Справа № 522/5905/23
Провадження № 2/522/3671/23
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Ярема Х.С.
при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.
розглянув у спрощеному позовному провадженні справу
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
про стягнення суми інфляційних втрат та 3% річних від простроченої сум боргу.
1.27.03.2023 фізична особи-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 .
2.Позивач просить стягнути з відповідача 39 954,39 грн. (35 075,74 грн - суми інфляційних втрат, 4 878 - 3% річних від простроченої сум боргу), стягнути судові витрати.
3.31.03.2023 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
4.Відповідач про судове засідання повідомлений належним чином за місцем своєї реєстрації в порядку п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України.
6.Відзив на позов не надходив.
7.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Судом встановлено такі фактичні обставини справи.
9.На виконання рішення суду приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. 18.02.2021 відкрито виконавче провадження № 68710603.
10.Приватним виконавцем звернуто стягнення на кошти боржника та стягнуто в примусовому порядку заборгованість повністю.
11.ФОП ОСОБА_1 надав розрахунок заборгованості трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання боржником грошового зобов`язання з 24.10.2021 по 20.03.2023, де 3% річних - 4 878,65 грн., інфляційні втрати - 35 075, 74 грн.
Вирішуючи спір суд виходив з наступного.
12.Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних ті інфляційних втрат, нарахованих боржнику ОСОБА_2 за період з 24.10.2021 по 20.03.2023 за невиконання грошового зобов`язання боржником.
13.За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).
14.Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
15.Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
16.Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
17.Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.
18.Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.
19.Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
20.Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
21.За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
23.З матеріалів справи вбачається, що відповідач має грошові зобов`язання перед позивачем які визначені рішенням суду від 23.09.2021.
24.З огляду на те, що ОСОБА_2 порушив грошові зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст. 625 ЦК України.
25.Згідно вимог ст. 76-81 ЦПК України, на підтвердження обставин, якими сторони обгрунтовують свої вимоги чи заперечення, вони повинні надати належні, допустимі, достовірні та достатні докази.
26.В даному випадку, на підтвердження суми заборгованості позивач надає розрахунок нарахування інфляційних втрат та 3% річних.
27.Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
29.Кредитором нараховано 3 % річних на суму не виконаного грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності з 24.10.2021 по 20.03.2023, кількість днів прострочення 513, загальна сума боргу 115705,45 грн.
30.Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.
31.Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом в постанові від 31.05.2018 по справі № 902/330/17.
32.Таким чином, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних.
33.Щодо виду валюти для обчислення 3% річних, суд бере до уваги висновок Верховного Суду постанові від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц, за яким при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні.
34.В даному разі, враховуючи позовні вимоги, це прострочена сума коштів в гривнях в розмірі 4878,65 грн. за період з 24.10.2021 по 20.03.2023.
35.Разом із тим, суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплату яких передбачено частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.
36.Офіційний індекс інфляції, який розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти , а тому індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає, а норма частини другої статті 625 Цивільного кодексу України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. А у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.
37.Згідно із положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
38.Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
39.Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
40.Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
41.Стягнення інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17.
42.З аналізу наведених правових норм суд вважає, що строк позовної давності за зобов`язаннями відшкодування інфляційних втрат слід обраховувати за кожен місяць з урахуванням положень частини 5 статті 261 ЦК з моменту, коли особа набула права пред`явити вимогу про сплату інфляційних втрат.
43.У даному випадку, вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 24.10.2021 до 20.03.2023 заявлені в межах трирічного строку.
45.Щодо витрат на правову допомогу.
46.25.05.2021 між АО «Адвокатус» та ФОП ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги №1818. Строк дії договору до 24.05.2025 (п. 3.1 Договору)
47.Виконавець зобов`язується здійснювати захист, представництво та надання інших видів правничої (правової) допомоги Клієнту (п. 1.1 Договору).
48.Представництво інтересів в суді та надання правової допомоги здійснюваєся адвокатом Самойленком П.М. на підставі ордеру серія АА № 0027410 від 20.03.2023.
49.Сторони встановили погодинну оплату з розрахунку 2102 грн./година (п.4.1.1.1 Договору).
50.Також сторони погодили, що коригування вартості послуг адвоката за даним договором визначається на підставі підписаних додаткових угод (п. 4.1.1.2 Договору).
