Ухвала

07 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 521/20319/17

провадження № 61-13171ск23

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Демченко Олександр Миколайович, на постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод до договору про надання споживчого кредиту недійсними та припинення договору поруки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод до договору про надання споживчого кредиту недійсними та припинення договору поруки.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано договір про надання споживчого кредиту № 0 від 18 липня

2008 року, укладений між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», недійсним. Визнано додаткову угоду без номеру до договору про надання споживчого кредиту

№ 0 від 18 липня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», недійсною. Визнано додаткову угоду № 1 від 08 травня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 18 липня

2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», недійсною. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

01 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Демченко О. М., звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просять скасувати постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня

2023 року та залишити в силі рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 травня 2019 року.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження, з огляду на таке.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Процесуальний закон покладає на заявника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або порушення норм процесуального права, яке допустили суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України, з вказівкою на відповідні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані при розгляді справи.

Касаційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Демченко О. М., не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону.

Заявниці узагальнено посилаються на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, проте не зазначають конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Посилання на неврахування судом апеляційної інстанції висновків про застосування норма права, викладеного в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 жовтня 2014 року у справі № 6-26251св14, не є передбаченою частиною другою статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судового рішення.

Визначення підстав касаційного оскарження, встановлених процесуальним законом, має важливе значення, оскільки суд касаційної інстанції, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження (частина перша статті 400 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України заявницям необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, та копії скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Слід звернути увагу, що у порушення вимог пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі заявницями не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків за його наявності або номер і серію паспорта, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. Не усунення недоліків касаційної скарги є підставою для її повернення.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявницям строк для усунення її недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені яких діє адвокат Демченко Олександр Миколайович, на постанову Одеського апеляційного суду від 06 липня 2023 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків касаційної скарги строк до

25 вересня 2023 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настають наслідки, передбачені процесуальним законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Синельников