Справа № 495/3667/23
Номер провадження 2/495/2285/2023
06 вересня 2023 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої судді Анісімової Н.Д.
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд -
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.11.2021 року між «АТ «Райффайзен Банк» та відповідачем було укладено Заяву-Договір про відкриття Поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-115371788, за яким Кредитор /позивач/ надав Позичальнику /відповідачу/ кредит в розмірі 62 763,27 гривень на 72 місяці, з 22.11.2021 року під фіксовану процентну ставку у розмірі 52,90 % річних, а Позичальник /відповідач/ зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні договором.
Відповідно до умов Договору Кредитор зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 62 763,27 грн., а Позичальник зобов`язався повернути Банку Кредит та сплатити проценти за його користування.
Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у сумі 62 763,27 грн. 22.11.2021 року, але всупереч положень Заяви-Договору, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно з умовами Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору йому було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань, однак у визначені строки вона не виконана, заборгованість відповідачем так і не була повернута.
Станом на 01.02.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем за Заявою-Договором складає: 76 378,29 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 64 110,57 грн., з яких прострочено 769,82 грн.; заборгованість за відсотками у сумі 12 267,72 грн., з яких прострочено відсотків 11 338,56 грн.
У зв`язку із несплатою відповідачем кредиту та відсотків за його використання через не виконання позичальником взятих на себе зобов`язань просив суд стягнути з відповідача на користь АТ «Райффайзен банк» достроково заборгованість за Заявою-Договором від 22.11.2021 року в сумі 76 378,29 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 64 110,57 грн. та з заборгованості за відсотками у розмірі 12 267,72 грн., а також просив суд стягнути витрати Банку з оплати судового збору в сумі 2 684,00 грн.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.04.2023 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
У судове засідання відповідач не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином шляхом надсилання судової повістки, причини неявки суду невідомі.
Суд розглядає справу за відсутності позивача та відповідача, належним чином повідомлених про день та час судового розгляду справи, відповідно до наданої заяви, за наявними матеріалами у справі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, з метою дотримання права позивача на доступ до правосуддя суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає поданий позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.
Згідно із ст. 526 ЦК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
На підставі ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно із ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
На підставі ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
З матеріалів справи вбачається, що договір між сторонами був укладений в електронній формі.
Пунктом 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до змісту ч. 1-5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
За ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
На підставі ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
На підставі абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК якщо сторони домовились укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
З урахуванням викладеного вмотивування суд дійшов висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК).
Головне, щоб електронний договір включав усі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним через недодержання письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є комбінацією цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
Аналогічна правова позиції була викладена Верховним Судом у постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19.
Факт укладення договору кредитування 22.11.2021 року між АТ «Райффайзен банк» та ОСОБА_1 /відповідачем/ підтверджується копією заяви-договору про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-115371788, а також паспортом споживчого кредиту за програмою кредитування «Кредит готівкою», підписаних відповідачем 22.11.2021 року за допомогою електронного підпису, за якими відповідачу 22.11.2021 року був наданий кредит на суму 62 763,27 грн. строком на 72 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 52,90 % річних згідно із графіком платежів та розрахунком сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, які також були підписані відповідачем за допомогою електронного підпису 22.11.2021 року.
Таким чином суд дійшов висновку, що договір від 22.11.2021 року був підписаний ОСОБА_1 /відповідачем/ за допомогою електронного підпису, чим підтверджено укладання між сторонами такої угоди, тобто доведено укладення договору між сторонами у належній формі та досягнення згоди щодо усіх істотних умов правочину.
Видача відповідачу 22.11.2021 року кредитних коштів в сумі 62 763,27 грн. підтверджується наданою представником позивача випискою по рахунку позичальника.
За ст. 599 ЦК зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тому, враховуючи умови договору від 22.11.2021 року, суд дійшов висновку, що угода між сторонами про надання кредиту повинна виконуватись згідно діючого законодавства та умов укладеного між сторонами кредитного договору.
Судом також було встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за таким кредитним договором щодо повернення кредиту та процентів за користування ним, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яку наразі відповідач повинен сплатити на користь позивача.
Згідно із розрахунком позивача вбачається, що у відповідача станом на 01.02.2023 року мається заборгованості перед АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором від 22.11.2021 року у загальному розмірі 76 378,29 грн., з яких: заборгованість за кредитом 64 110,57 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за кредитом 769,82 грн.; заборгованість за процентами 12 267,72 грн., у т.ч. прострочена заборгованість за відсотками 11 338,56 грн.
В обґрунтування розміру заборгованості за кредитним договором позивач надав відповідний розрахунок, заперечень щодо правильності якого відповідачем не надано.
Через порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором кредиту, позивач звертався до нього з вимогою від 02.02.2023 року про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором та вимогами здійснити дострокове погашення кредиту у повному обсязі та разом зі сплатою процентів протягом 30 днів.
Згідно з фіскальним чеком це повідомлення відправлене позивачем відповідачу 07.02.2023 року рекомендованим листом.
У відповідності до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.
Отже, підсумовуючи, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги АТ «Райффайзен банк» до відповідача підлягають задоволенню шляхом стягнення на користь банку з позичальника боргу за кредитним договором № 014-RO-82-115371788 від 22.11.2021 року в загальній сумі 76 378,29 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК з відповідача підлягає стягненню на користь позивача також витрати зі сплати судового збору в сумі 2 684,00 грн.
Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 141, 142, 200, 223, 259, 263-265 ЦПК, -
Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за кредитним договором - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.Д. Анісімова