Провадження № 2/752/5276/23
РІШЕННЯ

Іменем України

05.09.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10067,08 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 9400,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття; стягнути із відповідача на корить позивача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 46400,00 грн.; стягнути із відповідача на корить позивача додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30400,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 29.08.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб. В період шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, шлюбні відносини між сторонами не склались, та сторони почали проживати окремо. Позивачем подано до суду позов про розірвання шлюбу. Після припинення відносин між сторонами діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні. Позивач вказує, що відповідач утримувати матеріально дітей не допомагає, не компенсує додаткові витрати та не вчиняє дій для забезпечення виконання покладеного обов`язку із піклування про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Посилаючись на викладене, позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.06.2023 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 07.07.2023 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін до судового розгляду.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. Суду подали спільну заяву, в якій сторони просили здійснювати розгляд справи без їх участі, позивач просила позовні вимоги задовольнити, а відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі.

З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.08.2014 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві було зроблено актовий запис № 1932, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В період шлюбу у сторін народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

Позивач вказує, та не заперечувалось відповідачем те, що шлюбні відносини між сторонами не склались, сторони почали проживати окремо, та після припинення відносин між сторонами діти проживають разом із позивачем, та перебувають на її утриманні.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що за вимогами закону відповідач зобов`язаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачем, в ході розгляду справи відповідачем було визнано пред`явлений до стягнення розмір аліментів на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі, а відтак позовні вимоги в частині стягнення із відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10067,08 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, та аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 9400,00 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, підлягають задоволенню

В частині позовних вимог про стягнення додаткових витрат на утримання дітей суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або повністю.

Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 за №3 звернув увагу на те, що стягненню підлягають не тільки фактично зазнані додаткові витрати на утримання дитини, а і передбачувані додаткові витрати, викликані особливими обставинами, тому їх необхідно визначати в твердій грошовій сумі.

Суд при розгляді позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові.

Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі.

Звертаючись до суду із вимогою про стягнення додаткових витрат на дітей, позивач вказувала про те, що діти відвідують футбольний та танцювальний гуртки, приймають участь у спортивно-оздоровчих зборах та змаганнях, що фінансується позивачем в повному обсязі.

Відповідач в ході розгляду справи не заперечував проти стягнення додаткових витрат на утримання обох дітей в пред`явленому до стягненні розмірі, визнавши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Проаналізувавши зібрані і досліджені докази в їх сукупності, з урахуванням їх належності та допустимості, керуючись ст. 185 СК України, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей підлягають задоволенню, оскільки обов`язок батьків утримувати малолітніх дітей покладений рівною мірою на обох батьків.

При визначенні додаткових витрат суд зазначає, що на перше місце ставить "якнайкращі інтереси дитини", оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення.

У справі "Хант проти України" від 07.12.2006 Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54).

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 вказаного Закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. ст. 150, 151, 152, 155 СК України).

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач в ході розгляду справи визнав позовні вимоги в частині стягнення додаткових витрат на обох дітей в пред`явленому до стягненні розмірі, а відтак позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь слід стягнути судовий збір в загальному розмірі 2147 грн. 20 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 180, 181, 182, 183, 185, 187, 191 Сімейного кодексу України, та ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 89,141, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей, - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 10067 (десять тисяч шістдесят сім) грн. 08 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 02.06.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 9400 (дев`ять тисяч чотириста) грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи із 02.06.2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові та майбутні витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 46400 (сорок шість тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові та майбутні витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 30400 (тридцять тисяч чотириста) грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в загальному розмірі 2147 (дві тисячі сто сорок сім) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення платежу (аліментів) за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Голосіївський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Повні ім`я сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Івано-Франківськ, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Києва, громадянин України, РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий Н.П. Чередніченко