ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/133/23 Головуючий у І інстанції: Шабрацький Г.О.
Єдиний унікальний номер справи: 663/1163/21 Доповідач: Базіль Л.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (судді-доповідача) - Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О., Приходько Л.А.,

секретар судового засідання Кім А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2021 року у складі судді Шабрацького Г.О. зі складенням повного тексту рішення 18.11.2021 року у справі № 663/1163/20 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 , звернувшись у квітні 2020 року до суду з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, вказав, що 18 грудня 2016 року близько 20:00 години ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Джарилгацькій в м. Скадовську в західному напрямку, наближаючись до перехрестя із вул. Морською, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, зневажив безпекою дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та маючи об`єктивну можливість виявити перешкоду для руху, своєчасно заходів до зменшення швидкості не прийняв, чим порушив вимоги п.12.3 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , яка від отриманих травм померла в медичному закладі ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ВАЗ 21154, реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована у Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна».

05.02.2019 року на адресу страхової компанії представником в інтересах позивача, який є батьком померлої ОСОБА_3 , було надіслано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду та заяву про виплату страхового відшкодування 4800,00 грн. моральної шкоди та 19200 грн. відшкодування, пов`язане із втратою годувальника, на що 09.09.2019 року страховик перерахував на реквізити представника позивача ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 4800,00 грн. та 9800,00 грн.

Позивач вважає, що страховик здійснив виплату без врахування положень ст.1200 ЦК України та без дотримання вимог щодо мінімально гарантованого загального розміру страхового відшкодування, передбаченого п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За положеннями частини 2 статті 1200 ЦК України розмір відшкодування визначається за розміром середньомісячного заробітку потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

На час ДТП загибла ОСОБА_3 працювала на підприємстві споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського райст» та отримувала заробітну плату, яка за 12 попередніх смерті місяців становить 41013,89 грн., а отже середньомісячний заробіток потерпілої становив 3417,82 грн. (41013,89:12 місяців), частка, яка припадала на одного утриманця становить 854,15 грн., виходячи із кількості утриманців 4-х осіб: батько, мати, донька та сама годувальниця.

Відповідно до п.27.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон №1961-IV) загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, що в даному випадку становить 57600,00 грн. (36х1600(мінімальну заробітну плату у 2016 році).

Позивач зазначав, що на день смерті дочки він був на її утриманні та мав право на одержання від неї утримання, як особа з інвалідністю, тому він має право на відшкодування шкоди у зв`язку із загибеллю дочки, посилаючись на завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки та викладені обставини, позивач просив стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на його користь решту страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю дочки внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, в розмірі 9600,00 грн; 28800,00 страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, у мінімально гарантованому загальному розмірі, нарахованого відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-IV та розділеного на двох осіб; щомісячно по 854,45 грн. решти страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, починаючи з дати прийняття рішення суду в межах ліміту страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, що для позивача становить 54600,00 грн.; 16000,00 грн. судових витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, що переглядається в апеляційному порядку.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 28800,00 грн. відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, 854 грн. 45 коп. щомісячно решти страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, починаючи з дати набрання рішенням законної сили в межах ліміту страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, що становить 54600 грн., 14348 грн. 39 коп. судових витрат. В стягненні моральної шкоди з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» на користь ОСОБА_1 в розмірі 9600,00 грн. відмовлено.

Висновок суду по суті вимог мотивовано тим, що вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07.09.2018 року ОСОБА_2 визнано винуватим у скоєнні ДТП, яке мало місце 18.12.2016 року. Оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб був застрахований, то страхова компанія має відшкодувати шкоду ОСОБА_1 , який відноситься до особи, яка була на утриманні та мала на день смерті ОСОБА_3 право на одержання утримання. При визначені розміру відшкодування суд застосував положення ч.2 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та визначив до стягнення розмір страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника 28800 грн., частину залишку страхової суми за шкоду заподіяну життю здоров`ю потерпілих, що становить 54600 грн. (виходячи із загального залишку 109200 грн. 1/2) стягнув на користь позивача рівними частками в розмірі 854,54 грн. щомісячно.

Суд встановив, що відповідачем фактично виплачені потерпілим грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в повному обсязі, тому у задоволенні позову в цій частині відмовив.

На підставі ч.1 ст.141 ЦПК України суд здійснив розподіл судових витрат пропорційно до задоволеної частини позовних вимог та стягнув з відповідача на користь ОСОБА_1 14348,39 грн. судових витрат.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі на рішення суду представник ОСОБА_5 , яка діє від імені акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна», просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не звернув уваги, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів про те, що він перебував на утриманні загиблої дочки та мав дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога загиблої доньки була для нього основним та постійним джерелом його існування.

Позиція позивача на стадії апеляційного перегляду справи.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Апеляційний розгляд справи.

В судовому засіданні представник АТ «СК «Країна» Сіміч М.О. доводи апеляційної скарги підтримав з підстав, наведених у ній.

Від представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Лабика Р.Р. на адресу апеляційного суду 08.08.2023 року надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

За викладених обставин, апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Обставини справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 18 грудня 2016 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі технічно справного автомобіля марки «Део Ланос» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , в результаті якої останній скоїв наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 , яка рухалася по проїзній частині в попутному напрямку.

ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження, від яких настала її смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 в стаціонарі Херсонської обласної лікарні, що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть №1670 від 28.12.2016 р., свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 30.12.216 р.(а.с.29,30 т.1).

Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2018 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 була застрахована в Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна» згідно полісу №АК/4624183 (а.с.42 т.1).

Позивач ОСОБА_1 є батьком загиблої ОСОБА_3 .

Судом також встановлено і не заперечується сторонами, що до складу сім`ї померлої ОСОБА_3 входили: ОСОБА_1 батько, ОСОБА_6 - мати, ОСОБА_7 - чоловік, ОСОБА_8 - донька.

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 03.02.2016 року, довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 552212, ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності 3 групи загального захворювання, в цій же довідці за висновком МСЕК ОСОБА_1 протипоказані важкі фізичні навантаження, нервово-психічні навантаження, вплив вібрації.

Відповідно до довідки Головного Управління ПФУ в Херсонській області № ОР 35, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в ПФУ і отримує пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн. (а.с.32,33,35 т.1).

Мати ОСОБА_3 - ОСОБА_6 - на час її смерті була непрацездатною, оскільки визнана інвалідом 3 групи загального захворювання безстроково, отримує пенсію в розмірі 1452 грн. Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК від 14.12.2012 року ОСОБА_6 протипоказані важкі фізичні навантаження, вплив іонізуючого випромінювання, вплив токсичних речовин (а.с.34,35 т.1).

ОСОБА_3 за життя працювала на підприємстві споживчої кооперації «Хлібокомбінат Скадовського райст», де отримувала середньомісячний заробіток в розмірі 3417,82 грн.

05.02.2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 надіслали страховій компанії повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

05.02.2019 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до відповідача про виплату страхового відшкодування.

09.09.2019 року страховик перерахував на реквізити представника позивача, ОСОБА_4 суму страхового відшкодування у розмірі 4800,00 грн. та 9800,00 грн.

Мотиви апеляційного суду та застосовані норми права, що регулюють спірні правовідносини.

У відповідності до приписів ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди в розмірі 9600,00 грн ніким із учасників справи не оскаржується. Розмір та спосіб виплати страхового відшкодування скаржником також не оскаржується.

Доводи апелянта зводяться до того, що позивачем не було надано належних та допустимих доказів про те, що він перебував на утриманні загиблої дочки та мав дохід менший від встановленого законом прожиткового мінімуму на місяць, а також, що допомога загиблої доньки була для нього основним та постійним джерелом його існування.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої татті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши у відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вважає його таким, що відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, висновки суду є обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Суд правильно виходив з того, що правовідносини по відшкодуванню шкоди у цій справі виникли під час дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тому такі регулюються нормами Цивільного кодексу України та спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вказаною нормою встановлено, що страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок ДТП настала протягом одного року після ДТП та є її прямим наслідком.

Пунктом 27.2 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно із частиною першою статті 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Поняття «непрацездатні громадянина» надається у статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої непрацездатними вважаються особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги (стаття 202 Сімейного Кодексу України).

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження № 61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач ОСОБА_1 на день смерті доньки був інвалідом 3 групи загального захворювання, отримував пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн., мав обмеження у працевлаштуванні відповідно до висновку МСЕК, його дружина, ОСОБА_6 (мати померлої ОСОБА_3 ) також на день смерті доньки була непрацездатною, оскільки мала 3 групу інвалідності безстроково з обмеженими умовами праці та отримувала пенсію по інвалідності в розмірі 1452 грн.

За вказаних обставин позивач, потребував матеріальної допомоги, одержання якої, він як батько загиблої ОСОБА_3 , мав право відповідно до положень ст.202 СК України від доньки.

Встановивши вказані обставини суд дійшов правильного висновку про те, що позивач ОСОБА_1 , як батько загиблої ОСОБА_3 , відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування шкоди відповідно до ст.1200 ЦК України, оскільки право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які не тільки були на утриманні померлого, а й особи, які мали на день смерті право на одержання від нього утримання.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

За викладених обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що підстави для скасування або зміни рішення суду першої інстанції відсутні, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Повний текст рішення складено 31.08.2023р.

Керуючись ст.374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» залишити без задоволення, рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 09 листопада 2021 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді: В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько