Дата документу 20.09.2023 Справа № 337/2744/23
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 337/2744/23

Провадження № 22-ц/807/1866/23

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційними скаргами Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» та Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2023 року, в складі судді Гнатик Г.Є., у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О. О. звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (далі ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь») та Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» (далі ПрАТ «Запоріжвогнетрив») про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 у період з 1997 року по 2021 рік працював у шкідливих умовах на підприємствах ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - стаж роботи 16 років 11 місяців, ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - стаж роботи 3 роки 9 місяців та 23.11.2021 звільнився з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» за власним бажанням.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання від 21.12.2021, протокол № 2293, виданим Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання.

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20.01.2022 хронічне професійне захворювання виникло внаслідок тривалого стажу роботи позивача в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (16 років 11 місяців) та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (03 роки 09 місяців). Причиною виникнення отриманих професійних захворювань є наявність на його робочих місцях на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», ПрАТ «Запоріжвогнетрив» шкідливих виробничих факторів (перелік яких визначено в пункті 18 цього Акту). Також статистика показала, що такі випадки не є одиничними.

Згідно з довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 628529 від 07.02.2022 позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання.

Відповідно до довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА №097150 ОСОБА_1 визначено втрату професійної працездатності 60 %.

Позивач вважає, що таким чином встановлено безумовний зв`язок між виникненням у нього професійних захворювань, та як наслідок цього, втратою працездатності на 60%, і роботою на підприємствах відповідачів на протязі 20 років 8 місяців. Отримання ним професійного захворювання, втрата працездатності на 60 %, і як наслідок цього 3 група інвалідності призводить до фізичних та моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

ОСОБА_1 просив суд стягнути з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 49 110,00 грн., як відшкодування завданої моральної шкоди, а також витрати на правничу допомогу; стягнути з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь позивача одноразову грошову суму в розмірі 10 890,00 грн., як відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я 49 110,00 грн.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн.

В іншій частині позовні вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, залишено без задоволення.

Стягнуто з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь держави судовий збір у розмірі 878 грн. 74 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у зв`язку із ушкодженням здоров`я 10 890 грн.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 1996 грн. 50 коп.

Стягнуто з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь держави судовий збір у розмірі 194 грн. 86 коп.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням ПрАТ «Запоріжвогнетрив» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову до ПрАТ «Запоріжвогнетрив» у повному обсязі, та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач був обізнаний про шкідливі фактори, що присутні на його робочому місці та добровільно, без примусу, погодився виконувати доручену йому роботу. Протягом роботи позивача та на момент його звільнення з роботи, відсутні будь-які докази наявності в нього професійних захворювань. Позивач не повідомляв адміністрацію підприємства про те, що при виконанні роботи створювалась виробнича ситуація небезпечна для його життя або здоров`я. В процесі трудової діяльності позивач забезпечувався санітарно-побутовими приміщеннями, спецодягом, спецвзуттям та іншими засобами індивідуального захисту відповідно до галузевих норм, молоком. Позивач кожен рік проходив періодичний медичний огляд, згідно з яким був визнаний придатним придатним до роботи за професією.

Звертає увагу, що до влаштування на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» позивач працював в шкідливих виробничих умовах на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат«Запоріжсталь» близько 16 років.

Професійне захворювання не з`являється раптово, воно починається задовго до його встановлення та має тривалий перебіг з наростанням симптомів. Однак позивачем не додано жодного медичного документу, який би свідчив про захворювання позивача під час роботи на ПрАТ «Запоріжвогнетрив». Таким чином, позивач, знаючи про дійсний стан свого здоров`я, свідомо приховав дану інформацію від ПрАТ «Запоріжвогнетрив» та добровільно погодився працювати в шкідливих для здоров`я умовах, чим свідомо погіршував стан свого здоров`я, наслідком чого є часткова втрата позивачем працездатності та його моральні страждання.

Також підхід позивача до визначення розміру відшкодування моральної шкоди, не відповідає принципам розумності та справедливості.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд не врахував складність справи оскільки практика у даній категорії справ є сталою, тому вважають, що розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам розумності, справедливості та виваженості, є вкрай завищеним. Посилаючись на ці обставини, просили зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Біліченка О.О. надійшов відзив на апеляційну на ПрАТ «Запоріжвогнетрив», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, а також стягнути з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 понесені ним внаслідок апеляційного оскарження судовго рішення, витрати на правничу допомогу в розмірі 3000, 00 грн.

У відзиві зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що зводяться лише до переоцінки доказів, які вже були досліджені судом першої інстанції, і яким надано належну та правильну оцінку. Самим фактом втрати позивачем професійної працездатності та наявності інвалідності внаслідок виконання ним трудових обов`язків, вважається, що йому спричинена моральна шкода.

Не погоджуючись із судовим рішенням, ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову до ПАТ «Запоріжсталь» відмовити у повному обсязі, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які стягненні з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою ті обставини, що ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» не було останнім місцем роботи позивача, де були шкідливі фактори виробничого середовища та умови для виникнення профзахворювання. На момент звільнення позивача з підприємства, у нього не було виявлено навіть ранніх ознак профзахворювання. Також судом вирішено питання щодо утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, але зазначене питання оподаткування не було предметом спору даної справи, відповідно позовні вимоги не заявлялись.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд не врахував складність справи оскільки практика у даній категорії справ є сталою, тому вважають, що розмір стягнутих витрат на професійну правничу допомогу не відповідає принципам розумності, справедливості та виваженості, є вкрай завищеним. Посилаючись на ці обставини, просили зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають стягненню на користь позивача.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Біліченка О.О. надійшов відзив на апеляційну на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь», в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, а також стягнути з ПАТ «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 понесені ним внаслідок апеляційного оскарження судового рішення витрати на правничу допомогу в розмірі 3000, 00 грн.

У відзиві зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що зводяться лише до переоцінки доказів, які вже були досліджені судом першої інстанції, і яким надано належну та правильну оцінку. Посилання апелянта на те, що стягнення з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь позивача моральної шкоди, виключає можливість стягнення з ПАТ «Запоріжсталь» моральної шкоди, є помилковим, оскільки чинним законодавством передбачені випадки та можливість звертатись з позовом до кількох відповідачів, якщо особа вважає, що діями саме цих відповідачів порушено права/завдано шкоду позивачу, та стягувати кошти з обох відповідачів.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходячи із характеру отриманих позивачем захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком, визнаний інвалідом третьої групи з втратою 60% професійної працездатності, характеру, глибини і обсягу фізичних та душевних страждань, яких ОСОБА_1 постійно зазнає у зв`язку з хронічними професійними хворобами, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, прийшов висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди є сума 60 000,00 гривень і саме така сума є достатньою виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості. При цьому, суд погодився з доводами позивача щодо визначених часток, які повинні компенсуватися відповідачами, з урахуванням пропорційності часу роботи позивача на кожному підприємстві, зокрема з урахуванням його трудового стажу на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - 16 років 11 місяців або 203 місяці; на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 03 роки 09 місяців або 45 місяців, що складає відповідно 81,85 % та 18,15 % від загального стажу роботи в указаних шкідливих умовах.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційних скарг з наступних мотивів.

Судом встановлено, позивач ОСОБА_1 з 16.10.1997 по 13.02.2001 працював у ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на посаді маляра в механічному цеху та з 14.02.2001 по 31.01.2018 на посаді вогнетривника в цеху ремонту металургійних печей, має стаж роботи 16 років 11 місяців 18 днів, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 11-12).

31.01.2018 ОСОБА_1 звільнено з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та переведено на роботу до ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на посаду вогнетривник, де він працював до 23.11.2021, має стаж роботи на даному підприємстві - 3 роки 9 місяців 22 дні, і був звільнений на підставі ст. 38 КЗпП України - за власним бажання у зв`язку виходом на пенсію (а.с. 12).

Відповідно до Медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я ДУ «УКРАЇНСЬКИЙ НАУКОВО-ДОСЛІДНИЙ ІНСТИТУТ ПРОМИСЛОВОЇ МЕДИЦИНИ» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 21.12.2021, № 2293, ОСОБА_1 встановлено професійні захворювання: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня. 2. Вібраційна хвороба першої другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей. 3. Радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня). 4. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху) - за класифікацією ОСОБА_2 і Н.І. Пономарьової. Захворювання професійні (а.с. 13-14).

Згідно з актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 20.01.2022 (а.с.15-20), внаслідок тривалого стажу роботи ОСОБА_1 у професії (вогнетривник), в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (16 років 11 місяців 18 днів) та на ПрАТ «Запоріжвогнетрив» (03 роки 09 місяців 22 дні), причина виникнення хронічного професійного захворювання - наявність на робочому місці вогнетривника цеху ремонту металургійних ПАТ «Запоріжсталь» шкідливих виробничих факторів:

- кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 10 до 70%) - 64.0-84.6 мг/м.куб. при ГДК- 2.0 мг/м. куб;

- кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 2 до 10%) - 96.2 мг/м.куб. при ГДК- 4.0 мг/м. куб;

- ангідрид хромовий - 0.013-0.014 мг/м.куб. при ГДК- 0.01 мг/м.куб;

- хрому оксид - 1.54 мг/ м.куб. при ГКД- 1.0/ м. куб.;

- ангідрид сірчистий - 5.52-13.6 мг/м.куб при ГДК- 10.0 мг/м.куб.;

- азоту діоксид - 1.06-3.06 мг/м.куб. при ГДК- 2.0 мг/м.куб.;

- вуглецю оксид - 9.6-21.2 мг/ м.куб. при ГКД- 20.0 мг/ м. куб.;

- заліза оксид - 8.45-15.0 мг/м.куб. при ГДК- 6.0 мг/м.куб.;

- шум - 87.4-92 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»;

- вібрація локальна - 116.5-127 дБ при ГДР - 112 дБ;

- статичне навантаження при утриманні вантажу однією рукою, кг*с- 8051-24416 кг*с при ГДР - 18001-43000 кг*с;

- статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 28 кг*с при ГДР - 43000-97000 кг*с;

- знаходження у вимушеному положенні 23.8-45.2% тривалості зміни;

- вимушені нахили тулуба - 218-443 раз за зміну при ГДР 50-100 раз за зміну;

та наявність на робочому місці вогнетривника ПрАТ «Запоріжвогнетрив» таких шкідливих виробничих факторів:

- кремнію діоксин крист. (з вмістом у пилу від 2 до 10%) - 50,3марганця оксиди - 0,50 мг/м.куб. при ГДК -0,3 мг/м. куб;

- хрому оксид - 1.65 мг/ м.куб. при ГКД- 1.0/ м. куб.;

- вібрація локальна - 120 дБ при ГДР - 112 дБ;

- шум - 87 дБ «А» при ГДР - 80 дБ «А»;

- статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками - 142428 кг*с при ГДР - 70000 кг*с;

- вимушені нахили тулуба - 174 раз за зміну при ГДР 50-100 раз за зміну.

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 628529 від 07.02.2022 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності - професійне захворювання ( а.с.32).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12 ААА № 097150 від 07.02.2022 ОСОБА_1 визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 60 (шістдесят) відсотків ( а.с. 33).

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно з частинами першою та третьою статті 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 Кодексу Законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року № 1-рн/2004 констатує, що ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні і фізичні страждання.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 за час перебування з відповідачами в трудових правовідносинах під час тривалого виконання роботи в ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» через перевищення впливу шкідливих виробничих факторів, отримав ряд професійних захворювань, в результаті чого йому 24 квітня 2023 року встановлена третя група інвалідності із втратою професійної працездатності 60%.

Колегія суддів, перевіривши надані сторонами докази, вважає доведеним факт спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням свого здоров`я під час виконання трудових обов`язків, відповідальність за що покладається на відповідачів ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив».

Факт встановлення професійних захворювань позивачу ОСОБА_1 внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» фактично не спростовано відповідачами.

Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання підприємствами на час перегляду справи в апеляційному порядку є чинними.

Доводи апеляційних скарг про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, добровільно погодився на них, під час роботи на підприємстві на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, фактично приховував погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, апеляційним судом відхиляються через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не звільняє відповідачів від обов`язку виконувати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

Колегія суддів зазначає, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Визнання позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і, відповідно, відповідальність підприємств за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Матеріали справи містять письмові докази про те, що ОСОБА_1 має ряд хронічних захворювань, зокрема хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня; вібраційна хвороба першої другої стадії від дії локальної вібрації з периферичним ангіодистонічним синдромом, частими акроангіоспазмами, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ступеня), деформуючим артрозом дрібних суглобів кистей; радикулопатія попереково-крижова L5, S1 з помірними статико-динамічними порушеннями хребта, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних суглобів (ПФ першого-другого ступеня); хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху); не має змоги вести звичайне життя, потребує постійного медикаментозного та іншого лікування, визнаний інвалідом, у зв`язку з чим не може повноцінно утримувати себе та свою сім`ю.

Вищевказане однозначно викликає у позивача відповідні фізичні та душевні страждання і вимагає від нього докладання додаткових зусиль для організації свого життя.

Твердження апеляційних скарг про відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди судова колегія вважає неприйнятними, оскільки вони об`єктивно спростовуються встановленими вище обставинами.

Визначаючи розмір моральної шкоди, відповідно до ст. 23 ЦК України, судом першої інстанції обґрунтовано враховано характер порушення прав позивача, ушкодження здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, глибину фізичних і моральних страждань позивача, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, характер отриманих ним захворювань, внаслідок яких він, будучи до цього працездатним чоловіком у віці 52 років визнаний інвалідом третьої групи з втратою 60% професійної працездатності, йому протипоказана праця в тяжких фізичних умовах, тобто він втратив можливість працювати за обраною професією та мати джерело доходу у вигляді заробітної плати, періодично вимушений проходити лікування в лікарняних установах, потребує медикаментозного лікування, на що вимушений витрачати як фізичні, так і матеріальні ресурси.

Названі обставини свідчать про істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткові зусилля для організації свого життя.

При визначені розміру моральної шкоди не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного і душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз і його визначення не піддається математичним формулам. Крім того, розмір моральної шкоди не залежить від розміру майнової шкоди.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у ОСОБА_1 права на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання.

З урахуванням вищевказаних обставин, принципу розумності, виваженості і справедливості, суд першої інстанції обгрунтовано вважав необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача моральну шкоду в загальному розмірі 60000,00 грн., розподіливши її пропорційно до його стажу роботи на вказаних підприємствах.

Посилання ПрАТ «Запоріжвогнетрив» в апеляційній скарзі на обізнаність позивача про стан здоров`я, свідоме приховування позивачем та погіршення його дійсного стану, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів відхиляє доводи ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про те, що дане підприємство не було останнім місцем роботи позивача, де були шкідливі фактори виробничого середовища та умови для виникнення професійного захворювання, а тому ОСОБА_1 був здоровий та придатний до роботи, оскільки у Медичному висновку лікарсько-експертної комісії високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання від 21.12.2001, протокол №2293 визначено, що згідно з інформаційною довідкою про умови праці за №08/03.2-11/11756 від 30.11.2021, виданою Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах (20 років 09 місяців): вогнетривником ЦРМП ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» 16 років 11 місяців, вогнетривником ПрАТ «Запоріжвогнетрив» 3 роки 09 місяців.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, яка не може бути виправленою шляхом лише констатації судом факту порушення (ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікована 17.07.1997).

Достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є визнаний судом факт порушення права (справедлива сатисфакція потерпілій стороні, справи «Савула проти України», №12868/05, рішення від 10.12.2009р.; «Войтенко проти України», № 18966/02, рішення від 29.06.2004р.).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про те, судом першої інстанції при ухваленні рішення вирішено питання щодо утримання податку з доходу фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, оскільки 05.07.2023 у відзиві на позовну заяву відповідачем порушувалось зазначене питання, а суд першої інстанції у рішенні надав йому мотивоване обґрунтування.

Стосовно стягнення на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» в розмірі 3000,00 грн. та з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» в розмірі 1996,50, які були присудженні до стягнення, з яким не погоджуються відповідачі, колегія зазначає наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України.

Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що «з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2023 року у справі № 824/9/22 (провадження № 61-11644ав22) зазначено, що: «при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини».

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено статтями 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчинення нею процесуальних дій.

Вирішуючи питання про стягнення з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат на правничу допомогу, встановлено, що в межах цієї справи позивач отримував правову допомогу адвоката Біліченка О.О. та остаточно станом на 05.07.2023 сплатив за супроводження в суді першої інстанції 11 000,00 грн., а в суді апеляційної інстанції 6000,00 гривень.

Вказані обставини підтверджуються Договором про надання правової допомоги б/н від 23.05.2023, ордером серії АР №1124176 від 23.05.2023, актом приймання виконаних робіт/послуг №1 від 30.06.2023, квитанцією до прибуткового касового ордеру №1 від 30.06.2023, актом приймання виконаних робіт/послуг №2 від 04.09.2023 на суму 3000,00грн., актом приймання виконаних робіт/послуг №3 від 04.09.2023 на суму 3000,00грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №2 від 04.09.2023 на суму 3000,00 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру №3 від 04.09.2023 на суму 3000,00 грн.

Оцінюючи доводи апеляційних скарг стосовно витрат, стягнутих на користь ОСОБА_1 на правничу допомогу, апеляційний суд вважає їх безпідставними та не обґрунтованими зважаючи на норми права викладені вище, надані докази та те, що суд першої інстанції застосувавши принцип розумності та справедливості стягнув з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 лише 3000,00 грн. та з ПрАТ «Запоріжвогнетрив» - 1996,50 грн.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційних скарг, дійшов висновку, що суд першої інстанції при ухваленні рішення дотримався норм матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, відсутні.

Окрім того, 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка О.О. подав до апеляційного суду відзиви на апеляційні скарги, в яких просив стягнути на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу з кожного апелянта по 3000,00 грн., понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, які складаються з: ознайомлення/вивчення апеляційної скарги (фіксована плата) 1500,00 грн., складання відзиву на апеляційну скаргу (фіксована плата) 1500,00 грн.

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Біліченка О.О. про стягнення з апелянтів на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, колегія суддів ураховуючи складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, встановлені обставини, надані позивачем докази, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження підлягають стягненню з ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» та ПрАТ «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 частково, а саме в розмірі по 1000,00 грн. з кожного апелянта.

Керуючись ст. ст.279,368,369,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» та Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 липня 2023 року у цій справі - залишити без змін.

Заяви ОСОБА_1 в особі представника адвоката Біліченка Олега Олександровича про стягнення витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Запоріжвогнетрив» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 1000 (однієї тисячі) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2023 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова