ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю., при секретарі судового засідання: Буйновій О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року (ухвалене суддею Довготько Т.М., повний текст складено суддею 25.02.2021 року) усправі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та поруки недійсними; зустрічним позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому після уточнення позовних вимог просила: визнати недійсним кредитний Договір №0 від 14 травня 2008 року, укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати недійсним Договір іпотеки №1185 від 14 травня 2008 року укладений між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» і посвідчений нотаріально приватним нотаріусам Харківського міського нотаріального округу Жамойда Т.М., зареєстрований в реєстрі за №1185 від 14 травня 2008 року; зобов`язати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. виключити з реєстру іпотеку та заборонити відчуження запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за Договором іпотеки укладеним між ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 14 травня 2008 року, а саме нерухоме майно - однокімнатну квартиру, загальною площею 32 кв.м, житловою площею 16,1 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 , та на даний час використовується її сім`єю; визнати недійсним Договір поруки №П1/0 від 14 травня 2008 року укладений між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати недійсним Договір поруки №П2/0 від 14 травня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»; визнати недійсним Договір поруки №П/0 від 16 травня 2008 року укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк».

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14 травня 2008 року між нею (Позичальником), та АКІБ «УкрСиббанк» (Банком) було підписано Договір про надання споживчого кредиту №0. Відповідно до п.1.1 кредитного договору Банк зобов`язався надати Позичальникові однією сумою кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 45000, 00 доларів США, що дорівнює сумі еквіваленту 227250,00 грн, за курсом Національного банку України на день укладення Договору, а вона зобов`язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 45000, 00 доларів США, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором до 14.05.2029 року. Відповідно до п. 1.2.2 позичальник зобов`язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 490,00 доларів США 00 цнт. в день сплати ануїтетних платежів. Відповідно до п.1.5 кредит надається шляхом зарахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Кредитний договір укладався задля купівлі житла для неї і її сім`ї. В якості забезпечення виконання боргових зобов`язань за кредитним Договором №0 від 14 травня 2008 року між позивачем та Банком було укладено: договір іпотеки за №1185 від 14 травня 2008 року, відповідно до умов вказаного договору іпотеки, вона передала Банку в іпотеку нерухоме майно - однокімнатну квартиру АДРЕСА_2 .; договір поруки №П1/0 від 14 травня 2008 року укладений між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк»; договір поруки №П2/0 від 14 травня 2008 року укладений між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк»; договір поруки №П/0 від 16 травня 2008 року укладений між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк».

З аналізу та вивчення матеріалів кредитного Договору №0 від 14 травня 2008 року, вбачається, що в його змісті є відсутніми встановлені законодавством обов`язкові умови, які необхідні для його укладення, а саме відповідач, при укладанні спірного кредитного договору з позичальником: не здійснив детальний, достовірний та об`єктивний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту згідно вимог п.2 ч.4 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів та п.3 Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; не визначив належно реальну процентну ставку в порушення вимоги п.3.3 Правил; не визначив та не вказав належне про абсолютне значення подорожчання кредиту в грошовому вигляді, згідно вимоги п.3.3 Правил , шляхом підсумовування всіх платежів здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту; в порушення вимоги п. 3.8 Правил, Банк не встановив застереження, щодо попередження позичальника про настання валютних ризиків; всупереч вимоги п.3.4 Правил, не зазначив про всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв`язку з отриманням кредиту, його обслуговування і погашенням.

Отже, оскільки вище вказані обов`язкові відомості не були встановлені та не розкриті відповідачем в кредитному договорі, вважає, що кредитний договір не відповідає вимогам чинного законодавства України, а його сторонами, в належній формі не було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, передбачених законодавцем.

Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», які розроблені у відповідності до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», затверджено форму детального розпису сукупної вартості кредиту та Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (надалі - Правила). У даних Правилах вказані обов`язкові умови із числа інших обов`язкових умов договору, на які міститься посилання в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», необхідність яких випливає із суті та умов договору, які є істотними та які можуть вплинути на рішення споживача про необхідність придбання послуги з надання кредиту.

Витрати, що складають сукупну вартість кредиту, законодавцем визначено у частині д). п.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої сукупна вартість кредиту включає перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо. Внаслідок документального недотримання Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (затверджених Постановою Правління НБУ №168 від 10.05.2007р.) кредитний договір №0 від 14 травня 2008 року та додатки до нього не містять розрахунку щодо реальної процентної ставки (у процентах річних) та абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі). Також, в Графіку у колонці №5 зазначена комісія за надання кредиту, згідно діючих тарифів банку у розмірі - 3408,75 грн.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів укладених із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Відповідно до п. 3.6 постанови НБУ № 168 від 10.07.2007 р. Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту , банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо.

Відповідно до п.3.8. Правил - у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов`язані під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором несе споживач, та надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов`язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов`язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Ця інформація не була надана.

Вважає, що під час укладання договору, банк приховав від позичальника повну та об`єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту, чим ввів позичальника в оману, щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості. Отже, виходячи з положень ст.ст. 203, 215, 230, 548 ЦК України, в момент підписання кредитного договору між сторонами, позивач був введений в оману відповідачем щодо істотних умов договору, ціни та відсоткової ставки, загальної сукупної вартості та абсолютного значення подорожчання кредиту.

В свою чергу представник ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із зустріним позовом, в якому після збільшення позовних вимог просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 54 255,82 доларів США, а також пеню в сумі 110 172,59 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 54 255,82 доларів США, а також пеню в сумі 110 172,59 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 54 255,82 доларів США, а також пеню в сумі 110 172,59 грн.; стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» сплачений судовий збір в сумі 22 968,18 грн, по 5 742 грн. 05 коп. з кожного.

В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що 14.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 45 000, 00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 14.05.2029 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,00% річних. За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу у подвійному розмірі (п.1.2.1 кредитного договору). Згідно п.8.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, відповідач ОСОБА_1 сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по кредитному договору між Банком та ОСОБА_2 укладено договір поруки №П2/0 від 14.05.2008року, між Банком та ОСОБА_3 - договір поруки №П/0 від 16.05.2008року, між Банком та ОСОБА_4 - договір поруки №П1/0 від 14.05.2017року. Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, зарахувавши відповідно до п.1.5 Кредитного договору, 14.05.2008 р. кредитні кошти на поточний рахунок позичальника. Всупереч умов Кредитного договору ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам за користування ним протягом тривалого часу. 18.01.2017 року Банком надіслано відповідачам вимоги про погашення заборгованості. Станом на 04.05.2018 року заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року становить 54 255,82 доларів, з яких: 39 734,25 доларів США - заборгованість за наданим кредитом; 14 521,57 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом. А також пеня, нарахована в порядку п. 8.1. кредитного договору в сумі 110 172,59 грн., з яких: 22 712,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 87 459,86 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Представником ПАТ «УкрСиббанк» Левченко І.К. подано заяву про застосування до позовної заяви ОСОБА_1 строків позовної давності, оскільки позовна заява подана із пропущенням строку, встановленого ст.257 ЦК України.

РішеннямМосковського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору, договору іпотеки та поруки недійсними залишено без задоволення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без задоволення.

З вказаним рішенням суду в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог не погодився АТ «УкрСиббанк» та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги АТ «УкрСиббанк». Апелянт вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи та умовам укладеного договору.

Зокрема вказує, що висновок суду про недоведеність вимог про стягнення заборгованості, відсотків та пені «поза межами строку дії кредитного договору» суперечить положенням ст.ст. 1050, 625, 258, 549 ЦК України та п.1.3.1 кредитного договору. Посилається на те, що обґрунтовуючи рішення суд помилково прирівняв реальну процентну ставку та процентну ставку встановлену договором. Тому, твердження суду про підвищення відсоткової ставки за кредитом не відповідає матеріалам справи.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Селезень С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання спростовуючи доводи, які викладені в апеляційній скарзі та підтримуючи рішення суду першої інстанції прохала апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. На момент розгляду справи були присутні представники позивача та відповідачаПАТ «УкрСиббанк», інші особи, будучи завчасно та належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає апеляційному перегляду даної справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Враховуючи, те що АТ «УкрСиббанк» оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині зустрічних позовних вимог, та беручи до уваги те, що сторони погодилися з рішенням місцевого суду за наслідками розгляду первісного позову, а тому рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 року перевіряється лише в межах доводів апеляційної скарги,у відповідності до ч.1 ст.367 ЦПК України та роз`яснень які містяться у п.п.14-15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку».

Відповідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.п.3, 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 14.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит у сумі 45 000, 00 доларів США, а відповідач ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит у повному обсязі в термін та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але не пізніше 14.05.2029 року, та сплачувати протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,00 % річних (а.с.27-36 т.1).

За користування кредитними коштами понад встановлений договором термін банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу у подвійному розмірі (п.1.3.1 кредитного договору).

Згідно п.8.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, позичальник сплачує Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені.

Додатком №1 до кредитного договору встановлено Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с.141-144, т.1).

