ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 632/423/23 Головуючий суддя І інстанції Кочнєв О. В.
Провадження № 22-ц/818/1441/23 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші процесуальні питання
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Яцина В.Б.,

суддів колегії Бурлака І.В., Мальованого Ю.М.,

за участю секретаря судового засідання Зінченко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2023 року, по цивільній справі № 632/423/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним,

В С Т А Н О В И В:

8.03.2023 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд визнати правочин від 08.02.2023 року, здійснений між відповідачем та третьою особою, купівлі-продажу транспортного засобу марки «AUDI», моделі «А6», 1996 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , недійсним у порядку статей 203, 215 ЦПК України у зв`язку з недодержанням положень, передбачених статтею 65 Сімейного кодексу України із застосуванням наслідків, передбачених ст.216 Цивільного кодексу України.

Підставою позову зазначила не отримання від неї як другого з подружжя згоди на розпорядження вказаним автотранспортним засобом при його перереєстрації за цивільним правочином 08.02.2023 року з боку відповідача ОСОБА_3 як її чоловіка, оскільки вказаний транспортний засіб був придбаний сторонами у шлюбі, який був зареєстрований 21.06.2014 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2023 року застосовано до ОСОБА_1 заходи процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5368,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 5368,00 грн.

Штраф стягнуто на користь Державної судової адміністрації України на підставі статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції посилаючись на порушення судом норм процесуального права ОСОБА_1 просить ухвалу в частині накладення штрафу скасувати, заходи процесуального примусу не застосовувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на неї було безпідставно накладений штраф, оскільки згідно п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити таку ухвалу у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин. Однак суд у неї ніяких доказів не витребував і на ці обставини суд в оскарженій ухвалі віл 07.06.2023 про застосування до неї штрафу не посилається.

Вказує, що суд помилково застосував до неї штраф за те, що вона не повідомила суд та учасників справи про те, що вона продала спірний автомобіль, але її ніхто не попереджав про обов`язок повідомляти учасників справи про прийняті нею рішень, які вона вважає справедливим, заборону продажу автомобіля ніхто не приймав, а відповідачка не є юристом, а тому їй не було зрозуміло, як продаж спірного автомобіля може вплинути на задоволення позовних вимог. Такі вимоги суду не ґрунтуються на законі, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що на день подачі відзиву на позов спірний автомобіль не був проданий. Вона сама повідомила про це суд 07.06.2023, коли їй надали слово для надання пояснень, нічого не приховуючи, так як гроші на його придбання надавались її сином ОСОБА_4 . Вона купила цей автомобіль, щоб зберегти його у сім`ї, вважаючи, що подружжя примиряться, а сину ОСОБА_4 вона віддала свої гроші. Оскільки примирення так і не відбулося, вона вирішила продати автомобіль, щоб повернути свої гроші, а позивачці запропонувала половину вартості автомобіля, на цей час вони уклали мирову угоду на цих умовах.

Вважає, що суду у даному випадку діяв пор відношенню до неї упереджено.

Колегія суддів, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи апелянта ОСОБА_1 , розглянула справу за відсутності інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, які не з`явилися у судове засідання, що відповідно до ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України колегія суддів перевірила законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги і вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

У статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вказаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачка ОСОБА_1 свідомо не надавала інформацію про продаж нею автомобіля до своїх пояснень у суді 07.06.2023 року, чим грубо одноразово порушила свої процесуальні права зловживаючи ними шляхом не повідомлення суду та іншим учасникам провадження про докази, яка вона мала, які стосуються предмету позову та прямо впливають на можливість розгляду справи по суті. Тому відносно неї слід застосувати захід процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі 2 розмірів прожиткового мінімуму, що у 2023 році становить 5368,00 грн. (2684,00 грн. * 2), що відповідає принципу розумності та об`єктивності щодо встановленому факту зловживання прав, які здійснила відповідачка ОСОБА_1 .

При цьому суд вказав, що не зважаючи на обов`язок відповідачки повідомити суду вказаний факт відразу після того як він стався, оскільки він стосується заявленого предмета позову, що випливає з пунктів 4 та 5 частини другої статті 43 ЦПК України, вона ані у відзиві, поданому до суду 01.05.2023 року, ані в подальшому до судового засідання 07.06.2023 року про вказаний факт замовчала, чудово розуміючи, що заявлені позивачкою вимоги, враховуючи подію продажу автомобіля, яка сталася 29.04.2023 року, не можуть в даній редакції бути задоволені, що на даний час призводить до неможливості розгляду справи по суті та порушення строків розгляду вказаної справи по суті, оскільки потребує від позивачки та суду заходів вирішення вказаного питання.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді від 13.04.2023 року провадження у справі було відкрито у загальному позовному провадженні, призначено підготовче провадження, наданий кожному відповідачу час для подання відзиву (а.с.38).

Ухвалою суду від 04.05.2023 року задоволено клопотання відповідачки ОСОБА_1 про виклик свідків та здійснено забезпечення явки свідків у судове засідання для розгляду справи по суті на вказану відповідачку, задоволено клопотання позивачки ОСОБА_2 про долучення до матеріалів справи доказу отриманого під час підготовчого провадження, відмовлено у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи письмових доказів, у порядку п.12 ч.2 ст.197 ЦПК України визначено сторонам час для подання заяв по суті позову (відповіді на відзив та заперечення, за бажанням) (а.с.67-68).

У своєму відзиві від 28.04.2023, який згідно штампу та поштового чека був поданий відповідачкою ОСОБА_1 до суду не раніше 01.05.2023, вона не повідомила суд та позивачку про те, що вона продала спірний автомобіль (а.с. 46-50, 51).

Ухвалою суду від 05.06.2023 року підготовче провадження по справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.06.2023 року. При цьому сторони у судове засідання не з`явилися (а.с.79).

Згідно протоколу судового засідання від 07.06.2023 судом було допитані три свідка, визначені в ухвалі суду від 04.05.2023 року, сторони по справі виступили із вступним словом та надали свої пояснення, в яких відповідачка ОСОБА_1 повідомила суд про те, що вона продала 29.04.2023 належний їй спірний автомобіль (а.с. 92-94, 95 на звороті).

Відповідно до ч.1 ст.143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Одним із заходів процесуального примусу є штраф ( п.5 ч.1 ст.144 ЦПК України).

Обґрунтовуючи застосування штрафу суд вказав, що відповідачка ОСОБА_1 порушила свій обов`язок повідомити про продаж спірного автомобіля відразу після того, які він стався, оскільки він стосується предмета позову, що випливає з пунктів 4 та 5 частини другої статті 43 ЦПК України, про який вона до судового засідання 07.06.2023 року промовчала, що вона свідомо не повідомила про докази, які вона мала, які стосуються предмету позову та прямо впливають на можливість розгляду справи по суті

Згідно до п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані:

4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази;

5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у випадках, прямо передбачених зокрема щодо неподання доказів у п.п. 3,4 ч. 1 ст. 148 ЦПК України: 3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин; 4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк.

При таких обставинах, з урахуванням того, що неповідомлення про продаж спірного автомобіля стосується не питання доказів, а надання суду повних та достовірних пояснень з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, на які відповідачка ОСОБА_1 у першому судовому засіданні, яке відбулося у справі 07.06.2023 року, відповіла правдиво і повністю, до цього таких питань суд та інші учасники справи їй не ставили, - у даному випадку не вбачається порушень вказаних процесуальних обов`язків з її сторони.

З урахуванням таких її пояснень у першому судовому засіданні по суті спору, колегія суддів не вбачає, що відповідачка ОСОБА_1 діяла з умислом на притримання доказів про продаж нею спірного автомобіля, а тому у суду не було вищевказаних підстав для застосування стягнення у вигляді штрафа.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

З огляду на вищевказані обставини, оскільки відповідачка у своїх поясненнях у першому судовому засіданні по суті спору зразу повідомила про продаж спірного автомобіля та не притримувала у себе відповідний доказ, обраний судом захід процесуального примусу, штраф, не був пропорційний легітимній меті, яка зазначена у ч. 1 ст. 143 ЦПК України, а саме: спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Крім того, про недоведеність намірів зловживання процесуальними правами з боку відповідачки ОСОБА_1 свідчить її подальша процесуальна поведінка. Так, згідно матеріалів справи, 20 червня 2023 року позивачка ОСОБА_2 відмовилась від позову, оскільки спір вирішено у добровільному порядку, а згідно розписки від 20.06.2023, вона отримала від відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 1500 доларів США в рахунок вартості частини спірного автомобіля марки Ауді А6, 1996 року випуску (а.с. 122-124).

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 26 червня 2023 року провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від позовних вимог та така відмова визнана судом (а.с. 127-128).

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає доведеними доводи апеляційної скарги, які спростовують висновки суду першої інстанції.

Оскільки оскаржена ухвала не відповідає обставинам справи, суд порушив вказані норми цивільного процесуального права, тому відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує оскаржену ухвалу суду про накладення штрафу від 07 червня 2023 року в цій частині. В іншій частині вказана ухвала не оскаржувалась, а тому відповідно до ст. 367 ЦПК України судом апеляційної інстанції не переглядалась.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2023 року скасувати в частині застосування до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу у розмірі двох прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.) та про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 5368,00 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім грн. 00 коп.).

В іншій частині ухвала Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 07 червня 2023 року не оскаржувалась та не переглядалась.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 18 вересня 2023 року.

Головуючий В.Б. Яцина

Судді - І.В. Бурлака.

Ю.М. Мальований.