ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/9352/20 Номер провадження 22-ц/814/1386/23Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В. Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Пилипчук Л.І.,

судді Дорош А.І., Чумак О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області,

на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 червня 2021 року, постановлене суддею Аркатовою К.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

08.07.2020 ОСОБА_1 звернулася в суд із указаним позовом, у якому просить зобов`язати відповідача виплатити їй в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Хрустальний Луганської області, не отримані ним за життя страхові виплати за період із 01.05.2014 по 30.09.2017, з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

В обґрунтування підстав позову зазначає, що із 19.05.1978 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , з яким проживали за адресою: АДРЕСА_1 та були переміщені з тимчасово окупованої території.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м.Хрустальний Луганської області, а рішенням суду від 30.04.2020 (справа №428/1886/20) установлено факт її перебування на утриманні чоловіка.

За життя, 19.12.2014, ОСОБА_2 звертався до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Балаклійському районі Харківської області, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції із заявою щодо продовження раніше призначених страхових виплат.

Із грудня 2014 року йому, ОСОБА_2 , продовжено раніше призначені страхові виплати на строк дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; а у січні 2015 року проведено перерахунок страхових виплат з 01.03.2014, залишок суми склав 439,75 грн. Після закінчення строку дії довідки ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування не звертався, нову довідку з продовженим терміном дії не надавав, у зв`язку із чим щомісячні страхові виплати йому не нараховувалися та не виплачувалися.

Вважає, що не залежно від звернення до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території та проживання на окупованій території ОСОБА_2 мав право на нарахування та отримання страхових виплат, а тому вона, як його спадкоємець, відповідно до положень ст.1227 ЦК України має право на не отримані ним за життя страхові виплати за період із 01.05.2014 по 30.09.2017, з урахуванням коригуючого коефіцієнту.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2021 позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про зобов`язання вчинити дії - задоволено частково.

Зобов`язано Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Хрустальний Луганської області, не отримані за життя страхові виплати за період з 01.05.2014 по 30.09.2017.

Стягнуто з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору 840,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Рішення районного суду вмотивовано тим, що сплив строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для невиплати страхових платежів, а тому позивачка, як спадкоємець ОСОБА_2 , має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом. У задоволенні вимог позову в частині здійснення страхових виплат з урахуванням коригуючого коефіцієнту відмовлено за недоведеністю та безпідставністю.

Відповідач оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне з`ясування обставин, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що при постановленні оскаржуваного рішення суд залишив поза увагою, що ОСОБА_2 був отримувачем соціальних виплат внаслідок трудового каліцтва. Тоді як право на відшкодування шкоди, завданої трудовим каліцтвом, нерозривно пов`язане із особою, щодо якої здійснюються такі виплати і таке право не успадковується. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, сформованій у справах №243/2404/19 від 26.02.2020, №431/6232/18 від 14.04.2020.

Наголошує, що ОСОБА_2 не був внутрішньо переміщеною особою, із 01.05.2015 страхові виплати йому не нараховувалися і такі дії відповідача ним не оскаржувалися.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 30.08.2021 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07.06.2021; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 06.12.2021 провадження у вказаній справі зупинено до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду справи №243/13575/19.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 06.03.2023 справу прийнято до свого провадження та призначено до судового розгляду із повідомленням сторін; замінено відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що згідно ч.2 ст.372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що із 19.05.1978 ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , свідоцтво про укладення шлюбу серія НОМЕР_1 ./а.с.6/

19.12.2014 ОСОБА_2 звернувся до відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Балаклійському районі Харківської області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та проведення антитерористичної операції із заявою щодо продовження раніше призначених страхових виплат (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 19.12.2014 №, строк дії довідки 6 місяців).

З грудня 2014 року ВВД у Балаклійському районі продовжено раніше призначені страхові виплати ОСОБА_2 на строк дії його довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (постанови про продовження раніше призначеної щомісячної страхової виплати від 30.12.2014 №2001/5379/9664, від 16.01.2015 №2001/5379/9664/9, від 31.01.2015 №2001/5379/9664/12, від 10.02.2015 №2001/5379/9664/13).

