Справа № 147/907/23
Провадження № 2/147/256/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Мудрак А.М.,

з участю секретаря Подолян Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФІНФОРС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позовної заяви покликаються на те, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи TOB «СС ЛОУН» було укладено електронний кредитний договір 1758040-А. Кредитний договір було укладено на підставі Правил надання коштів в кредит TOB « СС ЛОУН», затверджених наказом TOB «СС ЛОУН» № 1406-1 від 14.06.2021, які розміщені у вільному доступі на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН». Згідно з пунктом 2.6.1. кредитного договору загальний розмір наданого кредиту складає 12000 грн. Строк кредиту з 22.12.2021 по 20.01.2022 включно. ТОВ «СС ЛОУН» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором, надало кредит в сумі 12000 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. У встановлений термін 20.01.2022 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору в зв`язку з чим, а також керуючись умовами зазначеного кредитного договору, умовами додаткової угоди до кредитного договору (автопролонгація) від 22.12.2021 кредитний договір було автопролонговано, в зв`язку з цим строк користування кредитом було продовжено на 20 календарних днів, тобто до 09.02.2022 включно. У встановлений строк нової узгодженої дати повернення кредиту 09.02.2022 відповідач не виконав свої боргові зобов`язання за кредитним договором в зв`язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість перед кредитором в розмірі 12 000,00 грн. - тіло кредиту та 14 340,00 грн. нараховані проценти.

Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед кредитором, 17.01.2023 між ТОВ «СС ЛОУН», як клієнтом, та ТОВ «ФІНФОРС» було укладено договір факторингу № 6, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Як вбачається з Витягу з реєстру прав грошових вимог від 28.06.2023 (додаток №2 до договору факторингу) ТОВ «СС ЛОУН» 17.01.2023 відступило на користь ТОВ «ФІНФОРС» право вимоги за кредитним договором 1758040-А від 22.12.2021 на загальну суму 26 340,00 грн. Про відступленням ТОВ «ФІНФОРС» права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «СС ЛОУН» повідомило позичальника шляхом направлення 17.01.2023 на електронну адресу позичальника електронного листа.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. В зв`язку з неналежним виконанням свого обов`язку перед ТОВ «ФІНФОРС» позивач просить стягнути з відповідача 26340 грн. заборгованості за кредитним договором та понесені ними судові витрати по сплаті судового збору та витрат за надання правничої допомоги в сумі 7000 грн.

Ухвалою судді від 14 липня 2023 року прийнято позовну заяву, призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

01 серпня 2023 року представником відповідача адвокатом Пузіним Д.М. подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позовні вимоги в зазначеній цивільній справі не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідачка ОСОБА_1 кредитні договори в електронному вигляді з будь-якими фінансовими установами не укладала та не підписувала, електронного підпису або електронного цифрового підпису не отримувала. Матеріали справи містять копію договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту, графік платежів, який є додатком до вказаного договору, і паспорт споживчого кредиту, де зазначено, що їх підписання здійснено клієнтом за допомогою електронного підпису. Позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. На цей час відсутні будь-які докази, що підтверджують перерахування будь - якими фінансовими установами коштів відповідачці згідно із договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту та отримання саме відповідачем вищезазначених коштів. А також відсутні будь-які підтвердження отримання відповідачем повідомлень про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором. Стверджує, що позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачці. Тобто, відповідно до законодавства, відповідачем не було вчинено дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, та не надано доказів саме про реєстрацію відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Тому просить відмовити у позові повністю.

