ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року м.Суми

Справа №589/907/23

Номер провадження 22-ц/816/1243/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Собини О. І.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

третя особа Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки

на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2023 року, у складі судді Сидорчука О.М., ухвалене у м. Шостка,

в с т а н о в и в :

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Позовна заява мотивована тим, що вона з ОСОБА_4 спільно проживали з липня 2015 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проживання однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вони мали багато спільних інтересів, спільний бюджет та обов`язки. До 09 листопада 2022 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком - ОСОБА_5 , однак сім`ї з ним багато років не існувало, шлюб був формальністю.

За весь час проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , у неї були та залишаються дружні відносини з його батьком ОСОБА_2 , з яким вони спільно зустрічали сімейні свята та ювілеї, як члени однієї родини. Також, вона підтримувала дружні відносини з сином ОСОБА_4 - ОСОБА_3 , який також бував на спільних святах, відпочивав в місті Одеса спільно з ними. Після того, як 22 липня 2022 року ОСОБА_4 був мобілізований до Збройних Сил України для захисту Батьківщини від російських загарбників, вона увесь час підтримувала з ним зв`язок, у короткі відпустки (серпень 2022 року) ОСОБА_4 приїздив до неї, вона проводжала його 12 вересня 2022 року з залізничного вокзалу при виїзді в зону виконання бойових завдань до Донецької області, де ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 загинув. Вказує, що встановлення факту спільного проживання з померлим як чоловіка та дружини їй потрібно для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю ОСОБА_4 .

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бахмут, проживали однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу в період часу з 09.11.2022 по день його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, правил предметної юрисдикції судів, просить рішення суду скасувати та прийняти постанову про закриття провадження у справі.

Вважає, що звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бахмут, є передумовою для подальшого вирішення питання призначення соціальної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тому, підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не пов`язано із цивільно-правовими відносинами; встановлення цього факту потрібно для вирішення саме соціальних питань, які за своєю природою належать до публічно-правових відносин, вирішення яких підлягає за правилами адміністративного судочинства щодо захисту права призначення та отримання одноразової грошової допомоги для членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця.

Учасники справи правом на подання відзиву не скористались.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовну заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в період часу з 09.11.2022 по день його загибелі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі позов визнали і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Проте, апеляційний суд вважає, що такого висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Бахмут Донецької області (а.с. 5).

Відповідачами є батько та син померлого (загиблого) ОСОБА_4 , тобто, його близькими родичами.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, 25.11.2009 зроблено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу, 09.11.2022 зроблено актовий запис про розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .

Таким чином, судом встановлено, що з 09.11.2022 ні позивач, ні ОСОБА_4 не перебували в іншому зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

З аналізу вказаних процесуальних норм слідує, що до адміністративної юрисдикції відносяться справи, які виникають зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб`єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах владних управлінських функцій.

Визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити зі змісту права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У цій справі позивач звернувся до суду з метою отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця під час виконання обов`язків військової служби з захисту Батьківщини, безпосередньої участі у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011 -XII),соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Грошове забезпечення військовослужбовців повинно визначатись з урахуванням їх військового звання, посади, кваліфікації, років служби та умов служби.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» № 704 від 30.08.2017 визначено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать, зокрема, допомоги (пункт 2 Розділу І Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам №260 від 07.06.2018).

В силу ч. 1 ст. 16 Закону № 2011 -XI1, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

За правилом ч. 1 ст. 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, передбачених законом, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого).

Сім`ям військовослужбовцям Збройних Сил України, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого на військовій службі в Збройних Силах України у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору (пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»).

Завдання органів військового управління, військових частин, установ, військових навчальних закладів щодо оформлення документів для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», алгоритм її призначення та виплати, перелік необхідних документів визначено Порядком і умовами призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану, затвердженими наказом Міністерства оборони України № 45 від 25.01.2023.

Розділом IV Порядку № 45 встановлено алгоритм опрацювання документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

В першу чергу члени сім`ї звертаються до районного (міського) ТЦКСП незалежно від місця реєстрації та подають документи, зазначені в додатку 2 (п. 4.1 Порядку №45). Серед таких документів мається, зокрема, документ, що підтверджує родинні зв`язки з загиблим (померлим) військовослужбовцем відповідно до статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Звернення до суду ОСОБА_1 із заявою про встановлення юридичного факту її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 , який помер (загинув) ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бахмут, є

передумовою для подальшого вирішення питання призначення соціальної одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Отже, підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу не пов`язано із цивільно-правовими відносинами; встановлення цього факту потрібно для вирішення саме соціальних питань, які за своєю природою належать до публічно-правових відносин, вирішення яких підлягає за правилами адміністративного судочинства щодо захисту права призначення та отримання одноразової грошової допомоги для членів сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого) військовослужбовця.

Правова природа відносин, за яких заявлено встановлення юридичного факту, не належить до цивільних правовідносин, котрі розглядають у порядку позовного провадження за правилами цивільного судочинства справи, бо до юрисдикції адміністративного судочинства належить справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин, тобто відносин розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частиною 1 статті 5 КАС України передбачено право кожної особи звернутися до адміністративного суду, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Вимоги ОСОБА_1 фактично пов`язані з доведенням наявності підстав для визнання (підтвердження) за нею певного соціально-правового статусу, проте такий статус не пов`язаний з будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

За своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з держаними органами, яким делеговані повноваження за Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Таким чином, у спірних правовідносинах необхідно враховувати правову мету звернення заявниці до суду, яка полягає у підтвердженні її певного соціального статусу. Такий статус має правове значення для заявниці виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері соціального забезпечення.

Аналогічні по суті висновки викладені у постановах Об`єднаної Палати Верховного Суду від 23 травня 2022 року по справі № 539/4118/19 та Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду цід 22.03.2023 по справі № 290/289/22-ц.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є вирішення спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод, та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу для одержання соціальних виплат в разі смерті військовослужбовця можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень. В адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а є передумовою задоволення адміністративного позову.

Враховуючи суб`єктний склад та зміст правовідносин сторін, вимоги ст. 2 КАС України, справа, що розглядається, не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та належить до юрисдикції адміністративного суду.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 214/1309/21.

Таким чином, суд першої інстанції помилково розглянув цей спір у порядку цивільного судочинства.

Частинами 1, 2 ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням викладеного, рішення суду підлягає скасуванню на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України, а провадження у справі закриттю відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає за необхідне роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Згідно з положенням ч. 2 ст. 255 ЦПК України, при закритті провадження у справі суду вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

При задоволенні апеляційної скарги підлягає компенсації Сумському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України 1610,40 грн судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367-369, п. 4 ч. 1 ст. 374, ч.ч. 1, 2, 4 ст. 377, ст.ст. 381, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Сумського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки задовольнити.

Скасувати рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17 травня 2023 року.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Сумський обласний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Роз`яснити ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

Компенсувати Сумському обласному територіальному центру комплектування та соціальної підтримки за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, 1610 гривень 40 копійок судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

О. І. Собина