так і як сусіда.

Дослідивши матеріали справи, заяви сторін, докази надані заявником на підтвердження обставин заявлених вимог, показання свідків, встановивши факти і відповідні їм правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року.

Судом встановлено, що станом на 1990 рік, заявник проживав на території України, та 02.04.1996 p. був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Жовтневим РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області, у зв?язку з втратою паспорта зразка 1974 року (колишнього СРСР) серії НОМЕР_3 , виданого Мегрінським РВВС Вірменії від 07.10.1977 року, а також 24 квітня 2013 року був документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданий Приморським PC у м. Маріуполі ГУДМС України в Донецькій області.

Крім того, ОСОБА_1 з 19.04.1996р. по 30.04.2002р.був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 . Вже з 24 червня 2008 року по 28.02.2014 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Починаючи 28.02.2014 року, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначене підтверджується відповідним записом в паспорті громадянина України серії НОМЕР_2 від 02.04.1996 року, записом в паспорті громадянина України серії НОМЕР_4 від 24.04.2013 року, довідкою ГУ Державної міграційної служби України в Донецькій області №6468 від 02.05.2023 року, письмовими поясненнями від Департаменту надання адміністративних послуг, довідкою Мегрійської громади Сюнської області республіки Вірменія №295 від 16.03.2023 року про зняття з обліку, копії яких наявні в матеріалах справи та показаннями свідків.

04.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , було укладено шлюб, про що Другим Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зроблено відповідний актовий запис №242. У зв`язку із укладеням шлюбу, в 2023 році ОСОБА_1 змінив прізвище на ОСОБА_1 . Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи фотокопіями свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_12 від 09.03.2023 року (виданий повторно) та серії НОМЕР_13 від 04.09.2010 року, повним Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян а.с.121-122.

Крім того, в наявній в матеріалах справи фотокопії паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , на сторінці 10 стоїть відмітка про реєстрацію шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_6 у 1983 році у республіці Вірменія.

09.03.2023 року, ОСОБА_1 звернувся до ЦНАП ОМР із заявою-анкетою № 8799051 про оформлення паспорту громадянина України у вигляді id-картки у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 .

У відповідь Суворовський відділ місті Одесі ГУ ДМС в Одеській області у видачі паспорту, у вигляді id-картки, у зв`язку із зміною прізвища ОСОБА_1 на ОСОБА_1 відмовив, на підставі п. 100 п.п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 р. № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України», у зв`язку з тим, що не підтверджується належність до громадянства України.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія відповіді ДМС України №Г-4234-23/6.1/2542-23 від 28.06.2023 року на електронний запит ОСОБА_1 , яка підтверджує факт звернення ОСОБА_1 до територіальних органів ДМС України задля видачі паспорту, у вигляді id-картки та факт відмови Суворовського відділу у м. Одеса ГУ ДМС в Одеській області у такій видачі.

За таких обставин, судом встановлено, що заявник звертався до територіальних підрозділів ГУ ДМС України в Одеській області з приводу отримання паспорту громадянина України, однак йому було відмовлено, а отже єдиним способом пiдтвердження набуття заявником громадянства України є встановлення юридичного факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.

Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року № 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянство України». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону.

Відповідно Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з пунктами 1,2 частини першої статті 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Факт постійного проживання на території України заявника ОСОБА_1 , у тому числі станом на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України"(13 листопада 1991 року) має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року.

Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2021 року в справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20).

Згідно із частинами 1-4 статті 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

На підставі вищевикладеного, досліджені докази в їх сукупності свідчать про те, що заявник ОСОБА_1 з 1991 року проживав на території України, у 1996 році отримав паспорт громадянина України, 28.04.2013 року у зв`язку із втратою паспорта громадянина України йому було вдруге видано паспорт громадянина України, з 28.02.2014 року і по сьогоднішній день місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване у м. Одеса, де заявник проживає та здійснює свою підприємницьку діяльність, іншого місця проживання не має, матеріалами справи протилежного не встановлено, доказів на спростування зазначеного суду не надано.

Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.

Відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин першої та шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав, необхідним є визнання факту постійного проживання на території України з 24 серпня 1991 року, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 2,5,7-8,10-13,76-81,247,258-259,263-268,273,293,315 ЦПК України, ст.ст.3,11-16 ЦК України, суд,

Вирішив:

Заяву ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Преображенська, буд. 44), Департамент надання адміністративних послуг Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Косовська, буд. 2-Д); Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83), про встановлення факту постійного проживання на території України 24 серпня 1991 року - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на території України, на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя