Справа № 354/114/23
Провадження по справі № 2/354/231/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Остап`юк М.В.

при секретарі Бабаєвій Є.М.

за участю сторін:

представника позивача адвоката Лейб`юка В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яремче цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом у якому просить визнати виконавчий напис за № 44955, вчинений 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості у розмірі 13 964, 28 грн, таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 судові витрати.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис про стягнення з неї на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості за кредитним договором №004-08005-290813, укладеним між нею та ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ». На підставі вказаного виконавчого напису, приватний виконавець Мельник Ю.А. відкрив виконавче провадження ВП № 64337342. Позивач вважає оскаржуваний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню. Кредит, взятий у ПАТ «Дельта Банк» давно повернула повністю. На адресу позивачки ніколи не надходили листи про борги.

Приватним нотаріусом не було провірено спливу строків позовної давності, вчинено оскаржуваний виконавчий напис з порушенням процедури та без достатнього обсягу документів про заборгованість. Позивач вважає, що вищезазначений виконавчий напис вчинено із порушенням ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», п. 3.1 глави 16 II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, оскільки із дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

Також позов обґрунтовано порушенням п. 3.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 24.01.2023 року було відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.07.2023 року витребувано докази у справі.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 10.07.2023 року справу призначеного до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача, адвокат Лейбюк В.П. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ТОВ «ФК «АЛАНД» належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштових звітів Укрпошти за результатами відстеження посилок, однак до судового засідання повторно не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, відзиву не подав, а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. в судове засідання не з`явився, причини неявки Суд не повідомляв, на виконання ухвали суду надано витребувані документи.

Третя особа приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. до судового засідання не з`явився, причину своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштових звітів Укрпошти за результатами відстеження посилок.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мельником Юрієм Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.02.2021 ВП № 64337342 за виконавчим написом № 44955, вчиненим 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості у розмірі 13 964, 28 грн.

Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.п.1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

З урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, що зазначено в правовій позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року.

Для правильного застосування положень статтей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Велика Палата Верховного Суду, у Постанові від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, провадження № 14-83цс18, не відступила від наведених вище висновків Верховного Суду України щодо застосування статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат».

Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме у такому розмірі.

В той же час, 22.02.2017 року постановою Київського апеляційного адміністративного суду у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", зокрема, в наступній частині: « Пункт 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченим договором» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються : а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості» .

Київський апеляційний адміністративний суд, при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 16.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.

Постановою Верховного суду від 29.01.2019 № 910/13233/17 зазначається, що в зв`язку з визнанням судом нечинною Постанови Кабінету міністрів України N 662 від 26.11.2014 року до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" №1172.

Отже виконавчий напис було вчинено на підставі нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним з моменту його прийняття.

Як вбачається із тексту кредитного договору №004-08005-290813 від 29.08.13, строк кредиту становить 364 дні. Згідно виконавчого напису заборгованість стягується за період із 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року, тобто поза межами трирічного строку.

Крім того, Суд звертає увагу, що заборгованість стягується за шість днів.

Як визначила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року справа № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року справа № 310/11534/13-ц, від 31 жовтня 2018 року справа № 202/4494/16-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, комісії припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, і з огляду на вказані висновки, сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною.

Враховуючи, що станом на час вчинення виконавчого напису зазначена у ньому заборгованість не була безспірною, а також те, що нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису застосовано нечинні на той момент норми, які регулюють вчинення виконавчих написів по кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі, суд доходить висновку, що спірний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1346 грн 47 коп.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу, то суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачка просить стягнути з відповідача 2500 грн витрат за професійну правничу допомогу. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено Договір про надання правової допомоги № 127 від 27 грудня 2022 , укладений між адвокатом Лейбюком В.П. та позивачкою ОСОБА_1 (далі - Договір); Акт наданих юридичних послуг № 127 від 23 січня 2023 року, зі змісту якого вбачається перелік правових послуг, вартість однієї години роботи адвоката та сума гонорару за надання правової допомоги у розмірі 2500 грн 00 коп; Квитанція № 427674 від 23 січня 2023, згідно якої позивач ОСОБА_1 оплатила адвокату Лейбюку В.П. за надання юридичних послуг за Договором 2500 грн 00 коп. Також до матеріалів справи долучено ордер про надання правничої допомоги Серії АТ № 1003940 від 23.12.2022 адвокатом Лейбюком Василем Петровичем, виданий на підставі Договору про надання правової допомоги № 127 від 27.12.2022, особу, якій надається правова допомога зазначено ОСОБА_1 позивача у справі.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих адвокатом Лейбюком Василем Петровичем та їх оплата підтверджена належними доказами.