Банк взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, зарахувавши відповідно до п.1.5 Кредитного договору, 14.05.2008 р. кредитні кошти на поточний рахунок позичальника, та видано готівку, що підтверджується заявою на видачу готівки меморіальним ордером від 14.05.2008 року (а.с.148, 149 т.2).

В забезпечення кредитного договору, 14.05.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір Іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Жамойда Г.М. та зареєстрований в реєстрі №1184. Відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.24, 25, т.1)

Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_1 по кредитному договору № від 14.05.2008року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №П2/0 від 14.05.2008року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №П/0 від 16.05.2008року, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки №П1/0 від 14.05.2017 року (а.с.117-122, т.1)

Також, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 13.05.2008 року укладено договір банківського рахунку, відповідно до якого ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок № НОМЕР_1 у доларах США та у гривні, обслуговування за яким згідно з п.2.6 здійснюється на платній основі у відповідності з діючими у банку тарифами, з якими клієнт є ознайомленим; згідно з п.2.6.1 вказаного договору. Факт ознайомлення з тарифами за розрахунково-касове обслуговування свідчить Додаток № 1 до цього договору та/або додаткова угода до нього. Отже, з платежами за розрахунково-касове обслуговування ОСОБА_1 , уклавши договір про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 , була ознайомленою, про що свідчить п.2.6.1 договору банківського рахунку 13.05.2008 року, Додаток № 1 до нього та Додаткова угода № 1 від 27.05.2008 р (а.с.195-200, т.2).

Пунктом 10.13 Кредитного договору передбачено те, що позичальником отримано від ПАТ «УкрСиббанк» інформаційний лист відповідно до п.2 ст.11 ЗУ «Про захист прав споживачів» .

Згідно копії Інформаційного листа від 14.05.2008 року ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про те, що валютні ризики під час виконання зобов`язань за кредитним договором покладаються на неї, як на споживача (а.с.79-80, т.1).

15.09.2015 року Банком надіслано ОСОБА_1 вимогу про погашення простроченої заборгованості (а.с.238, т.2)

18.01.2017 року Банком надіслано ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимоги про погашення заборгованості (а.с.198-202, т.1).

На підтвердження сплати коштів за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року представником ОСОБА_1 було надано копії квитанцій (а.с.13-89, т.2).

В свою чергу представником ПАТ «УкрСиббанк» було надано суду виписку по рахунку № НОМЕР_1 за період з 14.05.2008 року по 14.05.2015 року, а також виписку за кредитним договором за період з 14.05.2008 р. по 03.07.2018 р. які відображають проведені операції за рахунком ОСОБА_1 (а.с. 150, 151-181, т.2).

З наданого ПАТ «УкрСиббанк» розрахунку вбачається, що станом на 04.05.2018 року заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року становить 54 255,82 доларів, з яких: 39 734,25 доларів США - заборгованість за наданим кредитом; 14 521,57 доларів США - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

А також пеня, нарахована в порядку п. 8.1. кредитного договору в сумі 110 172,59 грн., з яких: 22 712,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 87 459,86 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам за користування кредитом ( а.с.111-122, т.2).

Відмовляючи АТ «УкрСиббанк» у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Банком не надано доказів на підтвердження належного розміру заборгованості відповідачів по кредитному договору, а наявний у матеріалах справи розрахунок не може бути прийнято до уваги через те, що зазначений у ньому розмір заборгованості містить в собі складові, які не відповідають вимогам закону, частина розміру заборгованості за кредитом, відсотками та пенею була нарахована поза межами строку дії кредитного договору, а також із розрахунку неможливо встановити яка відсоткова ставка була нарахована Банком, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічних позовних вимог Банку, оскільки доводи позивача щодо розміру заборгованості по кредитному договору не підтверджені належними доказами, а суд не має процесуальної можливості самостійно визначити розмір дійсної заборгованості, оскільки такі дії потребують спеціальних знань.

Проте, колегія суддів не може погодитися з висновком суду в оскаржуваній частині, виходячи з наступних підстав.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 553 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Із наданих та досліджених судом доказів вбачається, що у зв`язку з невиконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язання в обумовлений сторонами строк, кредитор АТ «УкрСиббанк», реалізуючи свої права, що випливають із положень частини другої статті 1050 ЦК України, направив 15.09.2015 року досудову вимогу № 30-11/28942, в якій просив здійснити повне погашення кредиту, нарахованих процентів за користування кредитом, а також сплатити штрафні санкції протягом 31 календарного дня з дати отримання цієї вимоги (а.с.238, т.2).

Доказів отримання позичальником ОСОБА_1 досудової вимоги № 30-11/28942 від 15 вересня 2015 року матеріали справи не містять.

Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк банк використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 1410цс18), від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти з користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, на 41 календарний день 26 жовтня 2015 року з моменту пред`явлення банком дострокової вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця ПАТ «УкрСиббанк» нараховувати передбачені договором проценти припинилося.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у загальному розмірі 41329.05 дол. США, яка складається з: 39,734.25 дол. США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість 280.76 дол. США; 1,594.80 дол. США заборгованість по процентам.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Враховуючи те, що відповідач ОСОБА_1 порушила умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконала свого зобов`язання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, як і в свою чергу, не виконали своїх зобов`язань відповідачі, які виступили поручителями відповідно до укладених ними з банком договорів поруки.

Відтак, суд вважає, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами взятих на себе зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту та договору поруки були порушені права позивача АТ «УкрСиббанк» за захистом якого він звернувся.

Тому, з поручителів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом у загальному розмірі 41329.05 дол. США, яка складається з: 39,734.25 дол. США кредитна заборгованість, в тому числі прострочена заборгованість 280.76 дол. США; 1,594.80 дол. США заборгованість по процентам.

Колегією суддів, при вирішені питання покладення цивільної відповідальності на поручителів, береться до уваги їх пасивна процесуальна поведінка, відсутність будь-яких заперечень щодо доводів банку, в результаті чого суд першої інстанції дане питання розглядав як похідне від обов`язку основного боржника, без детально з`ясування всіх обставин.

Щодо нарахування пені необхідно зважати на вимоги статей 549, 550, 551 ЦК України, згідно з якими пенею є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання і яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Проценти на неустойку не нараховуються та, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Тобто неустойка нараховується в разі порушення боржником зобов`язання (стаття 610, пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України) з першого дня прострочення та до тих пір, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, пеня може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано в законі чи договорі.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (як штрафу, так і пені) застосовується позовна давність в один рік. Таким чином, стягнути неустойку (зокрема, пеню незалежно від періоду її нарахування) можна лише в межах спеціальної позовної давності, яка згідно із частиною першою статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, установлених статтями 253-255 цього Кодексу, від дня порушення грошового зобов`язання.

Правовий аналіз зазначених норм права вказує на те, що у разі порушення позичальником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, кредитор відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України протягом всього часу - до закінчення строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені щомісячні платежі, прострочення яких мало місце під час дії договору.

Після спливу визначеного договором строку кредитування (зміни строку виконання зобов`язання) право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню припиняється. Кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів і пені.

Вказаний висновок висловлений Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 4-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18).

Враховуючи те, що строк дії кредитного договору № 0 від 14.05.2008 року змінився і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі 26.10.2015 року, та після зміни строку виконання зобов`язання право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню припиняється.

Виходячи з правового аналізу правовідносин, що випливають із права позикодавця на проценти, неустойку за час дії кредитного договору, слід дійти висновку, що вимоги кредитора щодо стягнення процентів за користування кредитом та пені за порушення виконання зобов`язання за період, що виходить за межі строку кредитування, який настав 26.10.2015 року, не узгоджуються з нормами матеріального права, а відтак не дають підстав для висновку про порушене право кредитора в цій частині вимог.

Таким чином, вимога позивача в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 заборгованості з нарахованих та несплачених щомісячних процентів за користування кредитними коштами з 26.10.2015 року є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таких вимог позивач у справі не заявив.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 рокув частині відмовлених зустрічних позовних вимог, з ухваленням в цій частині нового рішення.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч.13 ст.141 ЦПК України).

При подачі позову Банком було сплачено 22968,18 грн. судового збору, а при подачі апеляційної скарги 30678,79 грн. Оскільки вказаною постановою суду позов банку задоволено на 76%, відтак з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ «УкрСиббанк» необхідно стягнути суму понесених судових витрат у загальному розмірі 53646,97 грн по 10192,92 грн з кожного.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 лютого 2021 рокув частині вирішення зустрічних позовних вимог АТ «УкрСиббанк» скасувати.

Постановити в цій частині нове рішення, яким зустрічну позовну заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» прострочену заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 39 734,25 доларів США та 1594,80 дол. США заборгованість за процентами.

Стягнути солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» прострочену заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 39 734,25 доларів США та 1594,80 дол. США заборгованість за процентами.

Стягнути солідарно зОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» прострочену заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.05.2008 року в сумі 39 734,25 доларів США та 1594,80 дол. США заборгованість за процентами.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 53646, 97 грн., по 10192.92 грн. з кожного.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 28.09.2023 року.

Головуючий суддя : __________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _______________ С.А. Гальонкін_______________ О.Ю. Кузнєцова