Справа № 493/997/23
Провадження № 2-о/493/66/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді Мясківської І.М.

за участю секретаря Пінул І.Б.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Печарського В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за заявою ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи: Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Печарський В.Д. звернувся до суду з заявою в інтересах ОСОБА_1 до Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 стверджує, що являється єдиним спадкоємцем першої черги. Вказує на те, що на час смерті батька проживала разом з ним по адресу: АДРЕСА_1 , де проживає і на даний час. Після смерті ОСОБА_2 вступила в управління спадковим майном, а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_3 .

При зверненні заявниці до нотаріальної контори, з метою оформлення своїх спадкових прав, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необхідністю встановлення в судовому порядку факту прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 . Позасудовим шляхом встановити такий юридичний факт неможливо.

В судовому засіданні заявниця та її представник вимоги заяви підтримали та просили її задовольнити з наведених у ній підстав.

Представник заінтересованої особи Балтської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності,.

Заслухавши заявницю та її представника, дослідивши письмові матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, зокрема, показання свідків, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч.1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Зокрема, ч.1 ст.315 ЦПК України містить перелік категорій справ про встановлення факту, однак цей перелік не є вичерпним, оскільки згідно ч.2 цієї ж статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 29.05.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції в Одеській області.

Після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на домоволодіння виданого виконкомом Балтської міської ради народних депутатів 17.05.1990 року.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 являється дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема:

- свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , виданим 16.10.1971 року Центральним міським РАЦС м. Макіївка Донецької обл., де в графі «батько» записаний ОСОБА_2 ;

- свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 , виданим 12.10.1991 року Балтським відділом РАЦС Одеської області, в якому зазначено про присвоєння заявниці прізвища « ОСОБА_4 » після державної реєстрації шлюбу 12.10.1991 року.

Як вбачається з копії паспорта заявниці НОМЕР_3 виданого Балтським РС ГУДМС України в Одеській області 14.02.2013 року, за місцем проживання свого батька вона була прописана 10.11.2004 року, тобто уже після його смерті. З огляду на наведене, суд вважає доведеним твердження заявниці про те, що вона позбавлена можливості в позасудовому порядку довести факт прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а встановлення такого юридичного факту безпосередньо породжує для неї юридичні наслідки.

Згідно з п.п. 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003 року, положення зазначеного Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли до набрання чинності Кодексом або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої цього Кодексу «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

З положень ст. 549 Цивільного кодексу УРСР (в редакції Закону, який діяв на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ) вбачається, що для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті спадкодавця, який помер до ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно, якщо спадкодавець помер до ІНФОРМАЦІЯ_3 , то спори щодо прийняття спадщини можуть полягати у встановленні факту прийняття спадщини або продовженні строку прийняття спадщини, якщо він пропущений з поважних причин.

Згідно ч. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, Цивільний кодекс УРСР 1963 року передбачав фактичне прийняття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР спадщина вважалася прийнятою, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. Фактичний вступ у володіння частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадщини, з чого б вона не складалася і де б вона не знаходилась.

Аналіз вказаних норм та судової практики дає підстави вважати, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути зокрема наявність у спадкоємця протягом шестимісячного терміну після смерті спадкодавця оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно чи права на нього.

Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

В цьому випадку таким документом, який підтверджує факт вступу ОСОБА_1 у володіння спадковим майном є оригінал свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 , виданий 29.05.2001 року відділом реєстрації актів громадянського стану Балтського районного управління юстиції в Одеській області, оригінал свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виданого виконкомом Балтської міської ради народних депутатів 17.05.1990 року на ім`я ОСОБА_2 , оригінали квитанцій про сплату рахунків ПАТ «Одесаобленерго» за спожиту електроенергію за адресою: АДРЕСА_1 , які знаходиться у заявниці.

Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.05.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном.

Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області Смірнової Н.С. № 460/01-16 від 27.07.2023 року, відомості щодо спадкової справи до майна ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі відсутні.

Згідно довідки, виданої Балтською міською радою Одеської області № 1027 від 06.07.2023 року до складу сім`ї ОСОБА_2 , на момент його смерті, входила ОСОБА_1 .

Крім того, той факт, що заявниця являється дочкою померлого ОСОБА_2 та на день смерті останнього проживала разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного вищевказаного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також приймаючи до уваги, що метою встановлення такого факту є врегулювання заявницею юридичних питань в сфері правовідносин спадкування, суд приходить до висновку про наявність підстав для встановлення юридичного факту прийняття ОСОБА_1 спадщини після смерті батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 293, 315, 318 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 за участю заінтересованої особи: Балтської міської ради Одеської області про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт прийняття ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом першої черги, спадщини, яка відкрилась після смерті її батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Балта Одеської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду складено 01.09.2023 року.

СУДДЯ