КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/7433/2023
Справа № 379/1/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

13 вересня 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Мороз Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Зінкіна В.І. в м. Тараща 03 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, просила стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь матеріальну шкоду в сумі 500 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн., всього 10500 грн.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що 16 листопада 2021 року разом із чоловіком пішла на свою земельну ділянку, взявши з собою ґаблі і копаницю. Прийшовши на земельну ділянку, чоловік позивача почав викопувати стовп ґаблями, а копаниця знаходилась біля нього, позивач при цьому стояла, впершись на палицю. Відповідач ОСОБА_2 побачила їх у вікно, зателефонувала своїй дочці ОСОБА_3 , яка приїхала на велосипеді із залізякою, якою вдарила чоловіка позивача. В цей час ОСОБА_2 взяла копаницю і вдарила ОСОБА_1 по голові, після чого вона впала. ОСОБА_3 била ОСОБА_1 , поки вона лежала, залізякою. Коли позивач піднялася, у неї з голови текла кров, вона викликала по телефону поліцію та швидку. В Таращанській лікарні позивачу зашили голову, а гематому видаляли на стаціонарному лікуванні. Під час лікування позивачем було витрачено 500 грн. Крім матеріальної шкоди, ОСОБА_1 було заподіяно моральної шкоди неправомірними діями відповідачів, ОСОБА_1 зазнала фізичного болю, завданими тілесними ушкодженнями було порушено нормальний спосіб життя, вона змушена була докладати додаткові зусилля для лікування у закладах охорони здоров`я і захисту своїх прав, завдану моральну шкоду оцінює в 10000 грн.

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2023 року позов частково задоволено, стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 399,40 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн., в решті позову відмовлено, стягнуто з відповідачів на користь позивача судовий збір в рівних частках 275,92 грн. з кожної.

Позивач ОСОБА_1 , не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2023 року та стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду 10000 грн., а матеріальну шкоду залишити в такому самому розмірі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на те, що 03 лютого 2023 року відбувся суд за її позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі просили суд відмовити у задоволенні позову і не визнають розмір завданої позивачу матеріальної та моральної шкоди.

Повторно зазначала, що вони вдвох з чоловіком пішли на свою земельну ділянку, а не на їхню, і вони мали право на своїй ділянці викопувати стовпчики, які були там встановлені. Документів, що це територія ОСОБА_2 , позивачу ніхто не надав, при цьому відповідачі не мають право заподіювати їм, особам похилого віку, побоїв, при цьому чоловік позивача має інвалідність. На прохання позивача, щоб провели слідчі дії на місцевості, їй дали відповідь, що слідчі дії проводяться, їй не дали ознайомитись з матеріалами справи, не повідомили, де буде відбуватись суд. Самі склали заяву від її імені, щоб суд розглядав справу за відсутності потерпілої. Обидві обвинувачені визнали свою вину, що підтверджується вироком суду. Вона просила суд стягнути з них на свою користь 10000 грн. моральної шкоди, а суд стягнув тільки 5000 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Частково задовольняючи позов ОСОБА_1 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, між сторонами тривалий час існує конфлікт щодо меж належних їм земельних ділянок, внаслідок чого неправомірними діями відповідачів було спричинено ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, чим заподіяно останній матеріальної та моральної шкоди. Судом встановлено, що матеріальні витрати, понесені позивачем на лікування, доводяться квитанціями на загальну суму 399,40 грн. Визначаючи компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000 грн., суд першої інстанції врахував характер, обсяг та глибину заподіяних позивачу моральних страждань та їх негативних наслідків, виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що позивачем в даній справі є ОСОБА_1 , 1948 року народження.

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року в справі № 379/1283/21 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановлено, що 16 листопада 2021 року о 12 год. 00 хв. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_3 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, взяла в руки вила та дерев`яним держаком нанесла ним один удар в область обличчя зліва останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_3 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді поверхневої забійної рани на обличчі зліва та синця на повіках лівого ока, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Обвинуваченою подано заяву, складену у присутності захисника Поліщука Р.А., згідно якої вона беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, згодна із встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень (а. с. 6 - 9).

