Справа № 629/3128/23
Номер провадження 2/629/615/23
12.09.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Кремінь М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м.Лозова цивільну справу №629/3128/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини,-
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, призначених 13.01.2021 року за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області про стягнення аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 по виконавчому листу №629/4682/20 від 13.01.2021 року за період часу починаючи з 07 травня 2021 року по 27.06.2022 року у розмірі 38 054, 50 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_3 . ОСОБА_1 вказав, що шлюб між ним та відповідачем 03.03.2020 року було розірвано. На утримання доньки за рішенням суду від 13.01.2021 року стягуються аліменти. ОСОБА_4 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 собі та дитині. Позивач вказав, що в період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року до нього був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та в цей період перебував під вартою. Також ОСОБА_1 вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 народилася друга дитина - ОСОБА_7 . З 21.09.2022 року позивач почав працювати у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця непродовольчих товарів та має дохід за один місяць у розмірі 4000,00 грн., а з утриманням податку дохід складає 3 220,00 грн. Як вказав ОСОБА_1 з нього стягуються аліменти у розмірі 2 777, 25 грн в місяць, що перевищує його заробітку, та наявна заборгованість станом на 01.03.2023 року по аліментам у сумі 69 743, 59 грн. Позивач наголошує на тому, що в період перебування під вартою він не міг сплачувати аліменти,у звязку з чим просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментам за період перебування його під вартою.
Провадження по справі було відкрито у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано сторонам строк для подання заяв по суті. У строки, встановлені судом, відзив відповідачем подано не було, третьою особою жодних пояснень не надавалося.
Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе, відповідно до ст.279 ЦПК України, розглянути справу за наявними в матеріалах доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Судом встановлені такі факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували в зареєстрованому шлюбі з 11.06.2011 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.36).
Шлюб було розірвано за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03.03.2020 року, Харківський апеляційний суд залишив рішення суду першої інстанції без змін(а.с.43-46).
Сторони від шлюбу мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.37).
На утримання доньки за рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 13.01.2021 року стягуються аліменти у розмірі частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 09.10.2020 року і до досягнення дитиною повноліття(а.с.47).
ОСОБА_4 зареєструвала новий шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_5 собі та дитині, що підтверджується копією рішення виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області №166 від 22.02.2022 року(а.с.41).
Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.05.2021 року ОСОБА_1 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою(а.с.48-49).
ІНФОРМАЦІЯ_1 у позивача в цивільному шлюбі з ОСОБА_6 народилася друга дитина - ОСОБА_7 , про що свідчить копія свідоцтва про народження(а.с.42).
Відповідно до копії довідки від 11.06.2023 року(а.с.51), з 21.09.2022 року ОСОБА_1 почав працювати у ФОП ОСОБА_8 на посаді продавця непродовольчих товарів та має дохід за один місяць у розмірі 4000,00 грн., а з утриманням податку дохід складає 3 220,00 грн.
Станом на 01.03.2023 року з позивач стягуються аліменти у розмірі 2 777, 25 грн в місяць та наявна заборгованість по аліментам у сумі 69 743, 59 грн, що підтверджується копією розрахунку державного виконавця(а.с.52).
Враховуючи вище вказане, позивач звернувся до суду з позовом про звільнення його від сплати заборгованості по аліментам за період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року, у звязку з перебуванням його під вартою.
Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини.
Згідно ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Як роз`яснено в п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
З аналізу даної правової норми вбачається, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд.
При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні
аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя.
У ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року) зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно із ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.197 СК України, з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.
Посилання позивача на те, що розмір щомісячного платежу по аліментам перевищує його заробітку, не може бути предметом розгляду по даній справі, оскільки позивач відповідних позовних вимог до державного виконавця не заявляв, розрахунок заборгованості по аліментних платежах під сумнів не ставив, посилання позивача щодо наявності у нього другої дитини, невеликого розміру заробітку, вступу відповідача в новий шлюб, не можуть бути підставами для звільнення від заборгованості по аліментам, а лише можуть бути враховані при вирішенні питання зменшення розміру аліментів, відстрочки чи розстрочки їх сплати, однак позивачем таких вимог заявлено не було, а тому суд, керуючись нормами ст.ст. 12, 13 ЦПК України здійснює розгляд справи тільки в межах пред`явлених позовних вимог.
Згідно ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Таким чином, повне чи часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише у разі обчислення державним виконавцем розміру заборгованості, визнання розміру заборгованості обчисленої державним виконавцем платником аліментів та за умови, що вона виникла у платника аліментів у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України "Про попереднє ув`язнення", взяті під варту особи можуть залучатися до роботи лише в межах території місця попереднього ув`язнення за їх згодою і з дозволу слідчого або суду, які здійснюють кримінальне провадження. Праця таких осіб оплачується за тарифними ставками (окладами), що діють у народному господарстві. Із заробітку ув`язнених за виконавчими документами провадяться відрахування в порядку, встановленому законодавством України. Прибутки, одержані внаслідок використання праці ув`язнених, не підлягають оподаткуванню і використовуються для упорядкування місця попереднього ув`язнення та поліпшення умов тримання під вартою.
Як вбачається з Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, ув`язнені, що виявили бажання працювати, подають заяву начальнику СІЗО, який зобов`язаний у триденний строк розглянути її та прийняти відповідне рішення.
Так, посилання ОСОБА_1 на перебування під вартою в період з 07.05.2021 року по 27.06.2022 року не є обставиною, що має істотне значення для звільнення від заборгованості по аліментам за вказаний період, оскільки він за бажанням міг працювати, перебуваючи під вартою, та отримувати заробіток, з якого б провадились відрахування за виконавчим листом. Інших обставин, які мали б істотне значення для вирішення питання часткового звільнення позивача від
заборгованості по аліментам, ОСОБА_1 не наведено.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки позивач не довів суду та не надав належних доказів, що в нього були суттєві обставини через які виникла заборгованість зі сплати аліментів, від якої він просить суд його звільнити.
Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи вище вказане, з урахуванням відмови у задоволенні позову, судовий збір покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-83, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини- відмовити.
Рішення може бути оскаржене в Харківський апеляційний суд шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Інформація про сторони:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_2 .

Відповідач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса мешкання: АДРЕСА_3 .

Третя особа- Лозівський відділ державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса: вул.М.Грушевського, буд.7, м.Лозова, Харківська область.

Суддя Т.О.Каращук