ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 вересня 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/6977/23

Головуючий у першій інстанції - Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1161/23

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів - Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2023 року (проголошено о 8:55, повний текст складено 05.07.2023) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

УСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання в Комунальному закладі «Чернігівський музичний коледж ім. Л.М.Ревуцького» починаючи з дати подачі позову і до закінчення нею навчання до 30.06.2025 включно.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 . Донька з вересня 2021 року навчається в Комунальному закладі «Чернігівський музичний коледж ім. Л.М. Ревуцького» на денній формі навчання та потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає, хоча має можливість, як фінансову, так і за станом здоров`я.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.07.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на повнолітню дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісяця на період її навчання в Комунальному закладі «Чернігівський фаховий музичний коледж ім. Л.М. Ревуцького» до 30 червня 2025 року, але не більше як до досягнення нею 23 років, починаючи з 15 травня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким закрити провадження у справі; стягнути з позивача, на його користь понесені витрати по даній праві.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Заявник зазначає, що утримувані з нього аліменти становлять 41,66% його заробітку, що перевищує встановлену ч. 5 ст. 183 СК України частку.

Указує, що судом не враховано його стан здоров`я та матеріальне становище, наявність на його утриманні непрацездатної матері, інших дітей.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що дочка сторін ОСОБА_3 продовжує навчання на денній формі і потребує матеріальної допомоги, а відповідач працює і може таку допомогу надавати.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

Судом встановлено, що сторони з 22.11.2003 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.10.2016 (а.а. 3-4). Від шлюбу мають двох доньок ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 6).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2164 від 11.05.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 09.10.2003, ОСОБА_3 з 22.03.2005 та ОСОБА_4 з 27.11.2012 (а.с. 7).

Відповідно до довідки КЗ «Чернігівський фаховий медичний коледж ім. Л.М. Ревуцького» Чернігівської обласної ради № 170 від 11.05.2023 ОСОБА_3 навчається на 2-му курсі відділу народних інструментів у даному закладі на денній формі навчання, терміном з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с. 8).

Із довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 3249 від 21.06.2023 про склад зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб вбачається, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_2 (а.с.26, 49).

ОСОБА_2 працює на ТОВ «Чернігівський автозавод» начальником цеху зовнішнього і внутрішнього облицювання з окладом згідно штатного розкладу в розмірі 7 840 грн, його дохід за період з січня 2022 року по травень 2023 року без урахування аліментів склав 232 872,56 грн, що підтверджується довідками ТОВ «Чернігівський автозавод» № 51/ОК від 23.06.2023 та № 13 від 03.08.2023 (а.с. 40 - 41).

За відповідачем зареєстрований транспортний засіб - автомобіль марки ВАЗ, 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право керування яким має ОСОБА_1 (а.с. 42).

Мати відповідача - ОСОБА_5 , 1949 року народження, є пенсіонером за віком, отримує пенсію за віком у розмірі 3 736,86 грн (а.с. 50. 51).

На підтвердження стану здоров`я відповідачем надані довідки про проходження діагностичного обстеження легень (а.с. 24, 25).

З 01.06.2023 у Деснянському відділі ДВС у м. Чернігові Східного міжрегіонального управління МЮ перебуває виконавче провадження з виконання судового наказу, виданого 29.05.2023 Деснянським районним судом м. Чернігова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліментів на неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 15.05.2023 до досягнення дитиною повноліття (а.с. 27, 31).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України.

За правилами ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України встановлені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі №748/2340/17 зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

Наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) є обов`язковою складовою сукупності юридичних фактів, на підставі яких виникає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27.10.1993).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін.

Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 17.04.2018 у справі № 200/11343/14-ц, в якій з метою ефективного гарантування права на справедливий суд відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постановах від 30.09.2015 у справі № 6-780цс15 та від 11.10.2017 у справі № 6-1374цс17.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання своєї повнолітньої дочки, що продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує такої допомоги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання у розмірі 1/6 частки усіх видів його заробітку до закінчення навчання.

При цьому районним судом враховано стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, стягнення з нього аліментів на неповнолітню дитину - ОСОБА_7 , наявність непрацездатної матері, яка отримує пенсію, а також те, що відповідач працює, тому доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що утримувані з нього аліменти становлять 41,66% його заробітку, що перевищує встановлену ч. 5 ст. 183 СК України частку, оскільки вказана норма застосовується в наказному провадженні.

В обґрунтування своєї позиції відповідач не надав доводів про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального або матеріального права, а також посилання на обставини, які давали б суду апеляційної інстанції підстави для переоцінки доказів та спростування висновків суду, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення районного суду - без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05 липня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко