РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

про самовідвід

05 вересня 2023 року

м. Рівне

Справа № 559/4056/13-ц

Провадження № 22-ц/4815/909/23

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В.

секретар судового засідання - Ковальчук Л. В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Привільненська об`єднана територіальна громада,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву про самовідвід судді апеляційного суду Ковальчук Надії Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_3 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в :

Відповідно до Протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями справа № 559/4056/13-ц за позовом ОСОБА_3 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом для розгляду визначена суддям: Ковальчук Н. М.(головуюча по справі), Боймиструку С. В., Гордійчук С. О.

У судовому засіданні апеляційного суду суддя Ковальчук Н. М. заявила самовідвід, який обґрунтовала тим, що була головуючою у справі № 559/2667/13-ц за позовом ОСОБА_2 (яка є правонаступником ОСОБА_4 ) до Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_3 про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя та визнання права власності на частку у спадковому майні. Рішенням апеляційного суду від 02.11.2016 року у цій справі рішення Дубенського міськрайонного суду від 4 серпня 2016 року скасовано, позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 (правонаступника ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право власності на 7/8 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Даним рішенням встановлено: «Оскільки, за показаннями свідків та відповідно до довідки № 389 від 28 жовтня 2013 року сільської ради ОСОБА_5 фактично на день смерті батька і після його смерті проживала у будинку за адресою по АДРЕСА_1 , то, у відповідності до ч.1 п.1 ст.549 ЦК Української РСР, вона прийняла спадщину після смерті батька.

Станом на 2003 рік співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 були:

- ОСОБА_4 , якій належало 1/2 частини будинковолодіння на праві спільної власності подружжя та 1/4 частина будинковолодіння на праві спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 ;

- ОСОБА_5 , якій належала 1/4 частина будинковолодіння на праві спадщини в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина на 1/2 частину будинковолодіння, що належала йому у спільній сумісній власності подружжя, то спадкоємці ОСОБА_6

- ОСОБА_4 (дружина) та ОСОБА_5 (дочка) прийняли спадщину по 1/4 частині цього будинковолодіння.

Враховуючи, в будинку по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 на момент її смерті прожавали її мати - ОСОБА_4 , та дочка - ОСОБА_3 , спадкоємці першої черги, які в рівних долях прийняли спадщину, що належала ОСОБА_5 , то станом на 2004 рік позивачка ОСОБА_4 була співвласником спірного будинковолодіння і їй належало 7/8 частин будинку(1/2 частина спільної власності подружжя, 1/4 частини спадщини після смерті чоловіка, 1/8 частина спадщини після смерті дочки)».

Постановою Верховного Суду касаційна скарга ОСОБА_2 задоволена, рішення апеляційного суду Рівненської області від 02.11.2016 року у справі № 559/2667/13-ц скасовано, залишено без змін рішення Дубенського міськрайонного суду від 4 серпня 2016 року.

Спір у справі № 559/4056/13-ц за позовом ОСОБА_3 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом стосується того ж самого житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Переглядаючи у касаційному порядку справу № 559/4056/13-ц за касаційною скаргою ОСОБА_2 , Верховний Суд у своїй постанові від 14 червня 2023 року вказав:«Суд апеляційної інстанції встановив, що відповідно до довідки від 20 серпня 2013 року № 942 на час смерті ОСОБА_6 з ним в будинку за адресою: по АДРЕСА_1 , зареєстровані дружина ОСОБА_4 та онука ОСОБА_3 . Згідно з довідкою від 28 жовтня 2013 року № 389 в господарстві на по АДРЕСА_1 , окрім зареєстрованих осіб ОСОБА_4 та ОСОБА_3 станом на день смерті ОСОБА_6 фактично проживала і його дочка ОСОБА_5 - мати ОСОБА_3 ;

апеляційний суд не врахував, що вказані довідки про те, що спадкоємці були зареєстровані та фактично проживали в господарстві на по АДРЕСА_1 станом на день смерті ОСОБА_6 не свідчать про фактичний вступ ОСОБА_5 в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_6 ;

суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що постановою Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 559/2667/13-ц не встановлено факт постійного проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_6 на час його смерті. Касаційний суд зазначив, що «за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, якщо відсутність умов для одержання у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові». Висновків щодо прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 постанова Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі 559/2667/13-ц не містить;

апеляційний суд не встановив чи були вчинені ОСОБА_5 дії, що свідчать про прийняття нею спадщини, зокрема шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_6 . Не перевірив чи підтверджується вчинення таких дій відповідними доказами;

тому апеляційний суд зробив передчасний висновок про прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 у порядку статей 548, 549 ЦК УРСР (у редакції, чинній на момент смерті ОСОБА_6 )».

Суддя Ковальчук Н. М. просила задовольнити самовідвід, оскільки, апеляційному суду при новому розгляді справи № 559/4056/13-ц необхідно надавати оцінку і встановлювати обставини, які були встановлені рішенням апеляційного суду від 02.11.2016 року у справі №559/2667/13-ц за її участю і яке постановою Верховного Суду скасовано.

Ознайомившись з аргументами заяви про самовідвід, вивчивши матеріали справи апеляційний суд приходить до висновку, що заява про самовідвід підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Положеннями п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його прав та обовязків має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Враховуючи, що Верховний Суд, передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав про необхідність встановити обставини, які підтверджують або спростовують факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_6 , а апеляційним судом, до складу якого входила суддя Ковальчук Н. М., при апеляційному розгляді справи № 559/2667/13-ц вже встановлювались ці обставини і таким обставинам надавав відповідну оцінку, то, з метою уникнення підстав для сумнівів сторін в об`єктивності та неупередженості судді, для забезпечення права сторін на справедливий суд, згідно з положеннями ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", заяву про самовідвід судді Ковальчук Н. М. слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36,39,40,41 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Заяву про самовідвід судді апеляційного суду Ковальчук Надії Миколаївни у справі за позовом ОСОБА_3 до Привільненської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Боймиструка С. В.

Гордійчук С. О.,