У січні 2015 року на підставі Постанови правління Фонду №19 від 11.12.2014 «Про внесення змін до Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» ОСОБА_3 був проведений перерахунок страхових виплат з 01.03.2014 (постанова про призначення потерпілому перерахованої щомісячної страхової виплати з 01.03.2014 від 31.01.2015 №2001/5379/9664/10); залишок несплаченої щомісячної страхової виплати складає 439,75 грн., що підтверджується листом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 23.04.2020 №10-11-1082./а.с.20/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер; місце смерті: Луганська область, місто Красний Луч, свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 ./а.с.16/

Згідно довідки від 28.08.2019 №919- ОСОБА_1 взята на облік внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_2 ./а.с.15/

Рішенням Сєверодонецького міського суду Луганської області від 30.04.2020 (справа №428/1886/20) установлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утриманні її чоловіка - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 17.09.2019 включно./а.с.17-19/

Згідно свідоцтва про спадщину за законом, посвідченого приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Сабіна Л.В., реєстровий №754 від 27.07.2018, спадкоємцем майна ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його дружина ОСОБА_1 , спадщина складається з:

- недоотриманої пенсії в Зміївському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області в загальній сумі 68 559,00 грн. за період з 01.03.2016 по 30.09.2017;

- несплаченої щомісячної страхової виплати на медичну та соціальну допомогу у Фонді соціального страхування України управління виконавчої дирекції фонду в Харківській області в загальній сумі 12 128,35 грн./а.с.154/

При постановленні рішення суд першої інстанції виходив із того, що сплив строку дії довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке право закріплене за особою положеннями Закону №1105-ХІV(з 01.01.2015 у редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України. Отже спадкодавець ОСОБА_2 мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від закінчення строку дії довідки, а тому спадкоємець ОСОБА_1 має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

У задоволенні вимог позову в частині здійснення страхових виплат з урахуванням коригуючого коефіцієнту відмовлено за недоведеністю та безпідставністю.

Апеляційний суд із такими висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині, погоджується. При цьому враховує наступне.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України(стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів(стаття 1281 ЦК). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Правову основу, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання,які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України від 23 вересня 1999 року №1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», який з 01.01.2015 діє у редакції Закону України від 28.12.2014 №77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України №1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку Фонд соціального страхування від нещасних випадків зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Згідно зі статтею 28 цього Закону грошові суми, які згідно зі статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 цього Закону визначено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц вказано, що підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому, як правильно зазначив суд першої інстанції, припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Доводи апеляційної скарги правильність таких висновків не спростовують та зводяться до довільного тлумачення норм статті 1227 ЦК України на власну користь, тоді як наведена відповідачем позиція Верховного Суду, сформована у справах №243/2404/19 від 26.02.2020, №431/6232/18 від 14.04.2020 застосуванню не підлягає, оскільки Верховний Суд постановою від 14.02.2022 у справі №243/13575/19 відступив від неї.

Тоді як посилання відповідача, що ОСОБА_2 не був внутрішньо переміщеною особою спростовуються наявними у справі матеріалами, зокрема довідкою від 19.12.2014 № про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, а страхові нарахування не залежать від його місця смерті./а.с.78/

Отже, суд першої інстанції, правильно установивши обставини справи й вірно застосувавши норми матеріального права, зробив обґрунтований висновок про задоволення позову ОСОБА_1 та зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату їй, як спадкоємцю, сум страхових виплат. Проте ураховуючи, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , то стягнення районним судом страхових виплат по 30.09.2017 є безпідставним. У зв`язку із цим рішення районного суду підлягає зміні в цій частині.

В частині відмови у здійсненні страхових виплат з урахуванням коригуючого коефіцієнту рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалося.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст.367, 368, 374,376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області, - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 07 червня 2021 року змінити в частині періоду нарахування страхових виплат, зазначивши з 01 травня 2014 року по 17 вересня 2017 року, а в іншій частині рішення районного суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26.09.2023.

Головуючий суддя Л.І. Пилипчук

Судді А.І. Дорош

О.В. Чумак