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 21 червня 2022 року в справі № 379/1284/21 за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, встановлено, що 16 листопада 2021 року приблизно о 12 год 00 хв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували на території домоволодіння, яке належить ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними розпочався конфлікт, у ході якого у ОСОБА_2 виник умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_2 , діючи умисно, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, взяла в руки держак штикової лопати та нанесла ним один удар в голову останньої. В результаті протиправних дій ОСОБА_2 заподіяла ОСОБА_1 фізичного болю та спричинила тілесні ушкодження у виді забійної рани голови справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що потягли короткочасний розлад здоров`я більше 6 днів. Обвинуваченою подано заяву, складену у присутності захисника Поліщука Р.А., згідно якої вона беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, згідна із встановленими досудовим розслідуванням фактами, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень (а. с. 12 - 15).

Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого №02493/500, ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні з 29 листопада 2021 року по 09 грудня 2021 року з діагнозом: «Гематома обличчя зліва. Травму даної області отримала біля двох тижнів до локалізації в побуті», та отримала лікування шляхом: проведення 29 листопада 2021 року розкриття гематоми; дренування; зшивання; перев`язка (а. с.16).

Судово-медичним експертом ОСОБА_5 за результатами судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 , були виявлені тілесні ушкодження: забійна рана голови справа; поверхнева забійна рана на обличчі зліва; синець на повіках лівого ока (а. с. 17).

У висновку експертного дослідження №164 від 17 листопада 2021 року також зазначено, що у направлені дізнавача сектору дізнання ВП №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київської області ст. лейтенанта поліції В.Шостак відомо: «16 листопада 2021 року отримала тілесні ушкодження за місцем проживання. «16 листопада 2021 близько 12:30 на вулиці біля хати в с. В. Березянка Білоцерківського району нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 і ОСОБА_3 ; вдарили лопатою по голові та металевим предметом по обличчю зліва» (а. с. 17 зворот).

Згідно фіскального чека № 61118 придбано 29 листопада 2021 року медичні препарати на суму 365,40 грн. та 29 листопада 2021 року сплачено в бухгалтерію КНПТМР «Таращанська міська лікарня» 34,00 грн (а. с. 18).

Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження 0000224 від 17 листопада 2021 року, потерпілою у даному кримінальному провадженні зазначена позивач ОСОБА_1 , яка 16 листопада 2021 року до відділення поліції № 2 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області подала заяву про те, що 16 листопада 2021 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 нанесли їй тілесні ушкодження за місцем проживання (а. с. 19)

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

В постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 523/2163/16-ц (провадження № 61-26889св18) викладено правовий висновок, згідно якого специфіка відшкодування завданої здоров`ю шкоди полягає в тому, що об`єктом відшкодування є не сама зазначена шкода, а майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання цієї шкоди. До таких втрат законодавець відносить: а) заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності; б) додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Цей перелік є орієнтовним і у випадку, коли потерпілий має ще й інші втрати, які пов`язані з відповідним ушкодженням здоров`я, то він має право вимагати і їх відшкодування. Розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предметів догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тобто суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Отже, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

У частині першій статті 81 ЦПК України закріплено загальне правило розподілу обов`язків з доказування, а саме кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вироками Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року встановлено вину відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_1 .

З огляду на викладене вина відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні протиправних умисних дій відносно позивача ОСОБА_1 є доведеною згідно вироків Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року і сторонами не заперечується.

Судово-медичним експертом ОСОБА_5 за результатами судово-медичного обстеження у ОСОБА_1 , були виявлені тілесні ушкодження: забійна рана голови справа; поверхнева забійна рана на обличчі зліва; синець на повіках лівого ока (а. с. 17).

У висновку експертного дослідження №164 від 17 листопада 2021 року також зазначено, що у направлені дізнавача сектору дізнання ВП №2 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київської області ст. лейтенанта поліції В.Шостак відомо: «16 листопада 2021 року отримала тілесні ушкодження за місцем проживання. «16 листопада 2021 близько 12:30 на вулиці біля хати в с. В. Березянка Білоцерківського району нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 і ОСОБА_3 ; вдарили лопатою по голові та металевим предметом по обличчю зліва» (а. с. 17 зворот).

Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що позивачем не підтверджено витрати на амбулаторне лікування, а витрати, понесені нею на стаціонарне лікування, в тому числі на розкриття 29 листопада 2021 року гематоми і дренування, підтверджено квитанціями від 29 листопада 2021 року на загальну суму 399,40 грн., що становить суму матеріальної шкоди, яка підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь позивача.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками, зважаючи на те, що є доведеними обставини щодо неправомірності дій відповідачів, заподіяння ними шкоди позивачу, наявності безпосереднього причинного зв`язку між ними і шкодою та вини відповідачів.

Апеляційний суд враховує, що відповідачі не оскаржували рішення суду першої інстанції, а позивач ОСОБА_1 , хоча і просила скасувати судове рішення в цілому, проте заперечень проти висновків суду першої інстанції в частині стягнення матеріальної шкоди її апеляційна скарга не містить.

Судом першої інстанції в судовому засіданні встановлено, що чоловік позивача та відповідач ОСОБА_2 користуються суміжними ділянками, і сторонами визнано, що між ними тривалий час існує конфлікт щодо меж цих земельних ділянок. При цьому судом, сприяючи у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, роз`яснено сторонам можливість вирішення їхнього земельного спору в судовому порядку цивільного процесу.

Також судом встановлено, що неправомірними діями як ОСОБА_2 та і діями ОСОБА_3 спричинено ОСОБА_1 легкі тілесні ушкодження, внаслідок чого завдано позивачу моральної шкоди.

Судом першої інстанції враховано процесуальну поведінку відповідачів під час розгляду кримінального провадження, зокрема, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнали свою винуватість у заподіянні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_1 , погодилися із встановленими досудовим розслідуванням та розглядом судом обвинувального акту у спрощеному порядку, що свідчить про відсутність факту затягування відповідачами як судового процесу, так і досудового слідства.

Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що відповідачі завдали позивачу моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню на користь останньої, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн., враховуючи при цьому, що позивач внаслідок протиправних дій відповідачів відчувала фізичний біль, внаслідок завдання тілесних ушкоджень було порушено її нормальний спосіб життя, оскільки вона проходила стаціонарне лікування у закладі охорони здоров`я, докладала додаткові зусилля для захисту своїх прав.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, не вбачає підстав для збільшення присудженого судом розміру моральної шкоди та відхиляє як необґрунтовані доводи апеляційної скарги про те, що нею заявлено вимоги про стягнення 10000 грн. моральної шкоди, а судом першої інстанції стягнуто тільки 5000 грн., оскільки вони зводяться до незгоди в правильним рішенням суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що саме лише заявлення позовних вимог про стягнення моральної шкоди в певному розмірі не становить передбачену законом підставу для їх задоволення саме в такому розмірі, і що судом при визначенні розміру моральної шкоди має враховуватися характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступень вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, а також вимоги розумності і справедливості.

Всупереч вимог ст. 356 ЦПК України позивачем в апеляційній скарзі не зазначено, в чому, на її думку, полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення в частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди, неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги, що відповідачі нібито склали заяву від імені ОСОБА_1 про розгляд кримінального провадження у її відсутності, оскільки ці доводи стосуються вироків Таращанського районного суду Київської області від 22 грудня 2021 року, які були предметом апеляційного перегляду та залишені без змін ухвалами Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року та 21 червня 2022 року, і оскільки зазначені доводи не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо визначення розміру моральної шкоди.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на протиправність дій відповідачів, які заподіяли побоїв позивачу і її чоловікові, особам похилого віку, не є підставою для збільшення розміру моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, оскільки ці обставини враховувалися судом при ухваленні рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі, зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції і переоцінки доказів та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Таращанського районного суду Київської області від 03 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.