Справа № 697/867/23
Провадження № 2/697/345/2023
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Скирди Б.К.,

за участю помічника судді, який за дорученням судді виконує обов`язки секретаря судового засідання Бузницької Н.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у м. Канів, Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 (далі також ОСОБА_2 , відповідач) про розірвання шлюбу.

Свій позов мотивує тим, що 18.11.1995 сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Канівського міськвиконкому, актовий запис № 289. Від шлюбу мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем не склалося, так як тривалий розлад сімейних стосунків, який триває вже більше року, склався на підставі повної відсутності взаєморозуміння один до одного, що призвело до того, що кожний з них на сьогоднішній день живе своїм життям.

На даний час офіційно зареєстрований шлюб між позивачем та відповідачем має формальний характер. Причиною розпаду сім`ї стало віддалення одне від одного, яке виникло на підставі кардинальної різниці в поглядах на сімейне життя.

Вже більше року як відповідач залишив територію України та повертатися в Україну не планує.

Сімейні стосунки з відповідачем також не склалися через суттєві розбіжності в характерах, які не дають можливості зберегти сім`ю.

Зазначене пов`язано з небажанням продовжувати подальше сімейне життя, вести спільне господарство та спільний бюджет, що дає підстави стверджувати про фактичне припинення сімейних відносин з відповідачем, оскільки в таких стосунках вже немає спільної участі подружжя у вирішенні різних сімейних питань.

Позивач не має наміру продовжувати сімейні відносини з відповідачем, оскільки вони істотно суперечать її інтересам. Подальше збереження сімейних відносин з відповідачем суперечитиме законодавству України, оскільки не є добровільними. Просить шлюб розірвати.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Штих М.М. в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі. В заяві позивач також пояснила, що миритися категорично не бажає, оскільки її чоловік вже близько двох років перебуває за кордоном, внаслідок чого спільне господарство не ведеться, вони стали не цікаві один одному та фактично чужими людьми (а.с.44).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, свої інтереси уповноважив представляти адвоката Васяновича В.В.

Представник відповідача адвокат Васянович В.В. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі. В заяві зазначив, що відповідач позов не визнає та бажає примирення з позивачкою, просить надати їм з дружиною час для примирення терміном два місяці, так як його дружина та його сім`я є сенсом життя (а.с.45).

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 18.11.1995 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Канівського міськвиконкому, актовий запис № 289. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_5 » (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України, у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Згідно зі статтею 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Зазначений вище правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення.

В клопотанні представника відповідача про надання строку для примирення не викладено обставин і не зазначено конкретних правових доказів, які б свідчили про наявність у позивача наміру на примирення.

Провадження в справі відкрито 28.04.2023, клопотання про примирення від представника відповідача надійшло до суду 26.06.2023, однак примирення між сторонами не відбулось, розгляд справи неодноразово відкладався за клопотаннями представника відповідача у зв`язку з наданням сторонам часу для примирення, ознаки примирення між сторонами відсутні, докази щодо дій, спрямованих на примирення відповідачем не надано.

Також, згідно письмових пояснень, позивачка категорично заперечує проти надання строку на примирення та вважає, що шлюб необхідно розірвати, оскільки він існує формально, сторони близько двох років не проживають разом і не ведуть спільне господарство.

Таким чином, з огляду на те, що позивач категорично заперечує проти надання строку на примирення та вважає збереження шлюбу неможливим, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим, а тому в задоволенні заяви про надання строку для примирення необхідно відмовити.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України), позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з приписами ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Частиною 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Під час розгляду справи судом з`ясовано, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, проживають окремо та втратили один до одного почуття поваги і любові, стали чужими людьми.

З часу припинення шлюбних відносин та часу знаходження позову в суді, примирення між сторонами не відбулось.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження їх сім`ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, а також те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач категорично не має наміру зберігати шлюб, він носить формальний характер і відновити подружні стосунки неможливо, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 259, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 104, 110 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18.11.1995 у Відділі реєстрації актів громадянського стану Канівського міськвиконкому, актовий запис № 289 розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ) залишити шлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Головуючий Б . К . Скирда