справа № 208/2869/23
№ провадження 2/208/764/23
04 серпня 2023 р. м. Кам`янське
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді Сушкової Л.І., за участю секретаря судового засідання Дарчук М.І.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
I.Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
У своєму позові позивач просить суд визнати відповідача за даним позовом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою АДРЕСА_1 .
В обґрунтуванні позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 є його рідною сестрою. Квартира АДРЕСА_2 є неприватизованою. Відповідачка вже тривалий час, з 2018 року не проживає в квартирі, а лише зареєстрована. Де вона перебуває йому не відомо. Вже декілька років вони не спілкувались навіть по телефону, ті засоби зв`язку, як були йому відомі наразі недоступні. Реєстрація в квартирі відповідачки покладає на нього додаткові витрати по утриманню квартири.
Позивач є пенсіонером, пенсія призначена за віком довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. За даними довідки ПФУ розмір середній розмір пенсії за останні шість місяців складає 2230,12грн.
Позивач є людиною похилого віку, єдиний доході це пенсія, внаслідок перенесених хвороб, наявність захворювання на гіпертонію, серцеві захворювання, витрачає кошти саме на лікування. При цьому, відповідачка участі в утриманні квартири не приймає, накопичується заборгованість, він не в змозі сплачувати самостійно комірне за себе та за неї, як за зареєстровану особу, а також не має можливості оформити субсидію. Будь-яких перешкод в користуванні квартирою він відповідачкі не чинив, не проводив заміну дверей, ключі від квартири були у сестри. В квартирі наявне майно яке належить тільки йому.
Отже реєстрація відповідачки в квартирі створює йому перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки проводжу він, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може, тому вимушений звернутись до суду.
Він зареєстрований в квартирі квартири АДРЕСА_1 з 07.08.1987 року, особовий рахунок переоформлено згідно рішення №49ОД від 01.08.2017 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (сестра) прибула за зазначеною адресою 30.09.2003 року, що підтверджується копією його паспорту, копією довідки про склад сім`ї, копією особистого рахунку.
Відповідно до довідки №001222876 від 28.03.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 його сім`я складається з 2 осіб - ОСОБА_1 , (кв. наймач) та ОСОБА_2 , сестри.
Згідно особового рахунку № НОМЕР_2 квартира АДРЕСА_1 складається з 3-х кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 56,9 кв.м.
Відповідно до складеного акту №85 про непроживання від 29.03.2023 року складеного комісією КП КМР «Добробут» та засвідченого свідками ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), про те, що за адресою АДРЕСА_6 , гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з 2018 року по теперішній час.
II. Заяви, клопотання позивача, відповідача.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час а місце розгляду справи, була повідомлена у встановленому порядку.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення.
III. Процесуальні дії по справі.
10 травня 2023 року ухвалою суду відкрито провадження по справі та призначено дату судового засідання.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою позивача, про що свідчить надана довідка про склад сім`ї. Відповідачка вже тривалий час з 2018 року не проживає в квартирі, а лише зареєстрована, про що свідчить акт про не проживання. Реєстрація в квартирі відповідачки покладає на позивача додаткові витрати по утриманню квартири.
Позивач є пенсіонером, пенсія призначена за віком довічно, що підтверджується копією пенсійного посвідчення. За даними довідки ПФУ розмір середній розмір пенсії за останні шість місяців складає 2230,12грн.
Отже реєстрація відповідачки в квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідачки проводить він, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може.
Позивач зареєстрований в квартирі квартири АДРЕСА_1 з 07.08.1987 року, особовий рахунок переоформлено згідно рішення №49ОД від 01.08.2017 року; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , його сестра прибула за зазначеною адресою 30.09.2003 року, що підтверджується копією його паспорту, копією довідки про склад сім`ї, копією особистого рахунку.
Відповідно до довідки №001222876 від 28.03.2023, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 його сім`я складається з 2 осіб - ОСОБА_1 , (кв. наймач) та ОСОБА_2 , сестри.
Згідно особового рахунку № НОМЕР_2 квартира АДРЕСА_1 складається з 3-х кімнат, житловою площею 39,5 кв.м., загальною площею 56,9 кв.м.
Відповідно до складеного акту №85 про непроживання від 29.03.2023 року складеного комісією КП КМР «Добробут» та засвідченого свідками ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ), про те, що за адресою АДРЕСА_6 , гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не проживає з 2018 року по теперішній час.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.
Відповідно до ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.
Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї.
Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Згідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів ї? сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Частиною першою статті 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійні проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм матеріального права, правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого прав власності у будь-який час.
Як роз`яснено п. 34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК).
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
VI. Висновки суду.
Таким чином у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження житлом позивач має право вимагати визнання особи такою,що втратила право користування житлом при умові не проживання понад шести місяців без поважних причин, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого немайнового права, а тому вимоги позивача про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, підлягають задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 317, 319, 383, 391 ЦК України,ст.ст. 72, 150ЖКУкраїни ст.ст. 5,7, 19, 89, 268, 272, 273, 280, 284,288,289, 354, 355 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщення - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції, тобто до Дніпровського Апеляційного суду.
Згідно до п.п.15.5 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сушкова Л. І.