КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 757/1758/23-ц Головуючий у суді І інстанції Вовк С.В.
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

31 серпня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Голуб С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 рокуу справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23 травня 2023 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, 06 червня 2023 року позивач в особі представника - адвоката Лупейка О.В. звернувся з апеляційною скаргою, яка не відповідає вимогам статті 356 ЦПК України.

Згідно із пунктом 3 частини четвертої та частини п`ятої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. Якщо апеляційна скарга подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення від сплати судового збору.

За подання апеляційної скарги судовий збір не сплачено, а представник позивача зазначив, що останній звільнений від сплати судового збору на підставі частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до преамбули Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) він регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

У Законі № 1023-XII не визначено вичерпного переліку відносин, на які він поширюється, але з урахуванням характеру правовідносин, які ним регулюються, та керуючись загальними принципами цивільного судочинства і наявності в цивільних правовідносинах «слабкої сторони», якою є фізична особа - споживач, можна зробити висновок, що цим Законом регулюються відносини, які виникають з договорів купівлі-продажу, майнового найму (оренди), надання комунальних послуг, прокату, перевезення, зберігання, доручення, комісії, фінансово-кредитних послуг тощо. І особливістю таких правовідносин є участь у них спеціального суб`єкта - споживача.

У статті 1 Закону № 1023-ХІІ визначено, що споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 цієї статті); продукція - це будь-який виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Відповідно до частини третьої статті 22 Закону № 1023-ХІІ споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Вказана пільга щодо сплати судового збору підлягає застосуванню лише у випадку коли позивач пред`явив позовні вимоги, пов`язані з порушенням його прав саме як споживача послуг - у даному випадку фінансових (банківських).

При цьому, Законом № 1023-ХІІ врегульовані договірні відносини за участі споживача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкодистосуються правовідносин, які виникли з укладених договорів банківського вкладу.

З матеріалів справи вбачається, в межах розгляду справи № 757/24677/18-ц між сторонами був вирішений спір про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу.

Верховний Суд у постанові від 30 листопада 2022 року встановив, що договори про депозитний вклад від 27 квітня 2005 року та від 04 травня 2005 року є припиненими (розірваними) з 28 липня 2005 року та з 05 серпня 2005 року відповідно, тому правовідносини за цими договорами припинені.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок про те, що після ухвалення судового рішення про розірвання договорів банківського вкладу та стягнення внесених грошових коштів, яке набрало законної сили, між сторонами припинилися договірні правовідносини з договорів банківського вкладу, тобто не існує споживчих правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду скасувала судові рішення в частині позовних вимог про стягнення процентів за договорами банківського вкладу та пені за частиною п`ятою статті 10 Закону № 1023-ХІІ, оскільки суди вважали, що між банком та кожним з позивачів існують споживчі правовідносини. Проте суди не врахували, що такі правовідносини припинені рішенням суду про розірвання договорів та існують правовідносини з виконання грошового зобов`язання, на які не поширюється дія умов договорів та Закону № 1023-ХІІ, тому позивачі не звільнені від сплати судового збору.

Таким чином з моменту набрання судовими рішеннями законної сили у справі № 757/24677/18-ц на правовідносини між сторонами не поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», а відтак підстави, на які представник позивача посилається щодо наявності пільг при сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, відсутні.

Слід також врахувати, що позовні вимоги у даній справі не ґрунтуються на положеннях Закону № 1023-ХІІ, а стосуються відшкодування моральної шкоди на загальних підставах (статті 23, 386, 611, 1167 ЦК України).

Доводи представника позивача про те, що ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору в силу інших вимог закону, а саме пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», є необґрунтованими, оскільки даний спір не стосується відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я о.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на моральну шкоду, завдану неповерненням депозитних вкладів на його вимогу, що не стосується ушкодження здоров'я позивача. Крім того, пред`явлений позов не містить відповідних посилань.

Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Як передбачено підпунктом 1.2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI), за подання до суду фізичною особою або фізичною особою-підприємцем позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з розрахунку на місяць у 2023 році відповідно до вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» складає 2 684,00 грн.

За підпунктом 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду установлена в розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум) (частина четверта статті 6 Закону № 3674-VI).

Ураховуючи категорію спору, характер та розмір незадоволених позовних вимог, а також вимоги апеляційної скарги, розмір судового збору в даному випадку становить 20 130,00 грн (2 684х 5 х 150 %).

Апеляційна скарга повинна бути оплачена судовим збором на рахунок отримувача:UA0026010; код класифікації доходів бюджету: 22030101; отримувач коштів: ГУК у Солом. р-ні/Соломян. р-н, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38050812.

Призначення платежу: *;101; реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи; судовий збір, за а/с ОСОБА_1 на рішення від 23 травня 2023 рокупо справі № 757/1758/23-ц, Київський апеляційний суд.

Документи, що підтверджують сплату судового збору подаються до Київського апеляційного суду в оригіналі або належним чином засвідченні копії.

За правилом частини другої статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, тому апеляційну скаргу слід залишити без руху, надавши особі, яка її подала, строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись статтями 185, 356, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 23 травня 2023 рокузалишити без руху та встановити строк для усунення її недоліків десять днів з моменту отримання копії даної ухвали, в іншому випадку апеляційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С.А. Голуб