15 серпня 2023 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що відзив є необгрунтованим, твердження, викладені в ньому безпідставні. Твердження відповідача про те, що матеріали справи не містять доказів, що підписувались відповідачем, є надуматними, оскільки додатки до позовної заяви підписані одноразовими цифровим ідентифікатором. Підписання кредитного договору №1758040-А від 22.12.2021 одноразовим цифровим ідентифікатором f91208 разом з додатковою угодою відбувалось виключно після підписання та ознайомлення з паспортом кредиту та проставлення відповідних позначок у ІТС первісного кредитора. Зазначили, що додатки до позовної заяви (додатки № 12 - 13) містять всі зазначені відповідачем документи підписані одноразовими цифровимідентифікатором відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що передбаченоправилами надання коштів в кредит, що містяться в матеріалах справи.

Щодо реєстрації та підписання паспорту кредиту, кредитного договору варто вказати, що матеріали справи містять світлини надані первісним кредитором про покрокову реєстрацію відповідача на сайті первісного кредитора. Також вказують, що паспорт та сам кредитний договір № 1758040-А містить інформацію, що даний кредитний договір підписується за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора з боку відповідача та факсимільним відтворенням підпису з накладенням печатки зі сторони кредитора. Відповідач свідомо вводить суд в оману звертаючи увагу суду на закон, що не регулює суспільних відносин, що склалися між кредитором та боржником в рамках договору № 1758040-А.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, одночасно з позовною заявою надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому зазначив, що у разі неявки відповідача не заперечують проти заочного рішення на підставі наявних в матеріалах справи доказів, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, представником відповідача адвокатом Пузіним Д.М. 12.09.2023 на електронну адресу суду подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та її представника, проти задоволення позову заперечують з підстав, викладених у відзиві на позов.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України, враховуючи, що останні скористались своїми процесуальними правами.

З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

Згідно з ст. ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 22 грудня 2021 року між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір №1758040-А (а.с.47-56), а також підписано паспорт кредиту (а.с.44-46).

Електронний кредитний договір було укладено за допомогою Інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «СС Лоун», на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС ЛОУН», затверджених наказом ТОВ СС Лоун №1406-1 від 14 червня 2021 року (а.с.15-23).

Підписом, згідно з яким відповідач погодився на укладення договору, є електронний підпис одноразовим ідентифікатором f91208.

Відповідно до п.2.1 договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору.

Згідно з п.2.6.1 п.2.6.4 договору кредитор надав відповідачу кредит в сумі 12000,00 грн. на строк з 22.12.2021 по 20.01.2022 включно. Запланована дата повернення кредиту 20.01.2022. За користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою 0,4975 % від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 475,96 % (а.с.48).

Відповідно до п.2.6.5 договору загальна вартість кредиту становить 13791,00 грн.

Згідно з п.2.6.6 договору сума до повернення 13791,00 грн.

Відповідно до п.4.6 та п.4.7 договору після схвалення/відхилення кредитодавцем заявки позичальника на видачу кредиту, позичальнику на електронну пошту та на його номер телефону приходить повідомлення про таке схвалення/відхилення заявки кредитодавцем. Для підписання договору позичальником використовується одноразовий ідентифікатор, який надсилається позичальнику у вигляді буквенно-цифрового коду шляхом sms-повідомлення на номер телефону, зазначений позичальником при реєстрації на сайті кредитодавця, або повідомленням через його особистий кабінет, або іншими альтернативними каналами передачі повідомлень. Зазначений код ідентифікує особистість позичальника, є електоронним підписом одноразовим ідентифікатором, та використовується для підписання кредитного договору й інших документів. Позичальник підтверджує, що використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є аналогом власноручного підпису позичальника та вважається вчиненим особисто позичальником, а документи, підписані таким шляхом, є аналогом документів, підписаних на паперовому носії, і мають повну юридичну силу.

Відповідно до п.5.1 вказаного договору позичальник має право продовжити строк користування кредитом. Для продовження строку користування кредитом, позичальник сплачує кредитодавцю нараховані проценти за ту кількість днів, на яку бажає продовжити строк.

Згідно з п.5.2 договору у разі не сплати позичальником заборгованості до закінчення строку дії договору та не продовження строку дії договору, кредитодавцем застосовується автопролонгація з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Позичальник, який підписує даний договір, дає згоду на його автопролонгацію - продовження строку дії договору з дня запланованої дати повернення кредиту ще на 20 календарних днів. Позичальник вважається таким, що прострочив повернення кредиту у разі, якщо він не повернув кредит і не продовжив строк користування кредитом до дня закінчення дії строку автопролонгації.

22.12.2021 між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 було укладено угоду до кредитного договору №1758040-А від 22.12.2021 (автопролонгація), відповідно до умов якої: загальна сума кредиту 12000 грн. Строк пролонгації з 21.01.2022 по 09.02.2022 включно. Запланована дата повернення кредиту 09.02.2022 (п.1.1-п.1.3 угоди). За користування кредитом в період пролонгації позичальник сплачує кредитору проценти за підвищеною процентною ставкою 2,99% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, реальна річна ставка при цьому становить 34841.28% (п.1.4., п.1.5 угоди). Загальна вартість кредиту з урахуванням відсотків становить 26340 грн. (п.1.6 угоди) (а.с.57 на звороті, а.с.58), яка також підписана позичальником ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором f91208.

Довідкою №17/01-С від 17.01.2023 виданою ТОВ «СС ЛОУН» підтверджено заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 22.12.2021 №1758040-А в сумі 26340 грн., з яких: сума кредиту - 12000 грн., сума відсотків - 14340 грн. (а.с.59).

На підтвердження отримання кредиту позивачем в якості доказів надано суду скрін-шоти покрокової реєстрацію відповідача ОСОБА_1 в особистому кабінеті (а.с.24-32), та відповідні сторінки з Веб-сайту та ІТС Товариства (а.с.33-43).

Також встановлено, що факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 12000,00 грн. відповідачу ОСОБА_1 підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІН ПЕЙ», зі змісту якої вбачається інформація про: дату проведення платежу 22.12.2021; призначення платежу, що в свою чергу містить taxNumber: (тобто вказаний РНОКПП отримувача кредитних коштів за договором № 1758040-А від 22.12.2021) та статус платежу: підтверджено, що свідчить про отримання кредитних коштів відповідачем (а.с.66).

Крім того, укладення кредитного договору та перерахування коштів підтверджено карткою рахунку 376 за НОМЕР_1 (а.с.60) та витягом з реєстру наданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу ТОВ «ФК «ФІН ПЕЙ» (а.с.61).

Позивачем в якості доказів організації взаємодії розрахунків з позичальниками надано суду договір №01122020 від 01.12.2020 укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та ТОВ «ФК «ФІН ПЕЙ» (а.с.62-65), дійсність та умови якого сторонами під сумнів не ставляться та не оспорюються, тому приймається в якості належного та допустимого доказу.

Крім того, позивачем в якості доказів надано суду роздруківку листування позивача та відповідача ОСОБА_1 (а.с.119-123), з якої вбачається, що сторони намагались домовитись про розрахунок заборгованості та його сплату, та про те, що відповідачу відомо про наявність заборгованості та передачу прав вимоги до позивача.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Із прийняттям Закону України "Про електронну комерцію" №675-VIII від 03 вересня 2015 року на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,

Відповідно до ч.3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 зазначеного Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6 ст. 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст. 11 Закону № 675-VIII).

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Згідно з ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

Важливо щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу вимог ч.1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.

Тобто без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт ТОВ «СС ЛОУН» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, надання своїх персональних даних, в тому числі номера банківської картки, кредитний договір між ОСОБА_1 та товариством не був би укладений, а грошові кошти не були б їй перераховані.

Позивачем підтверджено факт укладення кредитного договору з ОСОБА_1 та отримання грошових коштів, оскільки між сторонами було погоджено порядок підписання даного договору у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника передбачених законом невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Твердження представника відповідача, вказані у відзиві на позов, про те, що позивачем не підтверджено, що саме ОСОБА_1 була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, суд оцінює критично, оскільки як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку, що свідчить про укладення кредитного договору з дотриманням встановленої законом форми правочину.

