Дата документу 19.09.2023 Справа № 334/3223/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 334/3223/22 Головуючий у І інстанції: Філіпова І.М.
Провадження № 22-ц/807/1499/23 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кухаря С.В.,

Крилової О.В.,

секретар: Смокотіна В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвокатаПрядка Дениса Володимировича на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про відновлення коштів кредитного ліміту на картковому рахунку, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначала, що вона є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», в якому на її ім`я відкритий картковий рахунок № НОМЕР_1 та додаткові рахунки, один з яких є кредитним.

За твердженням позивача, 28.06.2021 їй зателефонували з «Інвестиції Приватбанк» з пропозицією вступити в інвестиційну програму та здійснити внесок у розмірі 300 доларів США. 29.06.2021 вона прийняла цю пропозицію та перевела з власної кредитної картки грошові кошти у розмірі 7300 грн.

ОСОБА_1 зазначала, що 05.07.2021 вона заблокувала кредитну картку, проте внаслідок протиправних шахрайських дій з її вже заблокованої кредитної карти були списані кредитні кошти в розмірі 32240 грн. Згідно з наданою відповідачем інформацією, 05.07.2021 було здійснено переказ з її карткового рахунку № НОМЕР_2 на картковий рахунок НОМЕР_3 через додаток «Приват24» у розмірі 31000 грн, з якого цього ж дня кошти в розмірі 29000 грн переведені на іншу карту.

09.09.2021 ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. 10.09.2021 внесено відомості до ЄРДР за ч.1 ст. 190 КК України за №0000958. Наразі триває досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на вказані події, позивач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» із заявою про зупинення нарахування відсотків за кредитом та незастосування штрафних санкцій та пені до закінчення досудового розслідування, проте отримала відмову банку.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_1 просила суд зобов`язати відповідача відновити кошти кредитного ліміту на її картковому рахунку № НОМЕР_2 ( НОМЕР_4 ) в сумі 29000 грн, а також скасувати нараховані за вказаним картковим рахунком проценти, пеню та інші штрафні санкції за користування кредитним лімітом, що утворилися внаслідок проведення операцій (транзакцій) 05.07.2021.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 в особі представника адвокатаПрядка Д.В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до незаконного списання коштів призвела її необачна поведінка. Стверджує, що причиною втрати коштів стала бездіяльність відповідача, який надає фінансові послуги, адже саме банк мав попередити її про заборону використовувати програму «anydesk» та убезпечити клієнта від шахраїв.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» заперечує проти її доводів, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокатПрядко Д.В. наполягав на задоволенні скарги, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року просив скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, оскаржуване рішення просив залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представників позивача та відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну слід залишити без задоволення з огляду на таке.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваних судових рішень визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок її необачної поведінки, оскільки саме її дії у період з 29.06.2021 до 05.07.2021 призвели до незаконного використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року в справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20).

Так, суд першої інстанції встановив та підтверджено матеріалами справи та не заперечували сторони, що ОСОБА_1 є клієнтом АТ КБ «Приватбанк», уклала з відповідачем договір про отримання банківських послуг, у тому числі кредитний договір, користується банківськими картами банку. У мобільному телефоні позивача встановлений мобільний додаток «Приват24», до проведення спірних транзакцій 05.07.2021 сторони належним чином виконували умови укладеного договору.

За твердженням банку, на ім`я ОСОБА_1 в АТ КБ «Приватбанк» оформлений один кредитний рахунок зі встановленим кредитним лімітом у розмірі 40000 грн. При цьому позивач користується декількома банківськими картками:

-кредитна карта Універсальна НОМЕР_5 (основна);

-кредитна карта Універсальна Gold № НОМЕР_6 з додатковою кредитною картою Універсальна mini № НОМЕР_7 ;

-інтернет картка № НОМЕР_8 .

Згідно з наданою заявою про відкриття Поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Інтернет картка», 29.06.2021 в системі «Приват24» ОСОБА_1 уклала договір №SAMDNWFC6 про приєднання послуги «Інтернет картка», підписи сторін накладені за допомогою електронних підписів.

Згідно з випискою з платіжних карток, що належать ОСОБА_1 , наданої банком, за період з 28.06.2021 до 10.07.2021 (а.с. 49) позивачем було здійснено наступні операції:

-29.06.2021 о 12.59 з карти НОМЕР_9 , переказ коштів, призначення платежу: електроніка deawhere, zhuhai, сума 7326,58 грн;

-29.06.2021 о 13.03 з карти НОМЕР_9 , збереження, призначення платежу: переказ на свою «Скарбнику» 26*75. Решта від округлення витрат до 10 UAH, сума 3,42 грн;

-05.07.2021 о 10.24 з карти НОМЕР_7 , переказ коштів, призначення платежу «Переказ на свою карту НОМЕР_10 через додаток Приват24», сума 32240 грн;

-05.07.2021 о 10.32 з карти НОМЕР_8 , переказ коштів, призначення платежу «UKR C-PEY, 6 BULVARNO KUDRYAVSK, KYIV, UA Переказ зі своєї карти», сума 29145 грн;

-05.07.2021 о 10.53 Блокування карти НОМЕР_11 , Заявка з «Приват 24»;

-05.07.2021 о 10.53 Блокування карти НОМЕР_8 , Заявка з «Приват 24»;

-05.07.2021 об 11.03 Заявка клієнта на закриття карти НОМЕР_9 .

Згідно з копією довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 12), 05.07.2021 на рахунок НОМЕР_6 встановлений кредитний ліміт 40000 грн, баланс на початок періоду: -7300 грн. Переказ коштів 05.07.2021 здійснений з карти НОМЕР_12 на свою карту НОМЕР_13 в сумі 32240 грн, з яких 1240 грн - комісія.

Згідно з копією довідки АТ КБ «Приватбанк» (а.с. 10) 05.07.2021 на рахунок НОМЕР_3 встановлений кредитний ліміт 0 грн, баланс на початок періоду - 0 грн. Переказ коштів 05.07.2021 здійснений на карту НОМЕР_3 з власної карти НОМЕР_14 в сумі 31000 грн. Переказ коштів 05.07.2021 зі своєї карти НОМЕР_3 у сумі 29145 грн, з яких 145 грн - комісія.

Відповідно до копії талону-повідомлення Єдиного обліку №1515 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 02.08.2021, до ВПК в Запорізькій області ДКП НПУ надійшло звернення ОСОБА_1 про те, що у період часу з 29.06.2021 до 05.07.2021 року невідома особа шахрайським шляхом при використанні мережі «Інтернет» вебресурсу https://advancestox.cc, номерів телефону НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , мобільного додатку «anydesk», під приводом інвестицій, ошукала заявника на 38000 грн (а.с. 15).

Згідно з витягом з ЄРДР від 10.09.2021, 10.09.2021 розпочато досудове розслідування за заявою ОСОБА_1 від 09.09.2021 щодо невстановленої особи, яка зловживаючи довірою заволоділа грошовими коштами, які належать ОСОБА_1 , розмір збитків встановлюється, номер кримінального провадження №0000958 (а.с. 14).

Відповідно до інформації з ДРСР, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.04.2023 провадження за скаргою ОСОБА_1 закрито у зв`язку з прийняттям прокурором постанови від 06.04.2023 про скасування постанови дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області від 18.11.2021 про закриття кримінального провадження №0000958.

Позивач неодноразово зверталась із заявами до відповідача щодо спірного переказу коштів, у тому числі з вимогою про призупинення нарахування відсотків за кредитом, що підтверджується копіями відповідей банку від 07.07.2022, 20.07.2022, 09.03.2022.

За поясненнями самої ОСОБА_1 у судовому засіданні під час розгляду справи в судів першої інстанції, 29.06.2021 вона самостійно здійснила на користь невідомої особи переказ коштів у сумі 7300 грн з метою інвестування вказаних коштів. Переказ коштів здійснювала через мобільний додаток «Приват24» згідно з інструкціями цієї особи, яка, за її словами, їй допомагала. Вказану транзакцію позивач здійснила з власного кредитного рахунку, використала кредитні кошти. Також зазначала, що в цій частині свої зобов`язання перед банком вона виконала, адже вказані кошти повернула банку з відсотками відповідно до умов договору.

Суд першої інстанції встановив, що крім переказу коштів, 29.06.2021 за допомогою мобільного додатка «Приват24» ОСОБА_1 подала заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов та Правил надання послуги «Інтернет - картка».

05.07.2021 з метою повернення коштів, сплачених 29.06.2021, діючи за інструкцією невідомого чоловіка ОСОБА_1 самостійно через систему «Google Play» скачала та встановила на свій телефон мобільний додаток «anydesk». Через деякий час перевіривши стан рахунку позивач виявила транзакції, які вона не здійснювала, після чого вона звернулась безпосередньо до відділення АТ КБ «ПриватБанк», де було заблоковано її рахунки, а потім до органів поліції з заявою про вчинення щодо неї шахрайських дій.

Відповідно до інформації наданої відповідачем, відповідно до логів (файлів) входу в аккаунт «Приват24» клієнтки від 05.07.2021 використовувався тільки один мобільний пристрій Samsung, який належить ОСОБА_1 та ідентифікований банком як «довірений пристрій», при здійсненні переказу коштів було отримано підтвердження 3Dsecure, при цьому логін та пароль у «Приват24» не змінювалися, сім-карта не перевипускалася.

Відповідно до статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов?язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» електронний платіжний засіб - платіжний інструмент, реалізований на будь-якому носії, що містить в електронній формі дані, необхідні для ініціювання платіжної операції та/або здійснення інших операцій, визначених договором з емітентом.

Відповідно до п. 20 ст. 38 Закону України «Про платіжні системи» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний:

1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором;

2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом;

3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права;

4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції;

5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Згідно ч. 3 ст. 87 Закону України «Про платіжні системи» платник зобов`язаний відшкодувати шкоду, заподіяну надавачу платіжних послуг, що його обслуговує, внаслідок недотримання цим платником вимог щодо захисту інформації і здійснення неправомірних дій з компонентами платіжної інфраструктури (у тому числі платіжними інструментами, обладнанням, програмним забезпеченням). У разі недотримання користувачем зазначених вимог надавач платіжних послуг, що обслуговує платника, звільняється від відповідальності перед платником за виконання платіжних операцій.

Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України «Про платіжні системи» до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до статті 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента. Момент, з якого настає відповідальність емітента, має бути чітко визначений умовами договору, укладеного між користувачем та емітентом.

Відповідно до пунктів 1,6,9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05 листопада 2014 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Оскільки між сторонами фактично склались відносини з приводу надання та споживання фінансових послуг, на думку апеляційного суду, АТ КБ «Приватбанк» виконав вимоги ч. 2 ст. 614 ЦК України.

Так, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 стверджувала, що 05.07.2021 з її вже заблокованої картки списані кредитні кошти в сумі 32240 грн, що спростовується матеріалами справи, оскільки блокування карти відбулося через 30 хв. після здійснення спірних транзакцій.

Крім того, сама ОСОБА_1 , у тому числі в апеляційній скарзі, підтвердила, що самостійно встановила на свій мобільний телефон додаток «anydesk».

Разом з тим, відповідно до загальнодоступної інформації в мережі «Інтернет», мобільний додаток «anydesk» це програма для віддаленого робочого столу, яку розповсюджує AnyDesk Software GmbH. Запатентована програма забезпечує незалежний від платформи віддалений доступ до персональних комп`ютерів та інших пристроїв, на яких працює головна програма. У комп`ютерних мережах технологія віддаленого доступу дозволяє користувачеві входити до системи як авторизований користувач без фізичного присутності на клавіатурі. Суть віддаленого робочого столу надання прав адміністратора одного комп`ютера для іншого. Доступ при цьому може бути повним, з можливістю втручатися в усі процеси, копіювати і видаляти файли, запускати програми, а може бути тільки частковим. Наприклад, віддалений адміністратор може тільки спостерігати за процесами, але не втручатися в них.

Таким чином, встановивши мобільний додаток «anydesk» ОСОБА_1 фактично надала можливість використовувати власний мобільний телефон та створила невідомій особі безперешкодний доступ до мобільного додатку «Приват24», який був встановлений на її мобільному пристрої.

Підтвердженням того, що використання позивачем саме цього додатка надало можливість шахраям виконувати операції від її імені, є талон-повідомлення єдиного обліку № 1515 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.08.2021, де зазначено про механізм дії шахраїв - використання інтернет сайту https://advancestox.cc/ та мобільного додатку «anydesc» під приводом здійснення інвестицій.

Відповідно до ст.ст. 1066, 1068 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Отже, позивач через власну необережність та довірливість надала невідомій сторонній особі безперешкодний віддалений доступ до свого мобільного телефону та мобільного додатку Приват24, позивач сприяла отриманню шахраями її персональних даних та доступу до банківської картки. Крім того, слід врахувати, що позивач ще 29.06.2021 року за допомогою невідомої особи підключила послугу інтернет картка, яка була у подальшому використана 05.07.2021 року для здійснення останнього переказу коштів, оскільки здійснення переказу коштів безпосередньо з кредитної картки позивачки було б автоматично заблоковано банком, проте така транзакція є можливою з інтернет картки. Оформлюючи послугу «інтернет картка», встановлюючи на свій мобільний телефон мобільний додаток «anydesk» позивач власними діями створила необхідні умови для незаконного використання невідомими особами власної кредитної картки.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що переказ грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбувся внаслідок її необачної поведінки, адже саме її дії у період з 29.06.2021 до 05.07.2021 призвели до незаконного використання інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що більшість доводів апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, а тому колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи заявника. Інші доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду з їх оцінки.

При цьому, колегія суддів враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа "Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржниці та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання обґрунтованості висновків суду першої інстанції, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

За вимогами п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно з вимогами ст. 76-78, 81, 89, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвокатаПрядка Д.В. слід залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвокатаПрядка Дениса Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 29 вересня 2023 року.

Головуючий:

Судді: