РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року, місто Звягель Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

(Справа № 285/1985/23, провадження у справі № 2/0285/574/23)

розглянув у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди внаслідок залиття магазину,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року до суд звернулась позивачка ОСОБА_1 з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якому просила стягнути з останнього заподіяну їй шкоду в наслідок затоплення магазину, а саме: 23 156 грн вартість відновлюваного ремонту; 274 944 грн вартість пошкоджених речей та 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

03 травня 2023 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено власницю квартири ОСОБА_5 .

02 червня 2023 року представником позивачки було подано уточнення до позовної заяві, в якій він остаточно просив стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь позивачки ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 23 156 грн та 200 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що являється власником нежитлового приміщення магазину по АДРЕСА_1 . 03 березня 2022 року внаслідок прориву проржавілої труби в системі центрального опалення на з`єднанні біля батареї в квартирі АДРЕСА_2 , яка знаходиться поверхом вище, відбулось затоплення її магазини. Внаслідок затоплення магазину їй заподіяно матеріальної та моральної шкоди.

Позивачка посилаючись на те, що оскільки затоплення її магазину відбулося з вини відповідачів, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Відповідач посилаючись на те, що оскільки його вина у затопленні магазину відсутня, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_5 своїм правом на подачу відзиву не скористалася.

В судовому засіданні позивачка та її представник уточненні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник позов не визнали та просили відмовити у його задоволені.

Відповідачка ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи повідомлялася шляхом направлення повідомлень, а також кур`єром. За результатами повідомлення було складено акт про відсутність її за місцем проживання, а також про відмову в отриманні повістки для неї її батьком, якій є одночасно відповідачем по справі. Отже, зазначені обставини дали підстави суду дійти висновку, що відповідачка ОСОБА_5 повідомлена, що відносно неї відбувається судове провадження.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Вислухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши наявні матеріали в справі та давши їм належну оцінку, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є власницею нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 (а.с.8).

Відповідачці ОСОБА_5 на праві власності належить квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.76,77). Крім того, в квартирі зареєстрований та нею користується відповідач ОСОБА_2 , якій одночасно являється батьком власниці ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартирі АДРЕСА_2 відбувся порив проржавілої труби в системі центрального-опалення на з`єднанні біля батареї, що знаходиться у вказаній квартирі, про що складено відповідний акт в присутності позивачки та відповідача ОСОБА_2 (а.с.12).

Відповідно до зведеного кошторису щодо поточного ремонту магазину внаслідок затоплення гарячою водою, вартість склала 20 184 грн (а.с.33-37).

За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди.

У частинах першій, другій статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. (постанова ВС №686/11256/16-ц)

Факт залиття нежитлового приміщення, власником якого є позивачка, з вини відповідачів підтверджується Актом від 03 березня 2023 року затвердженого комісією ОСББ Перспектива та Актом від 03.03.2023 року за участю представників Звягельської міської ради, з яких вбачається, що залиття нежитлового приміщення відбулось горячою водою з верхнього сусіднього поверху (а.с.12,13).

Разом з цим вину у завданні шкоди позивачці відповідачами не спростовано.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Відповідно до п.5 Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №219 від 15.08.2018 р., обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками).

Отже, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Суд відхиляє доводи відповідача ОСОБА_2 про відсутність його вини та його доньки, оскільки, як вбачається з акту та пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , залиття квартири відбулось внаслідок прориву проржавілої труби в системі центрального опалення на з`єднанні біля батареї. Тобто, згідно Порядку, ця частина системи теплопостачання, в якій виник прорив, повинна обслуговуватися власником квартири, а не виконавцем.

Відповідачі не спростували належними та допустимими доказами своєї вини у залитті магазину позивачки, клопотання про проведення відповідних судових експертиз, зокрема на предмет визначення причин залиття квартири позивача, не заявляли та не надали інших доказів щодо розміру спричиненої позивачу майнової шкоди, хоча це є їх процесуальним обов`язком, оскільки у спірних правовідносинах діє презумпція вини заподіювача шкоди.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач довела наявність завданої шкоди, протиправність дій відповідачів, причинний зв`язок між ними, що призвело до залиття магазину позивачки.

Згідно із ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності стосовно завданої позивачці моральної шкоди, враховуючи душевні страждання та стрес, яких позивачка зазнала у зв`язку із затопленням магазину та речей які в ньому знаходились, зусилля направлені на відновлення свого становища, вимушеність змін у повсякденному житті, суд доходить висновку про відшкодування позивачці моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. і цей розмір відповідатиме критерію розумності та виваженості, не буде завищеним з огляду на глибину та обсяг моральних страждань позивачки.

Також з відповідачів на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати з врахуванням часткового задоволення позову.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про відшкодування шкоди внаслідок залиття магазину задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) та ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) 20 184 (двадцять тисяч сто вісімдесят чотири) грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди.

В частині стягнення з відповідачів на користь позивачки решти матеріальної та моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 на користь держави судовий збір по 586,80 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 28.08.2023 року.

Головуючий