КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 359/4452/22

05 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Олійника В.І.

- Нежури В.А.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою Органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2022 року, ухваленого під головуванням судді Борця Є.О., цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей,-

в с т а н о в и в:

В липні 2022 року Орган опіки та піклування Вороньківської сільської ради звернувся до суду з позовом доОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, в якому просив суд:

- позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- стягнути з ОСОБА_4 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , половину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, на користь дітей;

- стягнути з ОСОБА_5 на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позов мотивований тим, що в АДРЕСА_1 проживає ОСОБА_4 , мати неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Співмешканцем ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , в результаті їхнього спільного проживання народився ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідач ОСОБА_4 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , який було розірвано 02 березня 2010 року, народила дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_5 колишній чоловік ОСОБА_4 - ОСОБА_1 помер в місті Докучаєвськ Донецької області.

В 2014 році ОСОБА_4 переїхала зі своїми дітьми ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з міста Докучаєвськ Донецької області в с. Сошників Бориспільського району Київської області.

В 2015 році відповідач ОСОБА_5 переїхав з смт. Смоліне Маловисківського району Кіровоградської області до с. Сошників Бориспільського району Київської області та почав спільно проживати з ОСОБА_4 .

Позивач посилається на те, що відповідачі характеризуються з негативної сторони, не працюють, зловживають спиртними напоями та наркотичними засобами, підсобного господарства не утримують, присадибну ділянку не обробляють, продуктами харчування та засобами особистої гігієни дітей не забезпечують. Неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, ведуть аморальний спосіб життя, вчиняють насильство над дітьми.

З 19 березня 2021 року діти були взяті на облік, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, в зв`язку з тим, що їх мати ОСОБА_4 була госпіталізована на лікування в Київський обласний фтизіатричний центр м. Боярку. Діти тимчасово були влаштовані до тітки ОСОБА_8 , на час лікування матері від туберкульозу легень.

Діти з 16 серпня 2021 року перебували в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації «Переяслав» в с. Циблі Бориспільського району.

Відповідачі самоусунулися від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча їм жодних перешкод у побаченні з дітьми ніхто не чинив.

Після опитування дітей 10.02.2022 року визначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 не виявляють бажання проживати з матір'ю ОСОБА_4 та її співмешканцем ОСОБА_5 в зв`язку з незадовільними умовами проживання та жорстоким поводженням по відношенню до них.

Комісією з представників служби у справах дітей постійно проводилися обстеження умов проживання вищевказаної сім`ї за адресою проживання та відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 29.03.2021, 09.07.2021, 12.08.2021, 08.10.2021,11.11.2021, 09.12.2021, 14.02.2022 відповідачами не було прийнято ніяких мір для поліпшення умов проживання.

Станом на 14.02.2022 в будинку незадовільні житлово-побутові умови, брудно, відсутнє водо- та електропостачання (згоріла електропроводка), немає меблів для збереження одягу та стола для підготовки дітьми домашніх завдань, ліжка збиті з будівельних піддонів, земляна підлога, присутній неприємний запах, перебування дітей в таких умовах є небезпечним та несуть загрозу здоров`ю та життю.

Орган опіки та піклування виконавчого комітету прийняв рішення № 21 від 15.02.2022 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 » по відношенню до дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та подати позов про стягнення аліментів.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Позивач зазначав, що судом взагалі не враховано обставин, що мають значення для справи, зокрема, відповідачі характеризуються з негативної сторони, не працюють, зловживають спиртними напоями та наркотичними засобами, підсобного господарства не утримують, присадибну ділянку не обробляють, продуктами харчування та засобами особистої гігієни дітей не забезпечують, неодноразово притягувалися до адміністративної відповідальності, ведуть аморальний спосіб життя, вчиняють насильство над дітьми.

Вказував, що твердження суду про зміну відповідачами асоціальної поведінки та належності умов проживання, не відповідає дійсності, оскільки згідно довідки-характеристики старости с. Сошників Бориспільського району Київської області ОСОБА_14 від 19.04.2023 року № 17-11-03/38: після сварки, яка виникла між відповідачами співмешканець вигнав ОСОБА_4 з будинку. І з 01 квітня 2023 року по теперішній час вона проживає окремо від нього в будинку ОСОБА_8 , яка тимчасово її прихистила. ОСОБА_4 характеризується, яка мати, яка не займається належним вихованням дітей. Вона не створює належних умов для проживання та розвитку дітей. Згідно довідки-характеристики старости с. Сошників Бориспільського району Київської області ОСОБА_14 від 19.04.2023 року № 17-11-03/38: на даний час ОСОБА_5 ніде не працює, домашнє господарство не веде, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Не піклується про те, щоб повернути дитину в сім'ю та створити належні умови для її проживання та розвитку.

