Номер провадження: 22-ц/813/6096/23
Справа № 522/1515/16-ц
Головуючий у першій інстанції Бондар В.Я.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Лозко Ю.П., Стахової Н.В.,

за участю секретаря Пересипка Д.В.

учасники справи: скаржник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , стягувач ОСОБА_3 , суб`єкт оскарження Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2

на протокольну ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року, постановлену Приморським районним судом м. Одеси у складі: судді Бондаря В.Я. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на постанови Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, стягувач: ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

24.03.2023 (зареєстровано 27.03.2023) через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала до суду скаргу на постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, стягувач: ОСОБА_4 .

В обґрунтування скарги зазначила, що 13.03.2023 приватним виконавцем Русецькою О.О. прийнята постанова про відкриття виконавчого провадження № 71281854 на підставі виконавчого листа № 522/1515/16-ц, виданого 16.12.2022 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення з неї на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики у розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ на час винесення рішення 5 234 000 грн, 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 353456 грн та судового збору у розмірі 6890 грн, всього: 5594346,71 грн.

13.03.2023 прийнято постанову про стягнення з неї основної винагороди приватного виконавця у розмірі 766 717,67 грн, арешт коштів та майна накладено на суму 8434394,38 грн, тобто на 2 мільйони більше навіть чим ухвалено у рішенні суду.

У постанові від 13.03.2023 відсутній розрахунок та порядок стягнення основної винагороди. Відповідно до рішення, виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження розмір заборгованості складає 5594346,7 грн, відповідно 10% від вказаної суми дорівнює 559434,67 грн, а не сума зазначена приватним виконавцем.

Посилаючись на те, що приватний виконавець помилково здійснила обрахування основної винагороди від суми заборгованості в доларах по курсу на день прийняття постанови, і яка повинна розраховуватися від суми вказаної у виконавчому листі у гривні, та у разі курсових змін в процесі виконання мала можливість прийняти іншу постанову; при накладення арешту на кошти та майно приватний виконавець розрахувала суму основного боргу на 2072829,62 грн більше ніж зазначено у виконавчому документі; у зв`язку з прийняттям НБУ постанови № 18 від 24.02.2022, якою обмежено продаж іноземної валюти фізичним особам та виконавцям в процесі виконання судових рішень, приватний виконавець не має можливості перерахувати кошти в іноземній валюті стягувачу, а арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що на разі неможливе, просила суд:

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 13.03.2023 у ВП № 71281854 про стягнення з ОСОБА_1 основної винагороди приватного виконавця у розмірі 766717,67 грн;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.03.2023 у ВП № 71281854 про накладення арешту на кошти ОСОБА_1 на суму 8434394,38 грн;

- визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.03.2023 у ВП №71281854 про накладення арешту на майно ОСОБА_1 на суму 8434394,38 грн.

Приватний виконавець Дніпропетровського виконавчого округу Русецька О.О. подала до суду заперечення на скаргу, в яких зазначила, що заборгованість за рішенням суду стягнуто в іноземній валюті, а тому вона правильно розрахувала суму основної винагороди по курсу НБУ станом на 13.03.2023. Доводи заявника про неможливість розраховувати суму основної винагороди від суми визначеної в доларах США спростовуються висновками Верховного суду у постанові від 15.07.2020 при розгляді справи 711/12474/14-ц. Під час зміни курсу долара США під час процедури виконання, що призведе до зміни суми стягнення у еквіваленті гривня, приватний виконавець не позбавлена права прийняти іншу постанову з урахуванням курсових змін, про що також зазначає і сам скаржник. На час відкриття виконавчого провадження 200000 доларів США становило 7313720 грн. Приписи ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» надають виконавцю права накладати арешт на все майно не лише на окремі речі. Застосування постанови НБУ №18 вважає помилковим, адже вона введена на певний час і заявник не вказує, який підпункт з 38 наявних порушила приватний виконавець. Нездійснення виконавчих дій у провадженні, стягнення за яким передбачено в іноземній валюті, призвело б до можливості заявниці за час дії воєнного стану зняти кошти, щоб уникнути в подальшому відповідальності з повернення боргу. 14.03.2023 винесена постанова про виправлення помилки в постанові про стягнення основної винагороди, в якій зазначено розрахунок основної винагороди виконавця та стягнуту основну винагороду у розмірі 20000 дол. США та 35345,67 грн. Постанова приватного виконавця про стягнення основної суми винагороди виноситься в силу закону разом з постановою про відкриття виконавчого провадження, відповідно надання оцінки правомірності спірної постанови може бути надана лише у разі оскарження правомірності дій приватного виконавця щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (том 1, а.с. 161-169).

Арешт накладений приватним виконавцем у відповідності до вимог п. 3 ст. 56 Закону у розмірі стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно та кошти в межах вищезазначеної суми, а також виправлено помилки у таких постановах шляхом конкретизації розрахунку.

У запереченнях на скаргу ОСОБА_4 в особі її представника ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 у повному обсязі з аналогічних підстав, наведених у запереченнях приватним виконавцем (том 1 а.с. 149-155).

В процесі розгляду справи ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» 19 квітня 2023 року (зареєстровано судом 20 квітня 2023 року) та 20 квітня 2023 року подала до Приморського районного суду м. Одеси доповнення до скарги, в яких просила визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо не надання її представнику ОСОБА_2 для ознайомлення всіх матеріалів ВП № 71281854 та зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецьку О.О. надати її представнику ОСОБА_2 для ознайомлення всі матеріали ВП № 71281854; поновити строк на подання скарги щодо скасування постанови про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 року; визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо розрахунку у постанові про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 суми, що підлягає стягненню в загальному гривневому еквіваленті станом на 13.03.2023 у сумі 7 667 176,71 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.04.2023 у ВП № 71281854 про виправлення помилки в процесуальному документі від 14.04.2023 у постанові про стягнення основної винагороди приватного виконавця у сумі 20 000 доларів США та 35 345,67 грн; визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.04.2023 у ВП № 71281854 про виправлення помилки в процесуальному документі від 14.04.2023 у постанові про арешт коштів боржника у сумі 220 000 доларів США та 389 302,38 грн (повний гривневий еквівалент станом на 14.03.2023 складає 8 434 394,38 грн); визнати неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 13.03.2023 у ВП 71281854 про відкриття виконавчого провадження.

Одночасно просила поновити строк на подання даної скарги та посилалася на те, що подання вказаних доповнень обґрунтовує тим, що лише 19.04.2023 на електронну адресу представника заявниці надійшли від приватного виконавця сканкопії ВП № 71281854 за клопотанням ОСОБА_2 від 14.04.2023 про ознайомлення з матеріалами ВП, з якими надано дві нові постанови про виправлення помилки в процесуальному документі від 14.04.2023.

В судовому засіданні 20 квітня 2023 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, занесеною до протоколу судового засідання від 20 квітня 2023 року, на підставі ст. 126 ЦПК України відмовлено в поновленні процесуального строку для подання доповнень до скарги (вхідний номер 34767/23 від 20.04.2023), доповнення залишено без розгляду та повернуто заявнику, а також залишено без розгляду доповнення до скарги (вхідний № 34945/23 від 20.04.2023) та повернуто заявнику (том 1, а.с. 221-222).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 звернулась до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу від 20.04.2023 р., що постановлена протокольно, про відмову у поновлені строку для подання доповнень вх № 34767/23 вх. та № 34945/23 від

20.04.2023 р, залишення без розгляду та повернення скаржнику скасувати, так як ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права (п. а) ч. 1 ст. 499 ЦПК України, ч. 1, 3, 5 ст. 4, ч. 1 ст. 43, ст. 49 ЦПК України.

Доводами апеляційної скарги є те, що висновки суду про пропуск нею строків для подання доповнень до скарги з оскарження оскарження постанов від 14.04.2023 року та дій приватного виконавця щодо ненадання для ознайомлення представнику боржника всіх матеріалів виконавчого провадження є помилковими, оскільки її представник була ознайомлена з постановами від 14.04.2023 р. лише 19.04. 2023 р., як і з матеріалами виконавчого провадження, тому з дати, коли дізналася (19.04.2023р.) до подання скарги пройшло 0 днів (скарга подана 19.04.2023 р.). Також вважає, щосуд помилково дійшов висновку, про пропущений строк щодо вимог про визнання дій приватного виконавця протиправними щодо розрахунку у постанові про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 суми, що підлягає стягненню в загальному гривневому еквіваленті станом на 13.03.2023 року у сумі 7 667 176,71 грн, які приватний виконавець виклала у запереченнях на скаргу від 19.04.2023 року. Суд помилково вважав, що вимоги викладені у пунктах № 3, 4 доповнень (збільшення) до скарги від 19.04.2023 р. та вимоги № 1, що викладена у доповненнях (збільшення) до скарги від 20.04.2023 р., заявлені з пропуском процесуального строку.

Вимога № 3 викладена у доповненнях (збільшення) до скарги від 19.04.2023 про поновлення строку на подання скарги щодо скасування постанови і є клопотанням про поновлення строку на одну з вимог, текст клопотання письмово зазначений у доповненнях (збільшенні) до скарги.

Також зазначає, що ухвалою від 29.03.2023 року суд призначив розгляд справи в загальному порядку, ухвалу про закриття підготовчого провадження та перегляд справи по суті суд не постановляв.

Вважає, що доповнення до скарги є по суті збільшенням вимог, а клопотання подані разом з заявою по суті, а тому суд помилково вважав, що у неї пропущений строк на подання клопотання про поновлення строку на одну з вимог.

Вимога № 1, що викладена у доповненнях (збільшення) до скарги від 20.04.2023 р., на думку представника скаржника, також не заявлена з пропуском строку, так як постанова про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023, яка надійшла скаржнику, відповідала виконавчому листу, тому у боржника не було зауважень до цієї постанови, так як в ній було зазначено про суму у розмірі 200 000 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ на час винесення рішення 5 234 000 (п`ять мільйонів двісті тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок). Але після заперечень приватного виконавця від 19.04.2023 року, які її представник отримала на електронну пошту лише 19.04.2023 р. об 18.13, з`ясувалось, що постанова про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 на суму 7 667 176 (сім мільйонів шістсот шістдесят сім тисяч сто сімдесят шість) гривень 71 копійка.

Отже, 19.04.2023 після того, як її представнику стало відомо, що насправді постанова про відкриття ВП від 13.03.2023 відкрита взагалі на іншу суму, вона одразу в той же день, у строк, що визначений п. а) ч. 1 ст. 499 ЦПК України, подала доповнення до скарги.

Також зазначає, що збільшені у скарзі шляхом подання доповнень до скарги від 19.04.2023 та 20.03.2023 вимоги нерозривно пов`язані з викладеними у скарзі вимогами, тому суд протиправно залишив без розгляду вказані вимоги з підстав, що такі вимоги необхідно розглядати в окремій скарзі.

Посилання суду на те, що нормами чинного цивільного процесуального законодавства України не передбачено подання доповнень або уточнень до скарги, вважає ознаками надмірно формалістичного підходу, що позбавило її засобу судового захисту, наданого національним законодавством, що відповідає судовій практиці та практики Європейського суду з прав людини щодо розуміння поняття «пуризм» (надмірний формалізм).

Від приватного виконавця Дніпропетровського виконавчого округу Русецької О.О. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що судом правомірно відмовлено скаржнику у поновленні пропущеного строку оскарження постанови про відкриття провадження, яку, як зазначено у скарзі представником скаржника, отримано ОСОБА_1 через застосунок ДІЯ 13 березня 2023 року, а тому твердження скаржника про те, що їй стало відомо про винесення постанови про відкриття провадження лише 19 квітня 2023 року є хибним та не відповідає дійсності.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити.

Приватний виконавець Дніпропетровської області Русецька О.О. не визнала апеляційну скаргу та підтримала доводи свого відзиву на неї.

Представник стягувача Валянської Н.В. вважала апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати. Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Судом встановлено, що 20 квітня 2023 року під час розгляду справи в судовому засіданні судом вирішувалося, зокрема, питання щодо клопотання ОСОБА_1 про прийняття до розгляду доповнень до скарги на дії/бездіяльність/рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні № 71281854.

Вказане питання розглядалося на підставі поданих ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 19.04.2023 та 20.04.2023 доповнень до скарги.

За наслідками розгляду питання щодо клопотання ОСОБА_1 про прийняття до розгляду доповнень до скарги на дії/бездіяльність/рішення приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни у виконавчому провадженні № 71281854 та поновлення строку на подання скарги протокольною ухвалою суду від 20 квітня 2023 року з посиланням на вимоги ст. 126 ЦПК України було відмовлено представнику у поновленні процесуального строку для подання доповнень до скарги від 19 квітня 2023 року, та як наслідок - залишено доповнення до скарги від 19 квітня 2023 року та 20 квітня 2023 року без розгляду та повернуто заявнику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу від 20 квітня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 було пропущено процесуальний строк для подання доповнень до скарги, доказів поважності причин пропуску процесуального строку не надано, що стало підставою для застосування передбачених статтею 126 ЦПК України наслідків у вигляді залишення поданих доповнень до скарги без розгляду.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що доповнення до скарги на рішення, дії, бездіяльність приватного виконавця не можуть бути прийняті до розгляду, оскільки подання таких цивільним процесуальним законодавством зважаючи на скорочені строки розгляду цієї категорії справ не передбачено та повернув подані доповнення скаржнику.

Судом першої інстанції роз`яснено заявнику право на звернення до суду з окремим документом щодо оскарження вказаних ним у доповненнях постанов.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи.

Для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм (див: постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року в справі № 519/2-5034/11).

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом (стаття 449 ЦПК України).

Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі (абзац 1 частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження»).

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (статті 123 ЦПК України).

Системний аналіз вказаних процесуальних норм свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19) зроблено висновок, що «з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 листопада 2020 року у справі № 439/1493/15-ц (провадження № 61-7804св19) зроблено висновок по застосуванню статті 449 ЦПК України та вказано, що «такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій. При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті б Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи».

Для правильного застосування передбачених статтею 126 ЦПК України наслідків пропущення процесуального строку, перш за все слід встановити, чи встановлений законом та який саме строк для вчинення відповідної процесуальної дії, а для застосування зазначених наслідків пропуску учасником справи строку на звернення до суду із скаргою на рішення, дії, бездіяльність виконавця - слід визначитися із предметом такого оскарження по теперішній справі.

Законодавцем не встановлений строк, протягом якого учасник виконавчого провадження може звернутися до суду із доповненням або уточненням своєї скарги.

Вказане не свідчить про те, що будь-які дії/бездіяльність виконавця мають розглядатися в одному, один раз відкритому провадження.

Проте частина доповнень та уточнень ОСОБА_1 , як-то про визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.04.2023 у ВП № 71281854 про виправлення помилки в процесуальному документі від 14.04.2023 у постанові про арешт коштів боржника у сумі 220 000 доларів США та 389 302,38 грн (повний гривневий еквівалент станом на 14.03.2023 складає 8 434 394,38 грн) не може бути самостійним предметом оскарження, оскільки виправлення помилки може розглядатися лише разом із постановою, в яку такі виправлення внесені.

Такі постанови є предметом оскарження по теперішній справі.

Що стосується вимог доповнень про визнання неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо не надання її представнику ОСОБА_2 для ознайомлення всіх матеріалів ВП № 71281854 та зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецьку О.О. надати її представнику ОСОБА_2 для ознайомлення всі матеріали ВП № 71281854; поновлення строку на подання скарги щодо скасування постанови про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 року; визнання неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 13.03.2023 у ВП 71281854 про відкриття виконавчого провадження, то таке є самостійним предметом оскарження, відмінним від предмета оскарження по теперішній справі.

У разі передачі такої скарги судді, в провадженні якого вже перебуває скарга на інші дії виконавця в межах того самого виконавчого провадження, суд має вчинити відповідну до ЦПК України процесуальну дію як до нового предмета оскарження.

Натомість, вирішивши питання про застосування до такого передбачених ст. 126 ЦПК України наслідків у вигляді відмови у поновлення пропущеного процесуального строку, залишення їх без розгляду та повернення, суд припустився помилки у вчиненні відповідної процесуальної дії, оскільки помилково вважав пропущеним строк на подання доповнень, який законом для подання таких доповнень не встановлений.

Так само, помилково зроблений висновок судом і про застосування судом передбачених ст. 126 ЦПК України наслідків для доповнень і уточнень щодо визнання протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни щодо розрахунку у постанові про відкриття ВП № 71281854 від 13.03.2023 суми, що підлягає стягненню в загальному гривневому еквіваленті станом на 13.03.2023 у сумі 7 667 176,71 грн; визнання неправомірною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни від 14.04.2023 у ВП № 71281854 про виправлення помилки в процесуальному документі від 14.04.2023 у постанові про стягнення основної винагороди приватного виконавця у сумі 20 000 доларів США та 35 345,67 грн.

Вказані вимоги хоча і є доповненнями до скарги заявниці на постанови, які є предметом оскарження по теперішній справі, але останні мають розглядатися за правилам КАСУ.

Отже, наведені доводи апеляційної скарги частково спростовують правильність висновку суду першої інстанції, які ґрунтуються на власному помилковому тлумаченні норм цивільного процесуального законодавства.

Оскільки питання про можливість прийняття доповнень та уточнень до скарги на дії приватного виконавця судом у справі вирішено з порушенням норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали та часткового порушення прав скаржника на вільний доступ до правосуддя та до належного суду, то відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційна скарга є такою, що задовольняється частково, оскільки вимогою апеляційної скарги є задоволення скарги від 23.03.2023 з урахуванням доповнень (збільшення) вимог, а згідно ст. 379 ЦПК України, скасовуючи ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, апеляційний суд має вчинити лише таку процесуальну дію як направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, вказавши суду на допущені ним певні порушення процесуального закону, і вказаною нормою не передбачено вирішення апеляційним судом питання про те, яку саме дію слід вчинити суду. Крім того, апеляційний суд в силу своїх повноважень має переглядати судове рішення, у той час, коли суд припустився помилки під час вирішення питання щодо вказаних доповнень та помилково застосував вимоги ст. 126 ЦПК України.

Керуючись ст. 362, 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року задовольнити частково.

Скасувати протокольну ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 20 квітня 2023 року про відмову у поновленні строку на подання доповнень до скарги на дії/бездіяльність у виконавчому провадженні № 71281854, залишення їх без розгляду та повернення і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 15 вересня 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: Ю.П. Лозко

Н.В. Стахова