Щодо тверджень відповідача про неналежність і недопустимість поданих позивачем доказів слід зазначити наступне.

ТОВ «ФІНФОРС» разом з позовом були подані паперові копії електронних доказів, відповідно до ч.3 ст. 100 ЦПК України. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20 зазначено, що учасник справи на обгрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ у таких формах: оригінал; електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії не робить такий доказ недопустимим.

Не вважається порушенням норм процесуального права не дослідження оригіналу електронного доказу за наявності в матеріалах справи паперових копій цих доказів та за відсутності обгрунтованих сумнівів у їх відповідності оригіналу (постанова ВС від 28.04.2021 р. у справі №234/7160/20, постанова ВС від 18.06.2021 р. у справі №234/8079/20).

Суд, враховуючи позицію викладену у постанові Верховного Суду від 30.10.2019 у справі №711/9146/16-ц, не приймає в якості доказів роздруківку листування позивача з відповідачем, оскільки даний доказ поданий з порушенням, виготовлені, видані та засвідчені копії не власником відповідного інтернет-ресурсу або провайдером. Однак оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, вони містять відомості про те, що відповідач ОСОБА_1 уклала кредитний договір з ТОВ «СС ЛОУН».

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, відповідно до якого будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК або ГК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).

З наявного в матеріалах справи кредитного договору №1758040-А від 22.12.2021 року (з урахуванням додаткової угоди) сторони визначили, що розмір коштів, який підлягає сплаті по договору, складає 26340,00 грн., з яких: 12000,00 грн. тіло кредиту, 14340 грн. проценти за користування кредитом та мають бути повернуті 09.02.2022, що підтверджується графіком платежів (а.с.58 на звороті).

Відповідачем щодо розміру заборгованості заперечень не надавалось.

Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. У зобов`язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. Якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (ст. 510 ЦК України).

На підтвердження обставин про те, що позивач є правонаступником, суду надано договір факторингу №6 від 17.01.2023, згідно з умовами якого ТОВ «СС ЛОУН» відступило ТОВ «Фінфорс» права кредитора, зокрема, і по кредитному договору №1758040-А від 22.12.2021, де боржником є ОСОБА_1 (а.с.67-75).

Відповідно до п.1.2 договору факторингу право вимоги до боржників відбувається в момент підписання сторонами Реєстру прав грошових вимог згідно з додатком №1, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права грошових вимог.

Зазначений Реєстр є невід`ємною частиною договору факторингу, укладався під час укладання самого договору факторингу.

З витягу з реєстру прав грошових вимог до договору факторингу №6 від 17.01.2023, в п.1 боржником зазначена ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , номер договору 1758040-А від 22.12.2021, розмір фінансового активу 26340,00 грн. (а.с.75).

17.01.2023 ТОВ «СС ЛОУН» на електронну адресу відповідача надсилався лист про відступлення прав вимоги за кредитним договором від 22.12.2021 відповідно до договору факторингу (а.с.76).

З довідки вих.№28/06-Ф від 28.06.2023 наданої ТОВ «ФІНФОРС» вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 28.06.2023 наявна заборгованість за кредитним договором 1758040-А від 22.12.2021 в розмірі 26340,00 грн. (а.с.77).

Згідно з ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За висновками Верховного Суду України, що викладені у постанові № 6-979цс15 від 23 вересня 2015 року, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним.

Якщо боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, правильним є стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Доказів належного виконання кредитного зобов`язання ОСОБА_1 на користь первісного кредитора матеріали справи не містять.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з ч.1 ст. 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у ст. 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Інші заперечення відповідача суд оцінює критично з огляду на обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх заперечень, що передбаченого положенням ч.1 ст. 81 ЦПК України.

Відповідач до відзиву жодних письмових належних і допустимих доказів не долучив. Всі нарахування здійснювались виключно первісним кредитором, що й підтверджується вказаним вище розрахунком, отже позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості, яка виникла на момент переходу до нього права вимоги по кредитному договору.

Таким чином, відповідач мав повернути кредит в обумовлений сторонами строк, але взятих на себе зобов`язань не виконав, а тому позовні вимоги ґрунтуються на законі та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Крім того позивачем ставиться вимога про стягнення з відповідача усіх понесених витрат, а саме судового збору та витрат за надання правничої допомоги в сумі 7000,00 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до платіжної інструкції №3284 від 27.06.2023 позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в розмірі 2684,00 грн. (а.с.6).

З огляду на викладене, необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження даного принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.1, ч.2, ч.3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Щодо попереднього визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто зазначити, що застосування відповідних положень ст. 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників. У разі неподання попереднього розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки наведені Верховним Судом у постановах від 12.12.2019 у справі № 922/1897/18, від 24.12.2019 у справі № 909/359/19, від 13.02.2020 у справі № 911/2686/18, від 19.02.2020 у справі № 910/16223/18, від 21.05.2020 у справі № 922/2167/19, від 10.12.2020 у справі № 922/3812/19.

Відповідно до ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

У якості доказів понесених витрат та правильного розрахунку суми витрат на правничу допомогу позивачем надано суду:

ордер на надання правничої допомоги від 06.06.2023 (а.с.78);

додаток до договору про надання правової допомоги від 20.02.2023, датований 06 червня 2023 року, відповідно до якого Адвокатське бюро «Герман Гурський та партнери» та ТОВ «ФІНФОРС» уклали цей додаток до договору про наступне: замовник доручає виконавцю стягнути з боржника ОСОБА_1 в судовому порядку суму боргу за кредитним договором №1758040-А від 22.12.2021, а також суму будь-яких витрат, що будуть понесені замовником та/або виконавцем і які є необхідними з метою стягнення суми боргу з боржника в примусовому порядку, для чого виконавець зобов`язується надати замовнику наступну правову допомогу: оформлення документів щодо надання правничої (правової) допомоги (додаток до договору про надання правової допомоги, ордер адвоката) розмір гонорару 500 грн. (0,5 год.); збір та аналіз доказів, формування правової позиції, визначення підсудності справи та платіжних реквізитів для сплати судового збору 1500 грн. (1,5 год.); складання позовної заяви, її друк та підписання (в 2-х примірниках) 2500 грн. (2,5 год.); формування додатків (доказів) до позовної заяви, засвідчення копій документів (для суду та відповідачу) 1000 грн. (1 год.); складання будь-яких процесуальних заяв, клопотань, заперечень, тощо в суді І інстанції 1000 грн. (1 год.); відправка позову до суду, формування матеріалів адвокатського досьє по справі 500 грн. (0,5 год.), загальна сума 7000,00 грн. (а.с.79).;

платіжну інструкцію №3274 від 27.06.2023 про перерахунок коштів в сумі 7000грн на рахунок АБ «Герман Гурський та партнери» (а.с.81).

Із документів вбачається, що загальна вартість наданих адвокатським бюро послуг з примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 становить 7000 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Аналогічний висновок викладений у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 по справі №911/3586/21.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНФОРС» слід стягнути 2000 грн. судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

Керуючись ст. ст. 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС» () заборгованість за кредитним договором 1758040-А від 22.12.2021 в сумі 26340,00 грн. (двадцять шість тисяч триста сорок гривень 00 коп.), 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.) сплаченого судового збору, та 2000,00 грн. (дві тисячі гривень 00 коп.) витрат за надання правничої допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду судом.

Повне ім`я сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНФОРС», , адреса місцязнаходження: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, буд.4/6, корп. В, каб.508-2;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 15 вересня 2023 року.

Суддя А.М. Мудрак