ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/11106/23

Провадження № 22-ц/4820/1535/23

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року (суддя Павловська А. А.) у справі за позовом Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У травні 2023 року МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що надає відповідачам послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Оплата за надані послуги вчасно не проводиться. За період з 01 листопада 2020 року по 31 березня 2023 року заборгованість складає 21388,77 грн.

Тому позивач просив стягнути зазначену заборгованість пропорційно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 по 1/3 частині.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 і ОСОБА_2 на користь МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» по 7129,59 грн вартості наданих послуг та по 894,67 грн судових витрат з кожного.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Суд першої інстанції не взяв до уваги її вимогу про заборону розгляду будь-яких справ щодо неї без її особистої участі. Вважає, що внаслідок відкриття провадження у справі в порядку спрощеного провадження порушено норми Закону України «Про правовий режим воєнного стану» про заборону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства. Крім того, в період воєнного стану заборонено стягувати борги за житлово-комунальні послуги в судовому порядку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану». Суд проігнорував повідомлення про підробку наданих позивачем доказів, зокрема договору, в якому зазначено прізвище « ОСОБА_4 » і який вона не укладала та не підписувала. Поза увагою суду залишено і твердження про те, що вона є користувачем, а не споживачем послуг, оскільки споживачами можуть виступати лише підприємства. МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» ввело суд в оману, заявивши, що вона категорично відмовляється від досудового врегулювання спору, оскільки веде переписку з ним більше року. Заперечує проти визнання її дітей боржникам, оскільки вони не проживають у квартирі та не користуються послугами. Вважає дії позивача фіктивним правочином, вчиненим під впливом обману та насильства. В оскаржуваному рішенні неправильно зазначені адреса квартири, до якої надаються послуги, та відомості про особу ОСОБА_3

МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення з огляду на безпідставність її доводів. Вважає, що в апеляційній скарзі не наведені достатні підстави для скасування рішення суду першої інстанції. ОСОБА_1 не надала доказів на спростування заборгованості.

З огляду на те, що ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року повернута, рішення суду переглядається апеляційним судом лише в частині позовних вимог щодо ОСОБА_1 .

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідає вимогам пункту 13 статті 7 і статей 274, 277, 279 ЦПК України.

Суд першої інстанції правильно установив, що за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2023 ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 є власниками квартири АДРЕСА_1 , частка кожного 1/3 (а.с. 8).

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 18.04.2023 у квартирі АДРЕСА_1 до складу сім`ї/зареєстрованих входять ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с. 6).

Позивач надає послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води до квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з довідкою МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з постачання теплової енергії, постачання гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) за період з 01.11.2020 по 31.03.2023 складає 21388,77 грн (а.с. 7).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, як власники квартири та споживачі послуг, які надає МКП «Хмельницьктеплокомуненерго», мають виконувати зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 2 статті 7 цього Закону обов`язок індивідуального споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

На підставі частини 6 статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 1 статті 322 ЦК України).

Відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Позивач надає послуги з теплопостачання та постачання гарячої води до зазначеної квартири.

З огляду на встановлені у справі обставини і наведені норми діючого законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_1 повинна нести обов`язок з оплати отриманих послуг з теплопостачання та постачання гарячої води.

Відповідачка не спростувала факт отримання послуг за зареєстрованим місцем свого проживання, які надавав позивач, та наявність заборгованості за послуги з теплопостачання і постачання гарячої води за період з 01.11.2020 по 31.03.2023.

Тому не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Колегія суддів також відхиляє твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про неможливість стягнення боргу за житлово-комунальні послуги в період воєнного стану, оскільки постанова Кабінету Міністрів України «Про деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» № 206 від 05.03.2022, на яку посилається відповідачка, не встановлює такої заборони. Зазначена постанова стосується заборони стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних та припинення надання житлово-комунальних послуг у разі їх неоплати в період дії воєнного стану.

Помилка при зазначенні у договорі про надання послуг прізвища ОСОБА_8 замість ОСОБА_1 на думку колегії суддів на вирішення спору не впливає, оскільки договір укладений щодо надання послуг до квартири АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 . Крім того, доказів не укладення договору чи визнання його недійсним відповідачка не надала.

Крім того, відповідно до діючого законодавства споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Інші доводи апеляційної скарги правильний висновок суду не спростовують та зводяться до незгоди з рішенням суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).

Порушення норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

Допущені у рішенні суду неправильності щодо зазначення адреси квартири, до якої надаються послуги, та відомостей про особу ОСОБА_3 можуть бути усунуті в порядку, визначеному статтею 269 ЦПК України.

З урахуванням наведеного вище слушними є аргументи про наявність правових підстав для задоволення позову, зазначені у відзиві на апеляційну скаргу.

Рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

20 липня 2023 року ОСОБА_1 заявила клопотання про повернення сплаченого нею за подання апеляційної скарги судового збору, як неправомірно затребуваного.

Клопотання підлягає задоволенню частково з таких підстав.

За подання апеляційної скарги відповідачка сплатила судовий збір у сумі 4026 грн згідно з квитанціями код 712791 від 10.07.2023 та код 494508 від 19.07.2023.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 21 липня 2023 року апеляційна скарга ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , подана ОСОБА_1 , на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року повернута.

На підставі частини 2 статті 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлюється Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

За правилами підпункту 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина 4 статті 6 Закону).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , подана ОСОБА_1 , була повернута, судовий збір за її подання у розмірі 2684 грн підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Судовий збір у сумі 1342 грн, сплачений за подання апеляційної скарги ОСОБА_1 , поверненню не підлягає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, статтею 7 Закону України «Про судовий збір», суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 08 червня 2023 року залишити без змін.

Клопотання ОСОБА_1 про повернення судового збору задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2684 грн (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири грн), сплачений на підставі квитанції код 494508 від 19.07.2023.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2023 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта