Номер провадження: 22-з/813/400/23
Справа № 522/5621/23
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судді Громіка Р.Д., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. під час розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої порушенням права власності протиправними діями і бездіяльністю державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої порушенням права власності протиправними діями і бездіяльністю державного виконавця, задоволено частково. Стягнено з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 2 000,00 грн моральної шкоди. В решті вимог позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 14 серпня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 25 липня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовної вимоги у повному обсязі.

22 вересня 2023 року до Одеського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів у складі: Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. з підстав необ`єктивності та упередженості суддів.

В обґрунтування заяви про відвід заявник вказує, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2019 року по справі № 523/9329/19 скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано бездіяльність головного державного виконавця Першого Приморського відділу ДВМ м. Одеси ГТУЮ в Одеській області при виконанні рішення Суворовського райсуду м. Одеси від 16.05.2017 року за виконавчим листом у справі № 523/15770/16-ц, неправомірною, зобов`язано головного державного виконавця усунути порушення права шляхом вчинення виконавчих дій у відповідністю з Законом України «Про виконавче провадження». Розглядаючи апеляційну скаргу Першого Приморського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області, Одеській апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Таварткіладзе О.М., суддів: Князюка О.В., Погорєлової С.О., постановою від 11 лютого 2020 року скасував ухвалу від 17 вересня 2019 року та відмовив ОСОБА_1 у задоволенні скарги. Постановою Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, постанову апеляційного суду від 11 лютого 2020 року скасовано та залишено в силі ухвалу районного суду від 17 вересня 2019 року. Посилаючись, що постановою суддів у справі № 523/9329/19 відмовлено ОСОБА_1 у захисті порушеного права, гарантованого Конституцією України і міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, апелянт заявив відвід колегії суддів від розгляду справи у даному апеляційному провадженні.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. визнано необґрунтованою.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. передано на розгляд судді Громіка Р.Д.

Суд дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи заявленого відводу вважає, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 ЦПК України. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За правилами ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч.1 ст. 33 ЦПК України.

Крім того апеляційний суд зазначає, що згідно із практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності і неупередженості суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу, в ході об`єктивної перевірки, має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Апеляційний суд зауважує, що зміст заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. зводиться до незгоди учасника процесу з рішенням суду, ухваленим суддями в іншій цивільній справі, що в силу ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу.

Слід зазначити, що системний аналіз норми, що закріплена в ч. 4 ст. 36 ЦПК України, дає підстави вважати, що законодавець, обмежуючи право учасників на відвід судді з підстави незгоди з рішенням судді в іншій справі, виходив з того, що прийняття рішення суддею в іншій справі не може свідчити про упередженість, необ`єктивність, відсутності безсторонності у судді, оскільки є реалізацією суддею своїх процесуальних повноважень, передбачених нормами процесуального законодавства України та заявник не позбавлений можливості оскаржити судове рішення у суді вищої інстанції.

Інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів заявником не наведено.

Оскільки відсутні підстави для відводу суддів, що містяться в національному законі, а також відсутні будь-які прояви упередженості суддів або їх особистих переконань з суб`єктивної точки зору та будь-які правомірні сумніви в безсторонності суддів з об`єктивної точки зору при розгляді процесуальних питань вважаю, що заява ОСОБА_1 про відвід суддів Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. не підлягає задоволенню.

Європейський Суд з прав людини у пункті 35 справи «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain), рішення від 26 жовтня 1988 року, і, в подальшому, постійно підкреслює, що зацікавлена особа повинна проявляти старанність при виконанні процедурних кроків, що стосуються неї, утримуватися від використання тактики відстрочки і використовувати можливості, передбачені національним законодавством, для скорочення розгляду.

Суд звертає увагу на те, що діючи в рамках дозволеної поведінки - права на відвід суддів, учасники процесу повинні використовувати це право з метою, що не протирічить цілям правосуддя а саме: не затягувати процес та не перешкоджати його здійсненню, а добросовісно користуватися процесуальними правами. Згідно із ст. 44 ЦПК України зловживанням процесуальними правами неприпустимо.

Керуючись ст.ст.36, 37, 39, 40 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Одеського апеляційного суду Таварткіладзе О.М., Князюка О.В., Погорєлової С.О. залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік