Справа № 150/137/23
Провадження № 22-ц/801/1831/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Суперсон С. П.
Доповідач:Сало Т. Б.
УХВАЛА

19 вересня 2023 рокуСправа № 150/137/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів Ковальчука О.В., Якименко М.М., секретар Луцишин О.П., розглянувши клопотання адвоката Піпка Андрія Миколайовича про витребування висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору при розгляді у відкритому судовому засіданні апеляційної скарги ОСОБА_1 ,

встановив:

На розгляді апеляційного суду знаходиться апеляційна скарга ОСОБА_1 на заочне рішення Чернівецького районного суду Вінницької області від 03 травня 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітнього онука ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Орган опіки і піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області, про позбавлення батьківських прав.

15 вересня 2023 року від представника позивача ОСОБА_2 адвоката Піпка А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу разом із доданими до нього клопотаннями (про визнання обов`язковою явки відповідача; про визнання обов`язковою явки дитини та про виклик свідків).

19 вересня 2023 року через канцелярію суду від адвоката Піпка А.М. надійшло клопотання, в якому він просив витребувати до суду в органу опіки та піклування Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області висновок щодо розв`язання спору відносно позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналогічне клопотання надійшло 19 вересня 2023 року через підсистему «Електронний суд».

Як пояснив в судовому засіданні адвокат Піпко А.М., він просить витребувати в органу опіки та піклування висновок, який буде новим, «свіжим», так як дитина вже тривалий час проживає з бабусею і постійно перебуває під наглядом органу опіки та піклування.

19 вересня 2023 року у судовому засіданні в задоволенні клопотання ОСОБА_4 було відмовлено з тієї підстави, що в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, доданий до позову позивачем. Суд першої інстанції взяв до уваги цей висновок як доказ, надавши йому оцінку. А оскільки суд апеляційної інстанції переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, і перевіряє законність рішення суду за наявними в справі доказами і додатково поданими, тому подання висновку щодо розв`язання спору на стадії перегляду справи буде суперечити загальним правилам цивільного судочинства (процесу).

Після оголошення ухвали апеляційним судом про відмову в задоволенні цього клопотання адвокат в судовому засіданні зазначив суду, що повторно буде заявляти таке клопотання. Після цих слів колегія суддів наголосила адвокату, що повторне заявлення такого ж клопотання з цих же підстав може бути розцінено судом як зловживання адвокатом його процесуальними правами і суд попередив його про наслідки цього.

Однак, після надання учасниками справи всіх пояснень та відповідей на поставлені питання, після допиту дитини адвокат ОСОБА_4 знову заявив клопотання про витребування цього ж доказу - висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору. Мотив заявленого клопотання був лише один: «вислухавши сторін та допитавши дитину, необхідно витребувати такий висновок».

Колегія суддів видалилася до нарадчої кімнати для розгляду клопотання представника позивача. Апеляційний суд ухвалив клопотання адвоката Піпка А.М. залишити без розгляду через зловживання останнім своїми процесуальними правами.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина третя статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

У постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №910/1873/17 визначено, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом.

Формулювання «зловживання правом» необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, «injuria».

Термін «зловживання правом» свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - винесення законного та обґрунтованого рішення, а також створення особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав, а також прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (схожі висновки викладено Верховним Судом у постанові від 12 серпня 2019 року у справі №905/945/18 та у постанові від 16 жовтня 2019 року у справі №906/936/18).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства.

У п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України зазначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення. Цей перелік не є вичерпним.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що адвокат Піпко А.М. вперше подав клопотання про витребування висновку органу опіки та піклування не з відзивом на апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 360 ЦПК України, а за пів години до судового засідання.

Разом з цим, це клопотання апеляційний судом було розглянуте, в задоволенні клопотання було відмовлено з вищенаведених мотивів.

Оголосивши судове рішення (ухвалу), адвокат, з незрозумілих суду причин, наголосив, що повторно заявить це клопотання.

Колегія суддів, керуючись принципами цивільного судочинства (пропорційності, змагальності, диспозитивності) наголосила адвокату щодо недопущення зловживання ним своїми правами, оскільки повторне заявлення такого клопотання з цих же підстав може бути розцінено судом як зловживання процесуальними правами в силу ст. 44 ЦПК України.

Адвокат Піпко А.М., який має значний досвід адвокатської діяльності, досконало знаючи вимоги ЦПК України, в тому числі порядок розгляду апеляційної скарги, в порушення вимог ст. 360 ЦПК України подав клопотання про витребування висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору окремо від відзиву на апеляційну скаргу. Отримавши мотивовану відмову в задоволенні цього клопотання, адвокат повторно заявляє таке ж клопотання, при цьому не вказуючи інших, відмінних від перших, мотивів такого клопотання.

Та обставина, що таке клопотання повторно заявляється після опитування всіх учасників справи, в тому числі допиту дитини, на переконання апеляційного суду, не може бути новою підставою або іншою обставиною, яка б давала право адвокату заявляти повторно таке ж клопотання.

Заявляючи повторно клопотання заявник повинен фактично спростувати попередні мотиви суду за результатами розгляду першого клопотання або довести, що мотиви суду, з яких було вперше відмовлено, вже не актуальні і таке клопотання може бути задоволено з інших підстав.

Однак, адвокат Піпко А.М. і не намагався обґрунтувати необхідність повторного розгляду та необхідність задоволення такого клопотання.

Отже, повторно заявлене клопотання є явно безпідставним.

Крім цього, адвокат Піпко А.М., надіючись на задоволення цього клопотання судом знав, що цим самим призведе до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

Підсумовуючи, апеляційний суд доходить до переконання, що клопотання ОСОБА_4 є завідомо безпідставним, його подання суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, оскільки повторне заявлення клопотання, яке вже вирішено судом, за обставин даної справи спрямоване на затягування розгляду справи.

За таких обставин, повторне заявлення ОСОБА_4 завідомо безпідставного клопотання суд визнає зловживанням ним процесуальними правами та, враховуючи те, що адвокат знехтував зауваженням колегії суддів щодо неприпустимості зловживання ним процесуальними правами, вважає за необхідне застосувати наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України - залишити клопотання без розгляду.

Частиною четвертою статті 44 ЦПК України визначено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 1 січня 2023 року становить 2 684 грн.

З огляду на зловживання адвокатом Піпком А.М. процесуальними правами, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати до нього один із видів заходу процесуального примусу штраф, визначивши його в розмірі, який буде необхідним та достатнім для попередження недобросовісного виконання представником його процесуальних обов`язків - один прожитковий мінімум для працездатних осіб, що становить 2 684 грн.

Керуючись ст. 44, 143, 148, 259, 260, 271, 381 ЦПК України,

ухвалив:

Визнати, що подання адвокатом Піпко Андрієм Миколайовичем клопотання про витребування висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору є зловживанням процесуальними правами.

Клопотання адвоката Піпко Андрія Миколайовича про витребування висновку органу опіки та піклування щодо розв`язання спору залишити без розгляду.

Застосувати до адвоката Піпко Андрія Миколайовича (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні, та стягнути з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді О.В. Ковальчук

М.М. Якименко