Справа № 523/2950/23
Провадження №2/523/2364/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" серпня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Кисельова В.К.

при секретарі - Дзюба Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення,-

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так сторони перебували у шлюбі з 17.06.2017 року, актовий запис №1290, зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2512.

В період спільного проживання сторони придбали однокімнатну квартиру, загальною площею 33,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 17,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.09.2019 року, який був укладений між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 .

Відповідно абз. 6 п. 3.2 вищевказаного договору купівлі-продажу зазначено, що покупець свідчить, що придбає вказану у договорі квартиру, що відчужується, під час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , на спільні сумісні кошти, в зв`язку з чим від нього отримано згоду від 13.09.2019 року за реєстровим №2759, на купівлю вказаної у договорі квартири, про що доведено до відома продавця.

У квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 09.12.2019 року.

Після оформлення купівлі-продажу квартири позивач разом з дружиною та сином поселилися в квартиру та проживали там постійно всією сім`єю, вели спільне господарство.

Однак у 2022 році сторони припинили подружні відносини.

30.01.2023 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано (справа №523/4596/22).

Позивач також звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Позивач стверджує, що після погіршення взаємовідносин, його колишня дружина ОСОБА_2 стала чинити позивачу всілякі перешкоди у проживанні у квартирі, яка є його єдиним житлом у м. Одесі, де він працює та проживає до теперішнього часу.

Так відповідачкою змінені замки та встановлено сигналізацію, не зважаючи на те, що у квартирі де знаходяться всі особисті речі позивача, його робочі інструменти, грошові кошти, цінності.

Окрім того, позивач стверджує, що друзі відповідачки нанесли йому тілесні ушкодження, а тому, він декілька разів звертався із відповідними заявами (повідомленнями) про кримінальне правопорушення до відділу поліції №3 (м. Одеса) та Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, що підтверджується доданими талонами-повідомленнями єдиного обліку:

-№13846 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 24.05.2022 року;

-№17948 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.07.2022 року;

-№26537 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.2022 року;

-№26713 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.12.2022 року;

-№26714 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 23.12.2022 року.

На підставі таких звернень: 24.05.2022 року порушено кримінальне провадження №0000426 за ч.1 ст. 125 КК України; 19.01.2023 року порушено. кримінальне провадження №0000033 за ч. 3 ст. 189 КК України.

На підставі викладеного, позивач просить:

1. Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні майном, шляхом вселення у квартиру АДРЕСА_3 .

2. Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В процесі розгляду справи представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі. В останнє судове засідання подала заяву, згідно якої просила справу розглянути у його відсутність.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась за місцем реєстрації, а також через свого представника.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Гайдай Я.Ф. в процесі розгляду справи просила відкласти розгляд справи з метою підготовки відзиву, однак в останнє судове засідання не з`явилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку щодо можливості розгляду справи без участі відповідачки та її представника на підставі наявних матеріалів справи, а також ухвалити заочне рішення у справі.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 17.06.2017 року, актовий запис №1290, зареєстрований Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народився син ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Суворовським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №2512.

В період спільного проживання сторони придбали однокімнатну квартиру, загальною площею 33,6 кв.м., в тому числі житловою площею - 17,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 13.09.2019 року, який був укладений між продавцем ОСОБА_4 та покупцем ОСОБА_2 .

Відповідно абз. 6 п. 3.2 вищевказаного договору купівлі-продажу зазначено, що покупець свідчить, що придбає вказану у договорі квартиру, що відчужується, під час перебування в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 , на спільні сумісні кошти, в зв`язку з чим від нього отримано згоду від 13.09.2019 року за реєстровим №2759, на купівлю вказаної у договорі квартири, про що доведено до відома продавця.

У квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано місце проживання відповідачки ОСОБА_2 та малолітнього сина ОСОБА_3 , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання від 09.12.2019 року.

Після оформлення купівлі-продажу квартири позивач разом з дружиною та сином поселилися в квартиру та проживали там постійно всією сім`єю, вели спільне господарство.

Однак у 2022 році сторони припинили подружні відносини.

30.01.2023 року рішенням Суворовського районного суду м. Одеси шлюб було розірвано (справа №523/4596/22).

Судом встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28.02.2023р. у справі №523/5996/22 було позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було задоволено. Здійснено поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 ідеальну частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 ідеальну частку житлової квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач стверджує, що після погіршення взаємовідносин, його колишня дружина ОСОБА_2 стала чинити позивачу всілякі перешкоди у проживанні у квартирі, яка є його єдиним житлом у м. Одесі, де він працює та проживає до теперішнього часу.

Так відповідачкою змінені замки та встановлено сигналізацію, не зважаючи на те, що у квартирі де знаходяться всі особисті речі позивача, його робочі інструменти, грошові кошти, цінності.

З матеріалів справи убачається, що позивач декілька разів звертався із відповідними заявами (повідомленнями) про кримінальне правопорушення до відділу поліції №3 (м. Одеса) та Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області щодо порушення його житлових прав, а саме заяви:

-№17948 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 07.07.2022 року;

-№26537 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.12.2022 року.

Отже в судовому засіданні встановлено, що позивач не має можливості проживати в квартирі в якій він зареєстрований, а також яка йому належить на праві спільної сумісної власності.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

За правилами, передбаченими ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь- який час.

Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до положень статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За ст. 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у "будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Верховний Суд у постанові від 25 липня 2018 року у справі №638/13030/13-ц (провадження № 61-20713св18), дійшов висновку про те, що частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,12,258,259,263-265,268,280-281 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом вселення задовольнити.

2. Вселити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до квартири АДРЕСА_3 .

3. Зобов`язати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) не чинити перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у користуванні квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

4. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2147 гривень 20 копійок.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня отримання повного тексту рішення.

Суддя

Повний текст рішення складено та підписано 01.09.2023