Позивач зауважував, що старостою села Сошників було здійснено чергове обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 , що підтверджується актом обстеження від 18.04.2023 року, засвідченого сусідами, в якому встановлено, що ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 01 квітня 2023 року і по теперішній час проживає окремо від ОСОБА_5 в будинку ОСОБА_8 , яка тимчасово її прихистила за адресою: АДРЕСА_2 . На момент перевірки ОСОБА_4 була з синцями під очима, через те, що впала під час приступу епілепсії. Також було здійснено чергове обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_5 , та згідно акту обстеження від 18.04.2023 року, засвідченого сусідами, ОСОБА_5 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На момент перевірки його не було вдома, на дзвінки не відповідав, зі слів сусідів, ОСОБА_5 ніде не працює та зловживає алкоголем. Відповідно до характеристики від 17.04.2023 року, виданої старшим лейтенантом поліції ДОП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, громадянин ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, на шлях виправлення не став, зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя. Також, 18.04.2023 року щодо ОСОБА_5 було складено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності, згідно якої він був помічений в с. Сошників у стані алкогольного сп`яніння, мав неохайний вигляд, палив тютюнові вироби, за що останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1-1 ст. 178,175-1 КУпАП.

Вказані обставини заперечують факт зміни відповідачами своєї асоціальної поведінки і зацікавленості у тому, що належним чином виконувати обов`язки по вихованню дітей.

Вважає, що відповідачами не надано жодного доказу, що вони вживають заходів щодо налагодження стосунків з дітьми, цікавляться їх станом здоров`я, виявляють будь-яку турботу про дітей, надають їм матеріальну допомогу, беруть участь у вихованні дітей. Також, зауважував, що відповідачами свідомо обрано такі життєві умови, за якими їх участь у вихованні дітей є мінімальною та недостатньою, що в свою чергу свідчить про їх ухилення від виконання батьківських обов`язків.

Наголошував, що залишення дітей з відповідачами є небезпечним для їх життя, здоров`я і морального виховання.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представники Органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району - Косинська Л.В., Порохницький Д.Ю. підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені, про причини неявки суду не повідомили, колегія суддів, враховуючи ч. 2 ст. 372 ЦПК України та повторну неявку відповідачів, вважала можливим провести розгляд справи у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_1 , а 2 листопада 2008 року - ОСОБА_2 , матір`ю яких записана ОСОБА_12 , а батьком - ОСОБА_1 . Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 5 вересня 2007 року та серії НОМЕР_2 від 12 листопада 2008 року (а.с.17-18).

02 березня 2010 року ОСОБА_12 розірвала шлюб з ОСОБА_1 . Після реєстрації розірвання шлюбу ОСОБА_12 було присвоєно прізвище « ОСОБА_13 ». Це підтверджуєтьсякопією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 2 березня 2010 року (а.с.20).

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_1 помер. Це підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 13 квітня 2022 року (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_3 , матір`ю якого записана ОСОБА_4 , а батьком - ОСОБА_5 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 6 грудня 2016 року (а.с.19).

Згідно актів обстеження умов проживання від 9 липня, 12 серпня, 8 жовтня 2021 року та 14 лютого 2022 року (а.с.33-36), ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають однією сім`єю в житловому будинку по АДРЕСА_1 . Разом з ними проживали діти ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Не зважаючи на це, в дитячій кімнаті був відсутній письмовий стіл, а також було відсутнє постачання електричної енергії у зв`язку з несправністю електропроводу. Дитячі речі були брудними та розкиданими по всій кімнаті.

Крім того, зі змісту довідки-характеристики №17-11-03/09 від 14 лютого 2022 року (а.с.28) вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не були працевлаштованими, зловживали спиртними напоями та вели аморальний спосіб життя. Вони не піклувались про життя та здоров`я дітей, а також не створювали їм належні умови для проживання та розвитку.

Зокрема, зі змісту довідки завідувача ЗДО «Іскорка» №09 від 5 липня 2021 року (а.с.31) вбачається, що до дитячого садка малолітнього ОСОБА_3 приводили його сестра ОСОБА_1 та брат ОСОБА_2 . Відповідачі з`являлись до дитячого садка вкрай рідко.

Тому висновком органу опіки та піклування (а.с.24-26), затвердженим рішенням виконавчого комітету Вороньківської сільської ради №21 від 15 лютого 2022 року (а.с.23), було рекомендовано позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 - відносно сина ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні в суді першої інстанції свідок ОСОБА_14 показав, що він є старостою в с. Сошників Бориспільського району. Він стверджував, що відповідачі припинили вживати алкогольні напої. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 навчаються в школі, а ОСОБА_3 ходить в дитячий садок. ОСОБА_4 підходила до свідка ОСОБА_14 та просила допомогти в облаштуванні житлового будинку. Не зважаючи на те, що житловий будинок перебуває в поганому стані, в ньому встановлено газо- та електропостачання. Відповідачі придбали побутову техніку та ведуть господарство.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 показав, що він працює заступником голови Вороньківської сільської ради, тому він знайомий з сім`єю відповідачів. Свідок ОСОБА_15 також підтверджував те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 припинили зловживати алкогольними напоями. Діти у них добрі та порядні, до їх поведінки претензії відсутні. Свідок ОСОБА_15 не заперечував проти того, щоб надати відповідачам другий шанс та не позбавляти їх батьківських прав. В такому випадку орган місцевого самоврядування допоможе їм в облаштуванні будинку, адже ОСОБА_4 зверталась до нього за допомогою.

Зі змісту довідки директора ТОВ «Селіус ЛТД» (а.с.83) вбачається, що ОСОБА_5 влаштувався на роботу та працює на посаді експедитора.

Зі змісту акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від 18 листопада 2022 року (а.с.88) вбачається, що у всіх кімнатах житлового будинку по АДРЕСА_1 є світло, він опалюється пічним опаленням. У дитячій кімнаті є два ліжка, шафа та стіл, в іншій кімнаті - крісло, тумбочка та телевізор. Відповідачі забезпечені продуктами харчування, які зберігаються в холодильнику та у погребі. Подвір`я домоволодіння упорядковано.

В матеріалах цивільної справи містяться копії заяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.65-66, 68-69), зі змісту яких вбачається, що ОСОБА_5 здійснював домашнє насильство відносно дітей, тоді як ОСОБА_4 не реагувала на такі дії ОСОБА_5 та не просила його зупинитись. Однак достовірність цих письмових доказів спростовуються показаннями свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Так, допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_1 показала, що вона хоче повернутись до матері та ОСОБА_5 , якого вона вважає своїм справжнім батьком. Свідок ОСОБА_1 також повідомила про те, що вона написала заяву у зв`язку з тим, що була ображена на відповідачів. Заява була складена нею під диктовку працівника органу опіки та піклування. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що він хоче повернутись до матері ОСОБА_4 . В написаній ним заяві містяться відомості про поведінку колишнього вітчима, а не ОСОБА_5 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав. У зв`язку з тим, що відповідачі залишаються не позбавленими батьківських прав, підстави для стягнення з них аліментів на утримання дітей відсутні також. Суд вказав, що аналіз показань свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а також наведених письмових доказів свідчить про те, що відповідачі змінили свою асоціальну поведінку та заінтересовані у тому, щоб продовжити належним чином виконувати обов`язки по вихованню дітей. Скрутний матеріальний стан ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а також їх неспроможність самостійно здійснити ремонт у житловому будинку по АДРЕСА_1 не можуть бути достатніми підставами для позбавлення відповідачів батьківських прав. Мета діяльності органу місцевого самоврядування, зокрема в особі місцевого органу опіки та піклування, полягає не у позбавленні батьківських прав осіб, які опинились у складних життєвих обставинах, а у створенні умов, які сприятимуть таким особам відкорегувати свою поведінку по відношенню до їх дітей.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Стаття 9 указаної Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Тлумачення наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки.

У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно із частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини до розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.

Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційним судом встановлено, що відповідачі характеризуються з негативної сторони, не працюють, зловживають спиртними напоями, підсобного господарства не утримують, присадибну ділянку не обробляють.

Мати та батько не піклувалися про фізичний та духовний розвиток дітей, не забезпечують необхідними продуктами харчування та медичним доглядом, участь у вихованні дітей не приймали, що підтверджується довідками-характеристиками від 08 липня 2021 року, виданих дирекцією Сошниківської ЗОШ І-ІІІ ступенів Вороньківської сільської ради та довідки № 09 від 05 липня 2021 року, виданої Сошниківським закладом дошкільної освіти (дитячий садок) «Іскорка» Вороньківської сільської ради.

З 19 березня 2021 року діти ОСОБА_1 2007 року народження, ОСОБА_2 , 2008 року народження, ОСОБА_3 , 2016 року народження, були взяті на облік, як діти, які опинилися в складних життєвих обставинах, в зв`язку з тим, що їх мати ОСОБА_4 була госпіталізована на лікування в Київський обласний фтизіатричний центр м. Боярку.

Діти тимчасово були влаштовані до тітки ОСОБА_8 , що проживає в АДРЕСА_2 на час лікування матері в КОФЦ у м. Боярка від туберкульозу легень.

Діти з 16 вересня 2021 року перебувають в Київському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав» в с. Циблі, Бориспільського району Київської області.

Фактично відповідачі самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків, хоча їм жодних перешкод у побаченні з дітьми ніхто не чинив і не чинить.

Комісією з представників служби у справах дітей Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області постійно проводилися обстеження умов проживання сім'ї за адресою АДРЕСА_1 . Відповідно до актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 29 березня 2021 року, 09 липня 2021 року, 12 серпня 2021 року,08 жовтня 2021 року, 11 листопада 2021 року, 09 грудня 2021 року, 14 лютого 2022 року батьками не було прийнято ніяких мір для поліпшення умов проживання дітей. Станом на 14 лютого 2022 року в будинку незадовільні житлово-побутові умови, брудно, відсутнє світло (згоріла електропроводка), немає водопостачання, меблів для зберігання одягу, відсутні столики для підготовки дітьми домашніх завдань, ліжка збиті з будівельних піддонів, земляна підлога, присутній неприємний запах. Перебування дітей в таких умовах є небезпечним та несе загрозу їх життю та здоров`ю.

На даний час діти, що перебувають на обліку в Службі у справах дітей Виконавчого комітету Вороньківської сільської ради, евакуйовані за кордон та зі складом Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Переяслав» перебувають у Німеччині.

Згідно довідки-характеристики старости с. Сошників Бориспільського району Київської області ОСОБА_14 від 19 квітня 2023 року № 17-11-03/38, ОСОБА_4 характеризується, як мати, яка не займається вихованням дітей. Вона не створює належних умов для проживання та розвитку дітей.

Згідно довідки-характеристики старости с. Сошників Бориспільського району Київської області ОСОБА_14 від 19 квітня 2023 року № 17-11-03/39, ОСОБА_5 ніде не працює, домашнє господарство не веде, зловживає алкогольними напоями та веде аморальний спосіб життя. Не піклується про те, що повернути дитину в сім`ю та створити належні умови для її проживання та розвитку.

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_4 від 18 квітня 2023 року, засвідченого сусідами ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_4 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З 1 квітня і по теперішній час вона проживає окремо від нього в будинку ОСОБА_8 , яка тимчасово її прихистила за адресою: АДРЕСА_2 . На момент перевірки ОСОБА_4 була із синцями під очима, через те, що впала під час приступу епілепсії.

Також було здійснено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї ОСОБА_5 , що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_5 від 18 квітня 2023 року, засвідченого сусідами ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 проживає в будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На момент перевірки його не було вдома. На дзвінки не відповідав. Зі слів сусідів, ОСОБА_5 ніде не працює та зловживає алкоголем.

Відповідно до характеристики від 17 квітня 2023 року, виданої старшим лейтенантом поліції ДОП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Репа О., громадянин ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується негативно, на шлях виправлення не став, зловживає спиртними напоями та веде антисоціальний спосіб життя.

18 квітня 2023 року щодо громадянина ОСОБА_5 було старшим лейтенантом поліції ДОП Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області О.Репа було складено постанову ГБВ № 160718 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_5 був помічений у с. Сошників у стані алкогольного сп'яніння, мав неохайний вигляд, палив тютюнові вироби, за що на останнього було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 178, 175-1 КУпАП.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що відповідачі за своєю волею втратили взаємозв`язок з дітьми, за власною ініціативою цілеспрямовано не спілкуються з дітьми та не підтримують з ними контакту. При цьому, відповідачі були забезпечені інформацією щодо контактних даних для зв`язку із своїми дітьми, щодо місця їх перебування та вони мали змогу спілкуватися з ними.

У рішенні від 30 червня 2020 року по справі «Ілля Ляпін проти Росії» (заява № 70879/11) ЄСПЛ зазначив, що якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантоване Конвенцією. У цій справі ЄСПЛ звернув увагу на те, що заявник міг і повинен був усвідомлювати, що таке тривале і повне розставання з його сином, зокрема, враховуючи юний вік останнього в той час, коли їх контакт припинився, може призвести лише до значного ослаблення, якщо не повного розриву, зв`язку між ними і відчуження дитини від нього. Саме бездіяльність заявника призвела до розриву зв`язків між ним і його сином та підштовхнула результат справи проти нього. Вочевидь позбавлення заявника батьківських прав не більше ніж анулювало юридичний зв`язок між заявником і його сином. Враховуючи брак будь-яких особистих відносин протягом семи років, що передували цьому рішенню, не можна сказати, що воно негативно вплинуло на ці стосунки. Існуючі сімейні зв`язки між подружжям і дітьми, про яких вони фактично піклуються, зумовлюють захист відповідно до Конвенції. Більш того, якщо минув значний проміжок часу з того моменту, як дитина жила разом зі своїми біологічними батьками, то інтерес цієї дитини в тому, щоб його de facto сімейна ситуація знову не змінилася, може домінувати над інтересами батьків, щоб їх сім`я воз`єдналася.

Колегія суддів в оцінці обставин справи керується тим, що суд на перше місце ставить якнайкращі інтереси дитини, оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, що потрібні для ухвалення рішення. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є винятковим заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування потрібно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

За таких обставин, з урахуванням того, що після відібрання дітей у відповідачів, з серпня 2021 року, відповідачі не довели, що можуть опікуватися дітьми, не працевлаштувалися, не привели помешкання до належного для проживання дітей стану, не вчинили жодної дії для створення належних умов для повернення дітей у родину, не вчинили дій щодо зміни способу життя, із заявою про повернення дітей не зверталися, жодних доказів, які би спростовували обставини, на які позивач посилається, як на підставу позовних вимог, відповідачами надано не було.

Виходячи з викладеного та інтересів дітей, права дітей на зростання у безпечному середовищі, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності; встановивши неналежне виконання відповідачами своїх батьківських обов`язків; приймаючи до уваги що відповідачами не докладено зусиль для створення належних умов для проживання, освіти та розвитку дітей; враховуючи Конвенцію про права дитини, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності у позбавленні відповідачів батьківських прав.

Колегія суддів звертає увагу відповідачів на те, що відповідно до вимог ст.169 СК України вони, після стійкої зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення їх батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Частиною 3 статті 166 СК України встановлено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

На підставі ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стаття 193 СК України зазначає, що влаштування дитини до закладу не припиняє стягнення аліментів на користь того з батьків, з ким до цього проживала дитина, якщо вони витрачаються за цільовим призначенням. Якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров`я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. На особистий рахунок дитини перераховуються також державні пенсії, інші види допомоги та відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника.

В свою чергу, ст. 179 СК України встановлює, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Зважаючи на вищевикладене, оцінюючи надані докази, з урахуванням вимог ст.ст.180-183 СК України, принципів розумності та справедливості, колегія суддів вважає за потрібне стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, на користь дітей; та стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_3 .

Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України.

На підставі п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає можливим допустити негайне виконання судового рішення у межах сум платежів за один місяць.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову.

У відповідності з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору (п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір»), тому з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 7 443,00 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Органу опіки та піклування Вороньківської сільської ради Бориспільського району, діючого в інтересах ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4 батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 частину заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку щомісячно, на користь дітей.

Стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допустити негайне виконання рішення у межах сум платежів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у розмірі 7 443,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 7 443,00грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 вересня 2023 року.

Головуючий: Судді: