Справа № 338/1188/21
Провадження № 22-ц/4808/1051/23
Головуючий у 1 інстанції Шишко О. А.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Баркова В.М., Девляшевського В.А.,

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року, ухвалене судом у складі судді Шишко О.А.,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування її державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом з вищезазначеними вимогами, в обґрунтування яких вказали, що рішенням Богородчанської селищної ради від 07 лютого 2003 року ОСОБА_3 передана у власність земельна ділянка площею 0,5457 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на АДРЕСА_1 . 07 березня 2003 року ОСОБА_3 видано державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №192998.

Рішенням Богородчанської селищної ради від 01 лютого 2003 року ОСОБА_1 передана у власність земельна ділянка площею 0,2950 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства на АДРЕСА_1 . 07 березня 2003 року на вказану земельну ділянку ОСОБА_1 видано державний акт на право приватної власності на землю серії РІ № 188094.

Відповідно до рішенням Богородчанської селищної ради від 23 грудня 2005 року ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0759 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на АДРЕСА_1 . 20 жовтня 2006 року відповідачці було видано державний акт на право власності на дану земельну ділянку серії ЯД №866387, кадастровий номер :01:001:0489.

Дана земельна ділянка межує з земельними ділянками позивачів.

В лютому 2021 року з метою здійснення реєстрації речових прав на належні позивачам земельні ділянки у Державному реєстрі звернулися до підприємця ОСОБА_4 із заявами про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі. Під час виготовлення технічної документації виявилося, що внаслідок видачі відповідачці оспорюваного державного акту на право власності на земельну ділянку відбулося накладення їх земельних ділянок та ділянки відповідачки.

ОСОБА_2 незаконно передано у власність частини земельних ділянок площею 16 метрів квадратних та 150 метрів квадратних, право власності на яких належить відповідно ОСОБА_3 і ОСОБА_1 .

В процесі підготовки проекту землеустрою щодо відведення та передачі земельної ділянки ОСОБА_2 у власність для ведення особистого селянського господарства, перенесення в натурі (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками не здійснювалося та нами не погоджувалося.

У зв`язку з викладеним просили суд визнати недійсним державний акт серії ЯД № 866387 від 20 жовтня 2006 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,0759 га, кадастровий номер :01:001:0489 та скасувати державну реєстрацію вказаної земельної ділянки.

Ухвалою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2021 року закрито провадження у справі в частині вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , у зв`язку із смертю позивача.

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано недійсним державний акт серії ЯД № 866387 від 20 жовтня 2006 року на право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0759 га, кадастровий номер :01:001:0489. Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства площею 0,0759 га, розташованої на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:001:0489, зареєстрованої за ОСОБА_2 , припинивши речове право на вказане нерухоме майно.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, не повне з`ясування всіх обставин справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржниця зазначила, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 866387 від 20 жовтня 2006 року отримано нею у встановлений законом спосіб. Посилаючись на ч. 3 ст. 152 ЗК України скаржниця вказує, що законодавством не передбачено такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним державного акту на право власності на землю. Позивачем невірно обрано спосіб захисту порушеного права, оскільки згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 866387 від 20 жовтня 2006 року вона набула у власність земельну ділянку площею 0,0759 га на підставі рішення Богородчанської селищної ради №22 від 23.12.2005 року. Межі земельної ділянки між нею та ОСОБА_5 у 2006 році були погодженні, про що свідчить підпис ОСОБА_6 на кадастровому плані опису меж земельних ділянок. Погодження меж відбулося по огорожі, про що складено акт по встановленню меж земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства між нею та ОСОБА_5 від 10.03.2006 року, який було затверджено рішенням Богородчанської селищної ради від 16.03.2006 року. Вказані рішення селищної ради позивачем не оскаржувалися.

Крім того зазначила, що всупереч вимогам п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» позивачем до участі у справі не залучено орган виконавчої влади.

У висновку судової земельно-технічної експертизи від 07 квітня 2023року №6011/04-23, який проводився на замовлення позивача, відсутня прив`язка до існуючих погоджених меж земельних ділянок (огорожа). При складенні вказаного висновку судовим експертом не взято до уваги наявні в матеріалах справи докази, щодо погодження ОСОБА_7 та ОСОБА_5 меж земельних ділянок.

Також суд першої інстанції не надав належної правової оцінки рішенню Богородчанської селищної ради від 16.03.2006 року, що призвело до постановлення неправомірного рішення.

Позовна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД №866387 від 20.10.2006 року та скасування державної реєстрації земельної ділянки подана позивачами із спливом позовної давності, тому вважає, що до даного спору повинні бути застосовані вимоги ст. 267 ЦК України, як підстава для відмови у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що факт накладення земельної ділянки, площею 0,2950 га, яка належить на праві власності йому та земельної ділянки площею 0, 0759 га, яка належить на праві власності ОСОБА_2 підтверджується висновком судової земельно-технічної експертизи від 07 квітня 2023 року. Посилання відповідачки на рішення Богородчанської селищної ради від 10.03.2006 року, яким затверджено акт узгоджувальної комісії по встановленню меж земельних ділянок є безпідставним, оскільки стосується меж земельних ділянок відповідачки та його батька ОСОБА_6 та ОСОБА_2 .

Вважає безпідставними доводи скаржниці щодо застосування строків позовної давності, оскільки про наявність свого порушеного права дізнався в лютому 2021 року, коли він та його батько мали намір здійснити державну реєстрацію земельних ділянок. З цією метою його батьком було укладено договір на виготовлення технічної документації із землеустрою, що підтверджується довідкою від 12 червня 2023 року.

У судове засідання ОСОБА_2 не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без відповідачки ОСОБА_2 по справі, яка повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновком судової земельно-технічної експертизи від 07 квітня 2023 року №011/04-23 встановлено накладення земельної ділянки площею 0, 2950 га по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07 березня 2003 року серії РІ№188094 та земельної ділянки площею 0, 0759 га? яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20 жовтня 2006 року серії ЯД №866387 та дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача, та про відсутність підстав для відмови у позову за пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що до такого висновку суд першої інстанції дійшов поспішного.

Суд встановив, що ОСОБА_1 відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 07 березня 2003 року серії Р1 № 188094 є власником земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,2950 га на АДРЕСА_1 .

Власником сусідньої земельної ділянки площею 0,0759 га, кадастровий номер :01:001:0489, є ОСОБА_2 , про що свідчить державний акт на право приватної власності на землю від 20 жовтня 2006 року серії ЯД № 866387 (а.с.36).

Відповідно до висновку судової земельно-технічної експертизи від 07 квітня 2023 року № 011/04-23 встановлено накладання земельної ділянки площею 0,2950 га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства, що належить ОСОБА_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 07 березня 2003 року серії Р1 №188094 із земельною ділянкою площею 0,0759 га, яка належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю від 20 жовтня 2006 року серії ЯД № 86638.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша стаття 125 ЗК України, в редакції, чинній на момент видачі оспорюваного державного акту).

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України (частина перша стаття 126 ЗК України, в редакції, чинній на момент видачі оспорюваного державного акту).

Належними відповідачами у справах про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (стаття 51 ЦПК України).

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 травня 2022 року в справі № 357/12524/18 (провадження № 61-18786св20) вказано, що: «оспорюваний за первісним позовом державний акт виданий ЗАТ «Маки» на підставі рішення Макіївської сільської ради народних депутатів Білоцерківського району від 20 грудня 1996 року; оспорюваний за зустрічним позовом державний акт виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Білоцерківської районної державної адміністрації від 01 березня 2006 року. Позовних вимог до Макіївської сільської ради Білоцерківського району та Білоцерківської районної державної адміністрації не пред`явлено, клопотань про залучення їх до участі у справі як співвідповідача позивачі не заявляли. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання недійсними оспорюваних державних актів внаслідок неналежного складу співвідповідачів. З огляду на незалучення до участі в справі осіб, питання про права та обов`язки яких підлягає вирішенню за результатами розгляду позовних вимог, у задоволенні вказаних вимог судам слід було відмовити з цих підстав».

У справі, що переглядається оспорюваний державний акт на право власності на земельну ділянку від 20 жовтня 2006 року серії ЯД № 866387 виданий на підставі рішення Богородчанської селищної ради від 23 грудня 2005 року №22.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що належними відповідачами у справах про визнання недійсними та скасування актів про право власності на земельну ділянку є особа, якій видано державний акт про право власності на відповідну земельну ділянку та орган місцевого самоврядування чи орган виконавчої влади, що прийняв рішення про його видачу.

ОСОБА_1 пред`явив позов тільки до ОСОБА_2 , позовних вимог до Богородчанської селищної ради не пред`явив , клопотань про залучення до участі у справі як співвідповідача не заявляв.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вирішити це питання на стадії перегляду оскаржуваного рішення, тому відсутні підстави для задоволення позову внаслідок неналежного складу відповідачів.

З огляду на вищевикладене, на підставі п.1, п.2 ч.1, п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України колегія суддів приходить до висновку, що рішення Богородчанськогго районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог.

Колегія суддів не дає оцінку іншим доводам апеляційної скарги, оскільки вони можуть буди предметом розгляду при новому розгляді справи.

Також підлягає скасуванню додаткове рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 21 серпня 2023 року, оскільки воно є невід`ємною частиною судового рішення, яким спір вирішено по суті, що узгоджується з роз`ясненнями, наведеними у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно яких у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи скаржником за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір у розмірі 1362, 00 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору (а.с.124).

Оскільки апеляційна скарга скаржника підлягає задоволенню, то з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1362, 00 грн.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належить витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

Під час розгляду справи представником ОСОБА_1 ОСОБА_8 заявлено клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4000, 00 грн та надано суду договір №3 про надання правової допомоги у цивільному провадженні, розрахунок розміру винагороди адвоката, квитанцію про сплату послуг. Однак, у зв`язку з тим, що у задоволенні заявлених вимог позивачу відмовлено, то витрати на правничу допомогу покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 22 червня 2023 року та додаткове рішення Богородчанського районного суду від 21 серпня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні заявлених вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування її державної реєстрації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_3 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмрі 1362, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 29 вересня 2023 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.М. Барков

В.А. Девляшевський