Провадження № 2/344/2724/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Кіндратишин Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання, -

ВСТАНОВИВ:

01 липня 2021 року (згідно штампу на конверті) позивач звернувся в суд із позовом до відповідача, в якому просить поновити термін позовної давності за період з моменту виникнення боргу, та стягнути заборгованість за надані послуги водопостачання та водовідведення у сумі 13 576,04 грн.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 29.11.2019 ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області судовий наказ №344/3653/19 від 28.03.2019 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення на користь КП "Івано-Франківськводоекотехпром" з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 - скасовано. Ухвалою роз`яснено, що заявнику надано право звернутися з тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження. Тому на підставі вищенаведеного, КП "Івано-Франківськводоекотехпром" звернувся з тими ж вимогами до Івано-Франківського міського суду шляхом пред`явлення позовної заяви.

07.03.2014 між КП "Івано-Франківськводоекотехпром" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення. Позивачем надавалися і надаються відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення. В свою чергу відповідач своєчасної оплати за надані йому послуги не проводить, завдаючи тим самим шкоди інтересам позивача. У період з 01.01.2016 по 31.12.2018 відповідачем не проводились оплата за послуги згідно вищезазначеної угоди, що становить 13 576,04 грн., з них 7 797,66 грн. за послуги водопостачання та 5 778,38 грн. за послуги водовідведення, що підтверджено розрахунком нарахувань та оплат за надані послуги водопостачання та водовідведення, який додається до позовної заяви.

27.07.2021 - судом постановлено заочне рішення.

29.06.2023- судом скасовано заочне рішення.

18.07.2023- від відповідача надійшов відзив. У позові просить відмовити, зокрема з тих підстав, що за зверненням позивача у 2014 році видавався судовий наказ, з того ж приводу. Стосовно поновлення строку позовної давності, то позивач не довів заборгованості за послуги, яка б виникла у спірний період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

У вступному слові представник позивача позов просила задоволити з мотивів, що викладені письмово.

Відповідач та його представник заперечили відносно задоволення позову. Пояснили, що у 2014 році було стягнуто борг. В подальшому, 07.03.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір, відповідно плата за надані послуги нараховується згідно з показами лічильника. У позові просили відмовити через безпідставність, застосувати строк позовної давності.

Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.

07.03.2014 між КП "Івано-Франківськводоекотехпром" та ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення №804375 від 07.03.2014, за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до п.10.1 договору він укладається до 07.03.2015 і набирає чинності з підписання та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідності перегляду. Відповідно до п.10.3 термін позовної давності на звернення до суду про стягнення заборгованості за надані послуги за цим договором становить 10 років (а.с.7-8).

Відповідно до виписки по особовому рахунку КП "Івано-Франківськводоекотехпром" за період з 01.01.2016 по 31.01.2019, ОСОБА_1 здійснив останню оплату за договором 07.09.2016, всього станом на січень 2019 року заборгованість становить 13 576, 04 грн. з них 7 797,66 грн. за послуги водопостачання та 5 778,38 грн. - за послуги водовідведення. Разом з тим, станом на січень 2016 заборгованість вже мала місце в сумі 13 577,16 грн. (а.с.9-10).

Згідно з випискою по особовому рахунку за період з 01.01.2014 по 31.04.2023 - станом на січень 2014 заборгованість має місце в сумі 13 410,37 грн. ( а.с. 101-104).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. А також у редакції, що діяла до 09.11.2017, на час виникнення правовідносин

Пункт 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказує, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок договору.

Щодо застосування строків позовної давності, про яку заявлено відповідачами, то слід зазначити наступне.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1ст. 261 ЦК України).

Початок позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем.

Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19.

З даним позовом КП « Івано-Франківськводоекотехпром» звернулося 01.07.2021.

Позивач просить поновити строк позовної давності з підстав неможливості фізично охопити одночасно всіх споживачів, великою кількістю боржників, невідбулось вчасного звернення з даним позовом.

Так, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення квартири. Встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу окремо. З огляду на те, що між товариством та відповідачем існують фактичні договірні відносини, тобто договором від 07.03.2014 №804375, визначений порядок розрахунків ( п. 5.2. - плата проводитися не пізніше 20 числа місяця, що настає).

Тобто, з 20 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці житлово-комунальних послуг, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

Подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Вказана позиція також викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №712/8916/17.

Як вбачається з наданих представником позивача доказів, заборгованість у сумі 13 577,16 грн. нарахована ще до 13 577,16 грн..

При цьому, як повідомлено відповідачем, дійсно мало місце звернення позивача та винесення Івано-Франківським судом наказу № 344/19572/14-ц, 09.01.2015, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 13 741 грн. 94 коп.

У той же час, відповідно до ухвали судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.11.2019 судовий наказ по справі №344/3653/19, провадження №2-н/344/116/19 від 28.03.2019 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром заборгованості " за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 13 576 грн. 04 коп. та 192 грн. 10 коп. по оплаті судового збору скасовано (а.с.12).

У справах № 344/17530/15 та №344/4667/16, про які зазначив відповідач, позовні заяви КП «Івано-Франківськводоекотехпром» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги централізованого водопостачання та водовідведення у сумі13 576 грн. 40 коп.-повернуто через не усунення недоліків, що вбачається із загального доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Так, при вирішенні питання щодо спливу позовної давності за період заборгованості, слід враховувати також інше чинне законодавство.

Так, строк позовної давності продовжено з дня набрання чинності змін у Розділі «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності, з 02 квітня 2020 року.

Так, 30 березня 2020 року Верховна Рада України прийняла Закон №540-IX (набрав чинності 02 квітня 2020 року), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину, введеного в Україні задля запобігання поширенню коронавірусної хвороби.

Зокрема, внесеними до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу змінами було визначено, що під час дії карантину, строки, встановлені низкою статей цього Кодексу(зокрема, позовна давність), продовжуються на строк дії карантину.

За загальним правилом, визначеним у статті 58 Конституції України та статті 5 Цивільного кодексу, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, і не мають зворотної дії у часі.

З огляду на це, сплив строків до набрання чинності Законом №540-IX разом із відсутністю норми про зворотну дію цього закону в часі дають підстави стверджувати, що строки, які спливли до 02 квітня 2020 року, не є продовженими.

Судом встановлено, що з даним позовом позивач звернувся до суду 01.07.2021 , а тому строк позовної давності необхідно обраховувати не від 01.07.2018 (термін загальної позовної давності згідно ст. 257 ЦК України), а від 02.04.2017.

Строк позовної давності за вимогами про сплату житлово-комунальних послуг за період по березень 2017 року сплив.

Представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів, що сума заборгованості 13 577,16 грн. виникла після квітня 2017 року, та після фактичних договірних відносин з 07.03.2014.

Таким чином, з урахуванням наведеного позов не підлягає до задоволення у зв`язку з пропуском строку позовної давності до квітня 2017 року. Що стосується періоду з квітня 2017, то позивачем недоведено, що за такий період утворилась заборгованість.Відтак суд дійшов висновку про відмову у позові.

З урахуванням змісту ст. 141 ЦПК України, так як у позові відмовлено, судові витрати позивачу не відшкодовуються.

На підставі наведеного, відповідно ст.ст. 13, 78, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У позові Комунального підприємства "Івано-Франківськводоекотехпром" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги водопостачання - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство "Івано-Франківськводоекотехпром", код ЄДРПОУ: 336503, адреса: вул. Ботанічна, буд. 2, м. Івано-Франківськ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 28.08.2023.

Суддя

Івано-Франківського міського суду Кіндратишин Л.Р.