Справа № 296/5293/23
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" серпня 2023 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шкирі В.М.,

за участю секретаря Бабич А.В.,

розглянувши порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набуття рішення про позбавлення батьківських прав законної сили і до завершення навчання або досягнення дитиною 23 річного віку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем він перебував у шлюбі з 2003 року. Під час шлюбу народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач у 2008 році з власної ініціативи пішла з сім`ї і на сьогоднішній день фактичне місце її проживання та сімейний стан невідомі. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 05.12.2014 справа №296/6635/14 ОСОБА_2 позбавлено батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 .

Син позивача наразі є студентом 1 курсу Київського університету культури, IV рівня акредитації, денної форми навчання, навчається на контрактній основі. Термін навчання з 17.10.2022 по 30.06.2026.

Наразі, син зареєстрований разом з позивачем та потребує фінансової допомоги батьків, оскільки він сам не в змозі забезпечити навчання сина то звертається з цим позовом до матері повнолітнього сина.

06.06.2026 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. 20.06.2023 недоліки заяви усунуті.

Ухвалою суду від 21.06.2023 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони в судове засідання не з`явилися.

Позивач надав заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі та задовільнити позов.

Відповідач, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України, проте двічі поспіль до суду не з`явилася, причина неявки відповідачем суду не повідомлена. Клопотань будь-якого змісту не надала.

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Верховний Суд у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, та не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено обставини та відповідно них визначено правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції від 26.01.2005, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 3).

З довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку, осіб №15 виданої 16.06.2023 ПАТ "Пересувна механізована колона", ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 65).

ОСОБА_3 є студентом 1 курсу Київського університету культури, IV рівня акредитації, денної форми навчання, навчається на контрактній основі, отримує степендію. Термін навчання з 17.10.2022 по 30.06.2026 (а.с. 21).

Таким чином судом встановлено, що між сторонами існує спір з приводу утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, що регулюється нормами Глави 16 "Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання" Сімейного кодексу України.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави..

Разом з цим, ч 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають 1) той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання та безпосередньо 2) дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Підставою виникнення обов`язку батьків щодо утримання повнолітньої дитини є такий склад юридичних фактів: 1) повноліття дитини (досягнення нею 18 років); 2) родинний зв`язок батьків та дітей; 3) продовження повнолітньою дитиною навчання; 4) потреба повнолітньої дитини в матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання; 5) здатність батьків надавати таку допомогу. Сукупність цих факторів утворює юридичний склад необхідний і достатній для виникнення вищезазначеної матеріальної допомоги. У разі відсутності хоча б однієї з наведених вище обставин, аліментне зобов`язання, пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, не виникає.

Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України.

Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батька можливість надавати таку допомогу.

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є сином ОСОБА_2 , на момент звернення до суду досяг 18 років, тобто є повнолітнім та зареєстрований разом з батьком за адресою: АДРЕСА_1 . Починаючи з 2022 року ОСОБА_4 навчається на контрактній основі в Київському університеті культури, в зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги батьків.

Враховуючи наведене, стягнення з відповідача аліментів на одного повнолітнього сина, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) є такими, що відповідають засадам справедливості, розумності та є необхідними для забезпечення навчання.

Вимога щодо стягнення не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає, оскільки особа має статус дитини до настання повноліття з настанням 18- річного віку статус дитини втрачається.

За таких обставин суд дійшов висновку щодо наявності передбачених законодавством України підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу) щомісяця.

Щодо стягнення аліментів з дня набуття рішення про позбавлення батьківських прав відповідача законої сили і до 23 років або завершення навчання.

Згідно ч.1,2 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років.

З відповідача стягувалися аліменти з 17.11.2015 та до 03.12.2022 - повноліття ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 05.01.2016 (справа 296/12362/15-ц).

З цим позовом позивач звернувся 05.06.2023, отже і стягнення необхідно проводити з 05.06.2023 - дня пред`явлення позову, як те передбачено ч.1 ст.191 СК України.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Позивач у силу п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви справи даної категорії.

Разом з цим ч.6 ст.141 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отде, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання сина, який продовжує навчатися - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 05.06.2023 та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1073 (одну тисячу сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря