ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5449/23 Справа № 199/9303/22 Суддя у 1-й інстанції - Спаї В.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів:Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року про залишення позову без розгляду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., про встановлення факту, що неповнолітня особа проживала та мала право користування квартирою, про визнання недійсними договорів дарування, про визнання права власності (суддя першої інстанції Спаї В.В.),

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., про встановлення факту, що неповнолітня особа проживала та мала право користування квартирою, про визнання недійсними договорів дарування, про визнання права власності.

Ухвалою Амур-Нижнодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , де треті особи, які не заявлять самостійних вимог щодо предмета спору, Управління служба у справах дітей Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради, державний нотаріус Четвертої дніпровської державної нотаріальної контори Писарєва Н.С., про встановлення факту, що неповнолітня особа проживала та мала право користування квартирою, про визнання недійсними договорів дарування, про визнання права власності залишено без розгляду.

Із вказаною ухвалою суду не погодилась позивачка ОСОБА_1 , та подала апеляційну скаргу, вважає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, оскільки заяви від 16.03.2023 року та від 28.03.2023 року про залишення позову без розгляду вона на адресу суду не направляла.

ОСОБА_1 просила ухвалу Аму-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпопетровська від 28 березня 2023 року скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. У судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтвердила та просила її задовільнити.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає її необґрунтованою та наголошує на тому, що саме позивачкою було направлено заяви про залишення позову без розгляду від 16.03.2023 року та від 28.03.2023 року.

ОСОБА_4 просив оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст.. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За змістом наведеної норми процесуального закону право позивача заявити суду про залишення його позову без розгляду поставлено у залежність від настання певної події початку розгляду справи по суті.

Ні положення п. 5 ч. 1 ст. 257, та інші норми ЦПК України не містять виключень з цього правила.

З матеріалів справи вбачається, що 16 березня 2023 року та 28 березня 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду надійшли заяви від ОСОБА_1 , про залишення позову без розгляду.

Залишаючи позов без розгляду суд першої інстанції зазначив, що наявні підстави для задоволення заяви позивачки, проте апеляційний суд не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що позивачкою подавалась до суду першої інстанції уточнена позовна заява та заяви про долучення документів, та залучення до участі у справі третьої особи, у вказаних заяви адреса позивачки зазначена: АДРЕСА_1 .

Також апеляційний судом встановлена, що на вказану адресу суд першої інстанції направляв позивачці судові повістки.

Колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції приймаючи заяви до розгляду не перевірив та не встановив ким саме були підписані та подані заяви про залишення позову без розгляду, оскільки як вбачається з конвертів в яких були вони направлені, адреса відправника значиться м. Кривий Ріг, проте згідно поштових трекінгів 291 та 429 та штемпелів на конвертах (т.2 а.с.109,116), вбачається, що вони були прийняті у поштових відділеннях у місті Дніпро, тоді як позивачки мешкає у м. Кривий Ріг, що підтверджується конвертами, в яких до апеляційного суду була направлена її скарга на оскаржувану ухвалу та усунення недоліків скарги (т.2 а.с.83,105), в котрих зазначено про місця прийняття поштового відправлення м. Кривий Ріг.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, оскільки суд першої інстанції не встановив чи заяви дійсно подавалась позивачкою по справі та підписувались нею особисто.

Суд першої інстанції не врахував дані обставини і вищезазначені вимоги процесуального закону та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб правого захисту у відповідному національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Право на судовий захист передбачається ст. 55 Конституції України, ст. 4 ЦПК України.

У низці рішень Європейського суду з прав людини, юрисдикцію якого в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що право на справедливий судовий розгляд може бути обмежено державою, лише якщо це обмеження не завдає шкоди самій суті права.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права на доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року необхідно скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379,376, 381-382 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2023 року про залишення позову без розгляду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 07 вересня 2023 року.

Головуючий - суддя О.В. Халаджи