ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1209/23Головуючий по 1 інстанції
Справа №2-5110/09 Категорія: на ухвалу Кондрацька Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідачФетісова Т.Л.
суддіНовіков О.М., Гончар Н.І.
секретар Новицька Н.О.

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника боржника адвоката Голубчика І.В. на ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.05.2023 (повний текст складено 05.06.2023, суддя в суді першої інстанції Кондрацька Н.М.) у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ЗАТ КБ «Приватбанк»,

в с т а н о в и в :

у березні 2023 року боржник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, якою просив зобов`язати Черкаський ВДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти арешт з нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за ОСОБА_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна станом на 08.03.2023 указане домоволодіння боржника перебуває під арештом. Підстава обтяження: виконавчий лист № 2-5110, виданий 22.10.2009 Придніпровським районним судом про стягнення боргу на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», в розмірі 2586,10 грн. Обтяжувач ВДВС Черкаського РУЮ, після реорганізації Черкаський ВДВС у Черкаському районі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Реєстраційний номер обтяження 9742537, зареєстроване обтяження - 19.04.2010.

Згідно інформації з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023 діючі виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 відсутні. На його звернення до відповідача із вимогою зняти арешт з майна, отримав відповідь (лист від 27.02.2023), що строк зберігання виконавчих проваджень становить три роки, тому всі виконавчі провадження знищені на підставі ч.2 розділу XI Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби. Для зняття арешту з майна боржника рекомендовано звернутися до суду загальної юрисдикції.

Вважає, що за приписами ЗУ «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається. Доказом відсутності відносно ОСОБА_1 будь-яких виконавчих проваджень є відповідна інформація з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023. Накладення арешту на нерухоме майно здійснено під час виконання виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.10.2009 № 2-5110. Враховуючи інформацію з Єдиного реєстру боржників від 04.03.2023, вважає, що існують об`єктивні підстави для зняття арешту з усього належного йому майна.

Ухвалою Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.05.2023 вказану скаргу відхилено з підстав того, що скаржник пропустив процесуальні строки для звернення до суду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник боржника адвокат Голубчик І.В. подав 28.06.2023 апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити вимоги скарги. Зазначає, що про зняття арешту він звертався до ДВС двічі в 2022 році та останній раз в лютому 2023 року. Лист-відповідь від ДВС отримано 27.02.2023, а скаргу до суду подано 08.03.2023, після чого суд в ухвалі від 14.03.2023 зазначив, що скаргу подано з дотриманням процесуальних строків, отже вона підлягає до призначення до розгляду. Скаржник оскаржує бездіяльність ДВС саме щодо звернення в лютому 2023 року.

Відзиву на вказану скаргу до суд не надходило.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

При розгляді справи встановлено, що на виконанні у Черкаському РВ ДВС Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) перебувало виконавче провадження № 17130709 з примусового виконання виконавчого листа № 2-5110, виданого 22.10.2009 Придніпровськими районним судом м. Черкаси, на виконання рішення суду від 22.09.2009 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 25986,10 грн., в ході виконання якого на майно ОСОБА_1 було накладено арешт, зокрема, щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Наявність обтяження підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 325120569 від 08.03.2023.

При подачі до суду скарги, ОСОБА_1 зазначає, що на його звернення ВДВС листом від 27.02.2023 № 6984/5 повідомив, що для зняття арешту з майна боржника необхідно звернутися до суду загальної юрисдикції, тому десятиденний строк з дня, коли він дізнався про порушення своїх прав або свобод розпочався 27.02.2023 та завершується 09.03.2023.

Так ч.1 ст.449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

При цьому статтею 126 ЦПК України визначено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 127 ЦПК України заявник вправі доводи суду поважність причин пропуску строків звернення до суду, а суд, у свою чергу, може поновити (продовжити) відповідні строки, або відмовити в цьому.

Відтак, встановивши, що скаржник у цій справі пропустив строки звернення зі скаргою до суду та не порушує питання про їх поновлення з обґрунтуванням поважності причин пропуску, суд першої інстанції мав залишити відповідну скаргу без розгляду, а не розглянути її по суті та відхилити вимоги скаржника.

Далі, згідно вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналогічні положення викладені у статті 74 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Таким чином, щоб встановити обґрунтованість вимог скарги на бездіяльність виконавця, суд має надати оцінку усім аргументам скаржника у підтвердження його вимог, а в даній справі суд узагалі оцінку по суті доводам ОСОБА_1 не надав, а лише зазначив про те, що строки звернення до суду пропущено, що є неналежною процесуальною підставою для вирішення вимог скарги по суті та порушенням приписів процесуального законодавства ст. ст. 126, 447 ЦПК України.

Додатково слід врахувати, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали суду першої інстанції стосується необхідності залишення скарги ОСОБА_1 без розгляду в зв`язку з пропуском ним строків, однак у резолютивній частині суд вказує про відхилення її вимог по суті , що свідчить про наявність протиріч у судовому рішенні.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

У справі «Беллет проти Франції» ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

Щоб реалізувати своє конституційне право на доступ до правосуддя, скаржник повинен мати можливість отримати оцінку своїх вимог від суду першої інстанції та в разі необхідності матиме право на апеляційний перегляд справи.

Таким чином в апеляційного суду не має повноважень вирішувати вимоги скарги у даній справі по суті на стадії апеляційного перегляду справи, про що просить скаржник в апеляційній скарзі, адже судом першої інстанції такі вимоги взагалі не вирішувалися, отже апеляційний суд не може перебрати на себе роль суду, який надаватиме найпершу оцінку по суті заявленим у справі вимогам.

Відповідно до положень п.4 ст.379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права.

Отже ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.05.2023 у даній справі слід скасувати у зв`язку порушенням норм процесуального законодавства ст. ст. 126, 447 ЦПК України, а матеріали справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, частково задовольнивши вимоги апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу задовольнити частково.

Ухвалу Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.05.2023 у справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на бездіяльність Черкаського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), стягувач ЗАТ КБ «Приватбанк», - скасувати.

Матеріали даної цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Повну постанову складено 13.09. 2023.

Суддя-доповідач

Судді