51.Сторони погодили, що обсяг робіт, виражений у годинах, визначається на основі облікових даних Виконавця про фактично витрачений час на виконання конкретних завдань, необхідних для належного надання послуг (виконання робіт). В цьому разі оплаті підлягає будь-який час адвокатів, помічників адвокатів, стажистів адвокатів, осіб, які перебувають у трудових відносинах із Адвокатським об`єднанням, витрачений на роботу за дорученнями Клієнта, в тому числі час на складання, розгляд та підписання документів, вивчення матеріалів справи, підготовку документів для суду, час телефонних розмов та зустрічей з Клієнтом (іншими особами, що мають відношення до справи/доручення Клієнта), зустрічі зі спеціалістами; час, затрачений на дорогу від дверей офісу і назад, участь у судових засіданнях тощо, а також інший час та/або час, затрачений на виконання роботи, що має відношення до справи/доручення Клієнта (роботи з копіювання/сканування чи зшивання документів тощо) (п.2.3 Договору).
52.Згідно з Додатковою угодою №1 від 18.03.2023 Актом приймання-передачі правової (правничої) допомоги за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 1818 від 25.05.2021, граничний розмір за надання правової (правничої) допомоги може становити не більше 2 270 грн. за годину роботи.
53.За наявним в рамках цієї Додаткової угоди Актом приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, виконавцем надано, а клієнтом прийнято наступну правову допомогу:
1)Вивчення матеріалів справи, формування правової позиції (тривалість 3 год.) - вартість 4 767 грн. (2270 * 70% *3);
2)Підготовка позовної заяви для подачі до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 3 год.) - вартість 4 767 грн. (2270 * 70% *3);
3) Підготовка процесуальних документів у кількості, необхідній для подачі позову до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 1 год.) - вартість 1 589 грн. (2270 * 70%);
4) Представництво інтересів позивача у Приморському районному суді м. Одеси (тривалість 1 год.) - вартість не зазначена.
5) Підготовка клопотань до Приморського районного суду м. Одеси (тривалість 0,5 год.) - вартість 794,50 грн. (2270 * 70% *0,5)
55.Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
56.У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.
57.Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
58.У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
59.Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.
60.До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
61.Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд
1)має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;
2)з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
62.Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
63.За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
64.Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;
65.Визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
67.Як вбачається з матеріалів справи сторони погодили розмір оплати правової допомоги в сумі яка не перевищує 2 270 грн. за одну годину.
68.Суд нагадує, що він може з власної ініціативи (або за наявності заперечення сторони) зменшити розмір судових витрат чи відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.4 статті 137 та ч. 3-5, 9 статті 141 ЦПК України.
69.Особа вільна у виборі представника та у визначенні розміру його гонорару за домовленістю сторін, проте цей вибір не повинен бути надмірно обтяжливим для іншої сторони процесу при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат. Покладені на другу сторону судові витрати повинні бути співмірними.
70.Разом з тим, втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору.
71.Отже, виходячи з положень ч. 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, суд зазначає, що статтею 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" не передбачено такого виду адвокатської діяльності як вивчення матеріалів справи, формування правової позиції, а тому вважає витрати на цей вид правової допомоги (п.1 Акту) необгрунтованими.
72.Щодо витрати трьох годин на підготовку для подачі до суджу позовної заяви (п.2 Акту), то з огляду характер правовідносин сторін, за дотримання принципу розумності витрачання часу клієнта, суд вважає обгрунтованим витрачений адвокатом час на даний вид правової допомоги, що складає погоджену сторонами вартість 4 767 грн.
73.Суд вважає, що підготовка позову охоплює собою підготовку інших необхідних для підготовки позову процесуальних документів (п.3 Акту), а тому вважає цей вид правової допомоги необгрунтованим.
74.Щодо представництва інтересів позивача в суді (п. 4 Акту) то, представництво інтересів позивача здійснював позивач самостійно, а не через адвоката.
75.Щодо підготовки клопотання (п.5 Акту), то суду не надано доказів того, яке саме клопотання було підготовлене, оскільки після подачі позову, клопотання представником позивача не подавалися.
76.За таких обставин, суд враховуючи дотримання принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмет спору, складності справи, значення справи для сторін, встановлений обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4 767 грн.
77.Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в сумі 1 073,60 грн.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 інфляційні втрати в розмірі 35 075,74 гривень та три відсотки річних від простроченої сум боргу в розмірі 48 78,65 гривень, всього 39 954,39 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 073,60 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 4 767 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 04.09.2023.
Суддя Ярема Х.С.