Провадження № 2/537/1013/2023
Справа № 537/3321/23
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.09.2023 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Маханькова О.В.,

за участі секретаря судового засідання Поколоти О.В.,

представника позивача - адвоката Саливон С.О.,

представника відповідача - адвоката Охмака В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження за позовом позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про розірвання шлюбу,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, відповідно до якої прохає суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 11.11.2016 у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 339; після розірвання шлюбу залишити прізвище позивача ОСОБА_3 ; сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити проживати з матір`ю ОСОБА_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в сумі 1073, 60 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що 11 листопада 2016 року був укладений шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 11 числа листопада місяця 2016 року складено відповідний актовий запис №339 у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Васильків Київської області у них народився син ОСОБА_4 . З 17 червня 2023 року позивач з сином проживають окремо від ОСОБА_2 , відповідач не надає мені кошти на утримання сина, його утримання лежить повністю на позивачці. Оскільки вона маю меншу заробітну плату ніж боржник і останній згідно вимог діючого законодавства зобов`язаний утримувати дитину, а добровільно відповідач не надає утримання, вона була змушена звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на дитину. Причинами розірвання з відповідачем шлюбу є несумісність їхніх характерів та поглядів на більшість речей спільного життя подружжя: на побут, питання формування спільного бюджету сім`ї, матеріального забезпечення сім`ї, виховання сина. З моменту реєстрації шлюбу з відповідачем - з 11 листопада 2016 року до моменту припинення спільного проживання ми з чоловіком мали спільний бюджет, вели спільне господарство, але при цьому чоловік, значну частину грошей із спільного сімейного бюджету переводив у американські долари, пояснюючи мені що це потрібно нашій сім`ї. З 17 червня 2023 року позивач з сином проживають окремо від чоловіка, з відповідачем припинили подружні стосунки, ведення спільного господарства і спільного бюджету. Подальше спільне проживання, збереження такого формального шлюбу неможливе, оскільки це має негативний вплив на позивача та на сина, на їхнє здоров`я та психологічний стан і протирічить її інтересам та інтересам сина. Заявляючи позовну вимогу про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , позивач не заявляє позовну вимогу про визначення місця проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка є окремою позовною вимогою, лише в найкращих інтересах дитини та керуючись нижче викладеними положеннями діючого законодавства України та практикою вищої судової інстанції України, просить після розірвання шлюбу з відповідачем залишити проживати сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з матір`ю дитини, оскільки вона має час і можливості займатися з сином, між ними існує тісний емоційний зв`язок, вона може забезпечити нормальний психологічний стан дитини. Також створено належні умови проживання, належні умови для виховання та гармонійного розвитку дитини. Залишення проживання дитини з позивачкою сприятиме якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, зростанню дитини в турботі та материнській любові. Зазначає, що позивач турбується про психологічний, фізичний, духовний, розумовий та емоційний розвиток сина, слідкує за станом його здоров`я, весь вільний час проводить з сином. На підтвердження понесення заявником витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з поданням до суду позовної заяви про розірвання шлюбу надає до суду копію свідоцтва №101 про право на заняття адвокатською діяльністю гр. Саливон С.О. та повідомляє суд, що оригінал вказаного документа знаходиться у адвоката Саливон С.О.Також надає угоду ( договір) з вказаним адвокатом про надання професійної правничої допомоги, квитанцію адвоката, яка підтверджує понесені витрати на вказану допомогу, акт здачі-приймання виконаних робіт.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.08.2023 відкрито провадження по справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представником відповідача до суду подано відзив, в якому адвокат Охмак В.І. просить задовольнити позов ОСОБА_1 щодо розірвання шлюбу з ОСОБА_8 ; у зв`язку з наявністю спору, просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про визначення місця проживання спільної дитини ОСОБА_4 , разом із прийняттям рішення про розірвання шлюбу; відмовити у задоволенні вимоги про відшкодування процесуальних витрат на професійну правничу допомогу, у зв`язку із тим, що надані представником послуги не стосуються суті позову та є не спів розмірними з обсягом роботи та складністю справи. Відзив на позовну заяву обґрунтовано тим, що у зв`язку із наявністю спору між сторонами щодо проживання спільної дитини, вважає за доцільне не вирішувати питання, з ким дитина буде проживати під час розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу. До того ж, до вирішення даного питання не було залучено орган опіки та піклування, висновок якого є обов`язковим для вирішення даного питання. Щодо стягнення судових витрат адвокат зазначає, що в даному випадку сума судових витрат, які були заявлені представником позивача складають 15000 гривень та є жодним чином не спів марні та явно завищені. Включення до витрат на правову допомогу підготовку, здачу запитів та отримання відповідача на них не мають відношення до розірвання шлюбу.

Також представником відповідача адвокатом Охмаком В.І. до суду подано пояснення по суті позову, в яких зазначається, що у зв`язку із наявністю спору між сторонами щодо проживання спільної дитини, вважає за доцільне не вирішувати питання, з ким дитина буде проживати під час розгляду позовної заяви про розірвання шлюбу. До того ж, до вирішення даного питання не було залучено орган опіки та піклування, висновок якого є обов`язковим для вирішення даного питання. Щодо стягнення судових витрат адвокат зазначає, що в даному випадку сума судових витрат, які були заявлені представником позивача складають 15000 гривень та є жодним чином не спів марні та явно завищені.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце повідомлена належним чином, надіслала до суду заяву, в якій відмовляється від позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 грн. 00 коп., а також судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп.

Представник позивача - адвокат Саливон С.О. в судовому засіданні зазначила, що вимога залишити проживати дитину з позивачем не є окремою позовною вимогою та позов підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце повідомлений належним чином.

Представником відповідача - адвокатом Охмаком В.І. в судовому засіданні підтримано обставини викладені у відзиві на позов та в поясненнях по суті позову.

Суд враховуючи думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову у зв`язку з наступним.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був зареєстровано шлюб 11.11.2016 у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що зроблено актовий запис №389, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 11.11.2016.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , видане Васильківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 19.04.2017, у позивача та відповідача ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_4 .

Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною 1 ст. 24 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини, що має істотне значення.

Подружжя примирятися не бажає і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач в частині задоволенні позовних вимог про розірвання шлюбу не заперечує, суд дійшов висновку, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 вересня 2019 року у справі № 180/1231/17 (провадження № 61-3179св18 ) будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини, керуючись статями 3,18 Конвенції про права дитини, на рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Що стосується позовної вимоги позивача щодо залишення дитини на проживанні із нею, суд звертає увагу на те, що у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Статтею 161 СК України передбачено, що спір між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини, які проживають окремо, та не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Таким чином, позовна вимога щодо залишення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживати з позивачем, не може вирішуватись разом із позовом про розірвання шлюбу та підлягає розгляду як окремий позов із посиланням на певні обставини та факти, залучення у справі органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позивачем до початку розгляду справи по суті подана заява, в якій ОСОБА_1 відмовляється від позовної вимоги про стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що в цій частині позову доцільно відмовити.

Враховуючи вище вказане, наведені аргументи представників сторін, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

На підставі ст. 2, 4, 12, 81, 82, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-282, 430ЦПК України, ст. 80, 81, 104, 105, 110, 112, 114, 115, 180, 182, 183, 191 СК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 11.11.2016 у Васильківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про що складено відповідний актовий запис № 389 - розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити за ОСОБА_1 шлюбне прізвище - « ОСОБА_1 ».

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 13.09.2023.

Суддя Маханьков О.В.