Провадження 2/127/1804/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 вересня 2023 року
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.
розглянувши в спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
24.05.2023 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яку мотивовано тим, що позивач є батьком відповідача.
Шлюб з матір`ю відповідача ОСОБА_1 розірвав у 1999 році. На даний час позивач проживає із ОСОБА_3 , шлюб з якою не зареєстрований.
В 2014 році позивач переніс інсульт. 15.09.2017 року позивачеві було встановлено ІІІ групу інвалідності. В 2000 році позивач зламав шийку бедра і з того часу він перебуває у лежачому стані. З 2021 року позивач є інвалідом ІІ групи. На даний час він є абсолютно безпорадною людиною, догляд за ним здійснює ОСОБА_3 , яка є пенсіонеркою і не працює.
Позивач отримує пенсію в розмірі 3 200 грн. щомісяця, значна частина коштів витрачається на підтримку здоров`я та засоби гігієни для лежачих людей. Інших доходів, крім пенсії, позивач не має, його матеріальне становище є вкрай нужденним.
Відповідач є працездатною людиною, працює та отримує дохід, має сім`ю, двох дітей на утриманні. На прохання позивача аби чимось допомогти, відповідач відмовив та перестав з ним спілкуватись, хоча позивач, як батько, сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_2 до досягнення ним повноліття.
На підставі ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України ОСОБА_1 просив стягувати з відповідача на користь позивача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 500 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і довічно.
В судові засідання 19.07.2023 року, 04.09.2023 року позивач не з`явився, від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність на підставі доказів, що є в справі, оскільки він не може прибути в судове засідання за станом здоров`я.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно за адресою реєстрації проживання. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Як вказує позивач, шлюб з матір`ю відповідача ОСОБА_4 , він розірвав у 1999 році.
15.09.2017 року ОСОБА_1 первинно, на строк до 01.10.2019 року, встановлено третю групу інвалідності загального захворювання. Протипоказано помірне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 9).
14.11.2019 року ОСОБА_1 на строк до листопада 2021 року встановлено третю групу інвалідності загального захворювання. Протипоказанозначне фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 8).
16.12.2022 року ОСОБА_1 безтерміново встановлено другу групу інвалідності загального захворювання (захворювання ОРА). Протипоказано помірне (значне) фізичне, динамічне і статичне навантаження, шкідливі умови праці (а.с. 7).
ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні ПФУ у м. Вінниці і отримує пенсію по інвалідності. За січень грудень 2022 року загалом отримані ним пенсійні виплати склали 32 075,82 грн. Останнє підвищення пенсії було в грудні 2022 року, розмір пенсії 2 732,37 грн.
Доказів про розмір пенсії станом на день звернення до суду з позовом позивач не надав.
Згідно позовної заяви відповідач працездатний, працює та отримує дохід, має родину, двох дітей. Однак, матеріальної допомоги батьку, інваліду ІІ групи, не надає, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Між сторонами виникли правовідносини з приводу обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків та його виконання, тому при вирішенні спору суд застосовує норми глави 17 СК України.
Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.
Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.
Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав непрацездатність батьків та потреба в матеріальнійдопомозі.
Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.
При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.
Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.
Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2023 рік» установлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність - 2093 грн.
На підтвердження майнового стану позивач надав довідку з ПФУ, згідно якої розмір його пенсії є більшим за прожитковий мінімум для осіб, що втратили працездатність. Проте, оскільки позивач є особою з інвалідністю другої групи, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 потребує матеріальної допомоги від сина ОСОБА_2 .
Суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (ч. 1 ст. 205 СК України).
При визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Враховуючи наведені обставини та норми Закону, суд вважає необхідним позов задоволити частково та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1046,50 грн. щомісячно, починаючи з 24.05.2023 року і довічно. Дана сума відповідає 50% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність і зможе поліпшити майновий стан позивача.
Судовий збір в розмірі 1 073, 60 грн. згідно вимог Закону України «Про судовий збір» за ставками, що діють з 01.01.2023 року,слід стягнути з відповідача на користь держави, оскільки при зверненні до суду 24.05.2023 року з даним позовом ОСОБА_1 був звільнений від сплати судового збору.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць.
Крім того, суд вважає необхідним роз`яснити позивачеві положення ст. 203 СК України, що дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю чи немічністю.
Керуючись ст. ст. 202, 205 Сімейного кодексу України, ст.ст. 4, 5, 10, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
позов задоволити частково.
Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ) аліменти на його утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 1046,50 грн., щомісячно, починаючи з 24.05.2023 року і довічно.
В решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суму платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 04 вересня 2023 року.

Суддя: