Провадження № 22-ц/801/1808/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О. П.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 рокуСправа № 127/10203/16-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2023 року у цивільній справі за матеріалами скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шумер Оксани Василівни про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 127/10203/16-ц, виданого 16 лютого 2017 року,

Ухвалу постановив суддя Король О. П.

Ухвалу постановлено в м. Вінниця

Повний текст ухвали складено 25 липня 2023 року,

встановив:

24 липня 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шумер О. В. при примусовому виконанні винесеної постанови ВП № 72157290 від 05 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 33 358,09 доларів США та 14 635,40 грн. за виконавчим листом № 127/10203/16-ц виданого 16 лютого 2017 року.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2023 року скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , за участю заінтересованої особи головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шумер О. В., про визнання дій протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 127/10203/16-ц, виданого 16 лютого 2017 року, повернуто без розгляду заявникам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі боржники просять скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до Вінницького міського суду Вінницької області.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, оскільки суд неправомірно застосував вимоги частини 4 статті 183 ЦПК України, а тому підлягає скасуванню. Вимоги частини 2 статті 183 Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини на які розповсюджуються вимоги розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень», тому не підлягають застосуванню у цій справі. З аналізу вимог статтей 447, 448, 449, 450, 451, 452, 453 ЦПК України вбачається, що від боржника не вимагається надсилання копії скарги, заяви іншим учасникам справи, а такий обов`язок покладений на суд.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6 (повернення заяви позивачеві (заявникові)), 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційним судом надано оцінку клопотанню боржників ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та їх представника адвоката Семенюка І. В. про розгляд справи за їх участі, проте з урахуванням вимог пункту 6 (повернення заяви позивачеві (заявникові) частини 1 статті 353 та частини 2 статті 369 ЦПК України клопотання до задоволення не підлягає.

Отже, відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що у липні 2023 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися в суд із скаргою на дії головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шумер О. В., у якому просили визнати протиправними дії виконавця та скасувати винесену постанову ВП № 72157290 від 05 липня 2023 року про відкриття виконавчого провадження(а. с. 1-8).

До цієї скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 не додали доказів, які підтверджують факт направлення копії скарги іншим учасникам справи (провадження): стягувачу та державному виконавцю.

Повертаючи без розгляду скаргу ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що їх скарга не відповідає вимогам ч. 2 ст. 183 ЦПК України, оскільки заявниками не додані докази надіслання копії скарги іншим учасникам справи (провадження): стягувачу Акціонерному товариству комерційному банку «Приватбанк» та головному державному виконавцю Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Шумер Оксані Василівні. Тому за приписами ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Суд апеляційної інстанції погоджується із таким висновком.

Згідно з частинами 1, 2 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 04 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до вимог статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно роз`яснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 13 постанови «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державної виконавчого виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» № 6 від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3 - 5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» (частині 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній із 06 жовтня 2016 року), зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК України (статті 185 ЦПК України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року).

Згідно із частиною 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити: найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається; повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником; реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина); зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги; підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

За приписами ч. 4 ст. 183 ЦПК України, суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції про повернення скарги без розгляду, яка подана ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з порушенням вимог абзацу 2 частини 2 статті 183 ЦПК України, якою врегулювано порядок звернення з письмовими скаргами, поданими в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень (розділ VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України) та вимоги до їх оформлення і змісту.

Натомість, доводи апеляційної скарги на неврахування судом першої інстанції того, що вимоги ч. 2 ст. 183 Розділу ІІІ «Позовне провадження» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини на які розповсюджуються вимоги розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не заслуговують на увагу, як такі, що не пов`язані із обставинами даної справи.

Більше того, позиція боржників про те, що вимоги ч. 2 ст. 183 розділу 2 «Заяви з процесуальних питань» ЦПК України не регулюють спірні процесуальні правовідносини, тому не підлягають застосуванню у цій справі, оскільки вказана норма процесуального права поширюється виключно на заяви (клопотання, заперечення), подані до суду без дотримання вимог частин першої або другої цієї статті, не узгоджується зі змістом абзацу другого частини 2 статті 183 ЦПК України, оскільки її положення стосуються, як в ній зазначено: до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються «на стадії виконання судового рішення», в тому числі в процесі «здійснення судового контролю за виконанням судових рішень»…».

Порядок здійснення судового контролю за виконанням судового рішення визначений розділом VIІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», який містить в собі окремий процесуальний режим розгляду справ, однак у ньому відсутні вимоги до форми та змісту скарги на дії виконавця, а також порядок її подання. Такі вимоги містить частина 2 статті 183 ЦПК України, а особливо її другий абзац, що стосується спірного по даній справі, процесуального питання.

З системного аналізу законодавства вбачається, що вимоги до форми та змісту скарги на рішення, дії або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби передбачені ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», в той час як вимоги щодо порядку подання скарги, що регулюється Розділом VIІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень», є не деталізованими та такими, що потребують додаткового уточнення.

Тому, у зв`язку з цим, Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року були внесені зміни, що набули чинності 08 лютого 2020 року. У тому числі частину другу статті 183 ЦПК України доповнено абзацом другим «до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження)».

З викладеного слідує, що частиною 2 статті 183 ЦПК України регулюються загальні вимоги щодо форми та змісту письмової заяви, скарги, клопотання, заперечення, які подаються в тому числі на стадії виконання судового рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких він дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Оскаржувана ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм процесуального права.

Крім того, згідно із ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Приймаючи остаточне рішення у справі, суд апеляційної інстанції враховує, що, як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Руїз Торія проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain, серія A, N 303-A, § § 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland, N 49684/99, § 2)).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин ухвала суду є законною і обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального і процесуального права, в зв`язку з чим не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки наведені в ній доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 25 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин