Справа № 347/193/22
Провадження № 2/347/41/23
У Х В А Л А

судового засідання

24 серпня 2023 року м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря Мошулі Т.В.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та скасування арешту

в с т а н о в и в :

Стислий виклад доводів клопотання.

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

09.01.2022 року на адресу суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та скасування арешту. Клопотання обґрунтоване тим, що справа за позовом ОСОБА_1 перебуває в провадженні суду з 24.01.2022 року. Спочатку головуючим у справі суддею був визначений Гордій В.І. 27.01.2022 року під головуванням судді Гордія В.І. було постановлено ухвалу про забезпечення позову, після відкриття провадження у справі. 07.02.2022 року відповідач ОСОБА_3 звернувся в суд з заявою про відвід судді Гордія В.І., яка була задоволена. В подальшому головуючою у справі суддею було визначено Кіцулу Ю.С.. На переконання заявника, після повторного розподілу справи, головуючою суддею не вирішувалося питання про забезпечення позову, а відтак ухвала постановлена попереднім суддею, якого було відведено від участі у розгляді справи, втрачає свою чинність.

Також заявник ОСОБА_2 ствердила, що в провадженні Косівського районного суду вже перебувала справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про, що є постановлене судом рішення, а відтак провадження у справі підлягає до закриття з підстав п.6 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

З цих підстав клопотання просила задовольнити, а справу розглядати без її участі.

ОСОБА_4 , ОСОБА_3 будучи належним чином повідомленими в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомляли (а.с.85-86).

Перевіривши матеріали справи та клопотання, суд доходить наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом.

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.02.2022 року визначено суддю Кіцулу Ю.С. для розгляду даної цивільної справи.

Ухвалою суду від 14.02.2022 року справу прийнято до розгляду, ухвалено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 15.11.2022 року ухвалено витребувати для огляду матеріали цивільної справи №347/1779/19 для огляду в судовому засідання при розгляді даної цивільної справи, закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

При огляді матеріалів цивільної справи №347/1779/19 встановлено, що ОСОБА_1 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 про стягнення боргу.

В той же час в даній цивільній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за договором позики.

Норми права, які застосував суд.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Так, відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Відповідно до наведеної норми, позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Підстава позову - це ті обставини і норми права, які дозволяють особі звернутися до суду, а предмет позову - це матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно яких він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) вказала, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі.

Приписами частини другої статті 256 ЦПК України визначено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Мотивована оцінка суду щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання.

Так, перевіряючи доводи клопотання суд звертає, що сторонами в цивільній справі 347/193/22 є ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (відповідачі).

В той же час в справі №347/1779/19 сторонами були ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_3 (відповідач). Інші учасники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та ОСОБА_2 мали статус третіх осі без самостійних вимог на стороні відповідача.

Згідно частини 1 статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Отже, така відмінність в процесуальному статусі учасників судового провадження, не дає підстав однозначно стверджувати про тотожність сторін.

Також суд звертає увагу, що в своєму клопотання ОСОБА_2 просила закрити провадження з підстав п.6 ч.1 ст. 255 ЦПК України, а саме якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 4,5 частини першої статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п.4, 5 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або скасував рішення третейського суду і розгляд справи в тому самому третейському суді виявився неможливим; є рішення суду іноземної держави, визнане в Україні в установленому законом порядку, щодо спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Однак на переконання суду покликання ОСОБА_2 на вказані норми взагалі є некоректним, та не може бути підставою для закриття провадження у справі, оскільки вказані норми процесуального закону, жодним чином не стосуються доводів зазначених заявником.

Що стосується скасування арешту на майно, як заходу забезпечення позову, то суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік видів забезпечення позову визначений у ч. 1 ст. 150 ЦПК України. Зокрема, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 150 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може ускладнити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Доводи заявника про те, що оскільки заходи забезпечення позову були вжиті суддею Гордій В.І., якому в подальшому було заявлено відвід від розгляду справи, а відтак ухвала про забезпечення позову втрачає чинність , є безпідставними, та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Крім того, суд звертає увагу, що така ухвала була предметом розгляду в суді апеляційної інстанції, та залишена в силі.

За таких обставин, перевіривши доводи клопотання ОСОБА_6 , суд доходить що такі є безпідставними, та не ґрунтуються на вимогах закону, а тому не можуть бути підставою для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. 255, ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та скасування арешту відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28 серпня 2023 року.

Суддя Ю.С. Кіцула