_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4897/22
Провадження № 2/947/1282/23
Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Куриленко О.М.
за участю секретаря Солтановської Ю.О.
представника позивача Байрамова О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс-Банк» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя,
07 лютого 2022 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: визнати за Акціонерним товариством «Альфа-Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: будівлю № 58, загальною площею 345 кв.м., що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29191112; на умовах, передбачених договором іпотеки від 23 вересня 2008 року. Внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: будівлі АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 29191112, внести в Єдиний реєстр заборон відчудження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення Вирішити питання судових витрат.
В обґрунтування свого позову зазначає, що 23 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2008/13-1- 08/465, відповідно до умов якого визначено, що Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: інвестування в нерухомість. Кредитор укладає в день укладення цього дговору - з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом нерухоме майно, а саме: котедж № 58, загальною проектуємою площею 273,62 метрів квадратних, та будується за адресою: АДРЕСА_3 , для придбання якого, згідно з п. 1.2. цього Договору, надається Кредит, заставною вартістю 2 273 024,00 гривень 00 копійок.
В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між ОСОБА_1 , (Іпотекодавець) та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки від 23 вересня 2008 року, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором 008/13-1-08/465 від 23 вересня 2008 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі «Основне зобов`язання», майнові права на незакінчений будівництвом котедж № 58, загальною проектуємою площею 273,62 метрів квадратних, та будується за адресою: АДРЕСА_3 .
Позивач вказує, що в процесі будівництва предмет нерухомості, який було передано в іпотеку, а саме котедж № 58, було збільшено спочатку заявлену площу 273,62 кв.м. до 345 кв.м., та присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 , однак, Відповідач, в порушення положень договору, не повідомив Іпотекодержателя про оформлення права власності на предмет іпотеки, та введення останнього в експлуатацію, чим порушив права Іпотекодержателя.
Позивач зазначив, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк». Проте Відповідач до теперішнього часу не надав Банку документи для оформлення змін до Договору застави та реєстрації обтяжень предмету іпотеки, як це передбачено законодавством. У зв`язку з казаними діями, Позивач позбавлений можливості задоволення своїх вимог за кредитним договором, так як порушуючи Договір іпотеки та чинне законодавство Відповідач не уклав Додаткової угоди до Договору іпотеки щодо передачі в заставу банку збудованої нерухомості, майнові права на яку є предметом іпотеки.
Виходячи з обставин цієї справи, позивач вважає себе іпотекодержателем та вважає, що його право іпотекодержателя порушене, а відтак належним способом захисту є звернення до суду з вимогою про визнання права іпотекодержателя.
Ухвалою суду 08 лютого 2022 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.
Одночасно з подачею позову, представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Ременюк Т.О. звернувся до суду з заявою, в якій просив: застосувати заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, а саме: будівлю № НОМЕР_1 , загальною площею 345 кв.м., що розташований за адресою : АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29191112; на умовах, передбачених договором іпотеки від 23 вересня 2008 року, що перебуває у власності ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 08.02.2022 року у задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Ременюк Т.О. про вжиття заходів забезпечення позову було відмовлено.
В подальшому ухвалою суду від 31.05.2022 року позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» було залишено без розгляду з підстав пункту 3 частини 1 статті 257 ЦПК України.
Не погоджуючись з даною ухвалою, представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» оскаржив її в Одеському апеляційному суді.
Постановою Одеського апеляційного суду від 16.12.2023 року апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» було задоволено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 31 травня 2022 року скасовано, цивільну справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Матеріали справи повернуті до суду 13 січня 2023 року та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу було передано судді Куриленко О.М.
Ухвалою суду від 18 січня 2023 року було прийнято до провадження цивільну справу та призначено судове засідання.
12 квітня 2023 року після виходу з нарадчої кімнати, суд на місці ухвалив повернутися до стадії підготовчого судового засідання та зобов`язати представника позивача надати інформацію щодо предмету позову.
Ухвалою суду від 29.05.2023 року клопотання представника позивача про витребування доказів було задоволено.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України
Представник позивача Акціонерного товариства «Сенс-Банк» - Байрамов Олександр Володимирович у судове засідання не з`явився, до канцелярії суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги пітримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 23 вересня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 2008/13-1- 08/465.
Пунктом 1.2. Кредитного договору визначено, що Кредит надається Позичальнику на наступні цілі: інвестування в нерухомість.
Пунктом 1.3. та 1.3.1. Кредитного договору визначено, що Кредитор укладає в день укладення цього дговору з Позичальником іпотечний договір, за умовами якого позичальник передає Кредитору в іпотеку майнові права на незакінчене будівництвом нерухоме майно, а саме: котедж № 58 , загальною проектуємою площею 273,62 метрів квадратних, та будується за адресою: АДРЕСА_3 , для придбання якого, згідно з п. 1.2. цього Договору, надається Кредит, заставною вартістю 2 273 024,00 гривень 00 копійок.
В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором між ОСОБА_1 , (Іпотекодавець) та Акціонерно - комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (Іпотекодержатель) укладено договір іпотеки від 23 вересня 2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Трофімець Вікторією Вячеславівною та зареєстровано в реєстрі за № 1542.
Відповідно з пунктом 1.1. Договору іпотеки встановлено, що іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання іпотекодавцем зобов`язань за Кредитним договором 008/13-1-08/465 від 23 вересня 2008 року, укладеним між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, надалі «Основне зобов`язання», майнові права на незакінчений будівництвом котедж № 58, загальною проектуємою площею 273,62 метрів квадратних, та будується за адресою: АДРЕСА_3 .
В подальшому, в процесі будівництва предмет нерухомості, який було передано в іпотеку, а саме котедж № 58 було збільшено спочатку заявлену площу 273,62 кв.м. до 345 кв.м., та присвоєно нову адресу: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.12.2009 року, яке було видане на підставі договору про дольову участь у будівництві нерухомості № 43Д/99 від 29.01.2007 року, договору про відступлення вимоги дольовика від 04.09.2008 року, угоди про заміну сторони за договором від 04.09.2008 року, додаткової угоди від 28.09.2008 року, акту приймання-передачі від 28.09.2009 року.
Як вбачається з п.1.1. Іпотечного договору від 03.09.2008 року, право набуття у власність Іпотекодавцем в майбутньому вказаного нерухомого майна підтверджується: договором
Відповідно до пункту 2.1.9 Іпотечного договору, Іпотекодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з моменту оформлення та реєстрації права власності Іпотекодавця на нерухоме майно, зазначене в пункті 1.1 Договору, укласти з Іпотекодержателем договір про внесення змін, зазначений в пункті 1.9 договору.
Відповідно до пункту 1.9 договору сторони погодили що після введення об`єкту нерухомості в експлуатацію, збудована нерухомість продовжує бути предметом іпотеки. Укладений договір про внесення змін є підставою для внесення заборони відчуження предмету іпотеки.
Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує на те, що Відповідач, в порушення вищезазначених положень договору, не повідомив Іпотекодержателя про оформлення права власності на предмет іпотеки, та введення останнього в експлуатацію, чим порушив права Іпотекодержателя.
10.09.2019 року Загальними зборами АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк», шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк».
Згідно рішення № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у даному акті, з 15.10.2019 року виникає у АТ «Альфа-Банк». Протоколом № І 4/2019 позачергових загальних зборів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний.
Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за передавальним актом від 15.10.2019 року є АТ «Альфа-Банк», і Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати і затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. На підставі зазначених документів правонаступником Акціонерної товариства «Укрсоцбанк» та належним відповідачем за Кредитним договором та спірним договором іпотеки є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.6 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) дійшла висновку, що виключення на підставі судового рішення відомостей про право іпотеки з Державного реєстру іпотек не може впливати на чинність іпотеки, оскільки така підстава припинення іпотеки не передбачена законом.
У пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та залишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про іпотекодержателя.
Також Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при вирішенні спорів щодо прав на нерухоме майно потрібно враховувати наявність чи відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного з порушенням закону, оскільки від цього може залежати, зокрема, чинність чи припинення іпотеки. Тому у справі за належною вимогою (зокрема про визнання права іпотекодержателя) суд має врахувати наявність/відсутність обставин, які можуть свідчити про недобросовісність набувача майна, придбаного на аукціоні за відсутності в Державному реєстрі іпотек відомостей про обтяження. Відсутність у Державному реєстрі іпотек означених відомостей не може беззастережно свідчити про добросовісність особи, яка придбаває таке майно.
Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про іпотеку» передача в іпотеку об`єктів незавершеного будівництва здійснюється шляхом передачі в іпотеку прав на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт незавершеного будівництва, об`єктів незавершеного будівництва та майнових прав на них.
Обтяження об`єкта незавершеного будівництва іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.
Після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору. Сам факт не укладання додаткової угоди до договору іпотеки, не спростовує факту виникнення зобов`язальних правовідносин між сторонами.
Суд звертає увагу на висновок Касаційного цивільного суду від 04.08.2021 року у справі № 127/2487/15: «Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва, майнові права на нього, інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому. Обтяження такого нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації у встановленому законом порядку незалежно від того, хто є власником такого майна на час укладення іпотечного договору. Частинами першою, другою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов 'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.»
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права.
Проте, Відповідач не надав Банку документи для оформлення змін до Договору застави та реєстрації обтяжень предмету іпотеки, як це передбачено законодавством. У зв`язку з вказаними діями, Позивач позбавлений можливості задоволення своїх вимог за кредитним договором, так як порушуючи Договір іпотеки та чинне законодавство Відпоаідач не уклав Додаткової угоди до Договору іпотеки щодо передачі в заставу банку збудованої нерухомості, майнові права на яку є предметом іпотеки.
Виходячи з обставин цієї справи, позивач є іпотекодержателем, у зв`язку з чим його право як іпотекодержателя порушене.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Постанова № 5 від 30.03.2012 р.) зазначив (п. 40), що якщо предметом іпотеки є об`єкт незавершеного будівництва, то по закінченні його будівництва іпотека зберігає силу, і її предметом є будівля (споруда), зведена в результаті завершення будівництва.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду.
Іпотека як майновий спосіб забезпечення виконання зобов`язання є особливим (додатковим) забезпечувальним зобов`язанням, що має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та запобігти негативним наслідкам порушення боржником своїх зобов`язань або зменшити їх.
Забезпечувальне зобов`язання (взаємні права й обов`язки) виникає між іпотекекодержателем (кредитором за основним зобов`язанням) та іпотекодавцем (боржником за основним зобов`язанням).
Виконання забезпечувального зобов`язання, що виникає з іпотеки, полягає в реалізації іпотекодержателем (кредитором) права одержати задоволення за рахунок переданого боржником в іпотеку майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Сутність цього права полягає в тому, що воно дозволяє задовольнити вимоги кредитора навіть у разі невиконання боржником свого зобов`язання в силу компенсаційності цього права за рахунок іпотечного майна та встановленого законом механізму здійснення кредитором свого переважного права, незалежно від переходу права власності на це майно від іпотекодавця до іншої особи (в тому числі й у випадку недоведення до цієї особи інформації про обтяження майна).
Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Згідно зі статтею 12 цього Закону в разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.
Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.
Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16 зазначив, що новоствореним об`єктом нерухомості вважається виключно об`єкт, створений без прив`язок до іншого, вже існуючого нерухомого майна, без використання його складових структурних елементів. Тобто не є новоствореним об`єктом нерухомого майна вже існуючий об`єкт нерухомості зі зміненими зовнішніми та внутрішніми параметрами.
За ст.ст. 1, 5 закону «Про іпотеку» (у редакції, яка була чинною на час укладення договорів іпотеки) застава майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершено, регулюється правилами, визначеними цим законом.
Предметом іпотеки також може бути об`єкт незавершеного будівництва або інше нерухоме майно, яке стане власністю іпотекодавця після укладення іпотечного договору, за умови, що іпотекодавець може документально підтвердити право на набуте ним у власність відповідне нерухоме майно у майбутньому.
За змістом статей 5,16 Закону України «Про іпотеку», в редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору, саме щодо такого предмета іпотеки (об`єктів незавершеного будівництва) на час укладення договору стосувалося застереження про те, що після завершення будівництва будівля (споруда), житловий будинок або житлова квартира залишається предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору (частина четверта статті 16).
Частинами першою, третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.
Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі І рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог і іпотекодержателя. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 9.8 постанови від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20) зазначила, що у випадку, якщо позивач вважає, що іпотека є та запишалася чинною, належним способом захисту було б звернення позивача з вимогою про визнання права іпотекодержателя стосовно іпотечного майна. Після набрання чинності рішенням суду у разі задоволення такого позову до відповідного державного реєстру має бути внесений запис про ішютекодержателя.
Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку, що нерухоме майно, а саме: будівля № 58 пансіонату сімейного відпочинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності Відповідачу є предметом іпотеки.
В порядку ч. 1ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 962,00 гривень.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 19, 82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 11, 16, 203, 379, 382 Цивільного кодексу України, Законом України «Про іпотеку», суд,
Позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про визнання прав іпотекодержателя задовольнити.
Визнати за Акціонерним товариством «Сенс Банк» право іпотеки на нерухоме майно, а саме: будівлю № НОМЕР_1 , загальною площею 345 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 29191112; на умовах, передбачених договором іпотеки від 23 вересня 2008 року.
Внести запис до державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою нерухомого майна, а саме: будівлі АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 29191112, внести в Єдиний реєстр заборон відчудження об`єктів нерухомого майна про обтяження вказаного приміщення Вирішити питання судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс-Банк» сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 4 962,00 гривень.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Куриленко О. М.