Також, факт надання правових послуг не оспорюється сторонами.

Також відповідачем не оспорюється розмір відшкодування правової допомоги.

Відповідно до стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон про адвокатуру) гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, положення спеціального Закону про адвокатуру передбачають, що розмір гонорару визначається у договорі про надання правової допомоги за взаємною згодою обох сторін, як клієнта так і адвоката. З однієї сторони норми вказаного Закону покликані гарантувати оплату праці адвоката за надані правові послуги, з іншого боку визначити вартість кваліфікованих правових послуг, які спроможний буде заплатити клієнт з урахуванням його фінансових можливостей та з огляду на кваліфікацію, досвід адвоката, обсяг наданих ним послуг.

Особа, бажаючи ефективно захисти своє право, яке порушено/порушується, звертається за допомогою до адвоката, та, укладаючи з ним договір про надання правової допомоги, погоджується оплатити вартість запропонованих ним правових послуг. Разом з тим, така особа має правомірні очікування повернути назад вказані кошти, стягнувши їх із відповідача, у випадку, якщо її право буде відновлено, чи судом буде визнана її правота.

Інститут відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, передбачений у ст. 137 ЦПК України, власне і покликаний гарантувати право людини на повернення здійснених нею витрат на правову допомогу у разі постановлення судом рішення на її користь.

У пункті 26 постанови Верховного Суду від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20, провадження №К/9901/29763/2026) Верховний Суд, аналізуючи положення ст. ст. 134, 139 КАС України, які регулюють питання щодо витрат на професійну правничу допомогу, зазначив, що встановлена на законодавчому рівні можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції.

З огляду на все викладене вище, з урахуванням особливостей вказаної справи, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідності до ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та адвокат Лейбюк В.П. визначили розмір витрат на правову допомогу у Договорі про надання правової допомоги № 127 від 27 грудня 2022. Такий розмір становить 2500 грн 00 коп.

Вказаний розмір правової допомоги не перевищує ціну позову, отже не порушує, на думку суду, принцип співмірності ціни позову.

Також, суд не вбачає, за результатами аналізу позовної заяви та матеріалів справи, що визначений розмір правової допомоги порушує принцип співмірності по відношенню до складності справи.

Адвокатом Лейбюком В.П. також детально описано обсяг та перелік робіт, які він здійснив для підготовки позовної заяви, зазначено кількість годин, витрачених на підготовку справи, у зв`язку з чим суд приходить до висновку і про співмірність наданих правових послуг адвоката із часом, витраченим ним на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих послуг та виконаних робіт у цій справі.

Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 2500 грн, який просить відшкодувати позивачка, не порушує принципу співмірності позовних вимог, відповідає складності справи та виступає гарантією реалізації правомірних очікувань позивача ОСОБА_1 як особи, чиї права було порушено, на повну або часткову компенсації сплачених нею коштів за правову допомогу щодо захисту її права, надану їй кваліфікованим адвокатом.

У той же час, суд не вважає, що сума у розмірі 2500 грн становитиме надмірний тягар для відповідача у справі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», оскільки суду не надано доказів про те, що на даний час вказана юридична особа перебуває у складному економічному становищі.

Керуючись статтями 263-265, 268, 280-284, 288 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О. С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Ю.А. про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №44955, вчинений 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, яким пропонується стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованість у розмірі 13 964, 68 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» на користь держави 1346,47 грн судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку із розглядом справи, у сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи, а також особами, що не брали участі у справі (якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки) - повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення; учасником справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня отримання копії повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску й з інших поважних причин.

Законної сили рішення суду набирає після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повні ім`я сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідачі:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» - адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 14, офіс 301, .

Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович юридична адреса: м. Житомир, вул. Велика Бердичівська, буд. 35

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович юридична адреса: м. Київ, вул. Поправки Юрія, буд. 6, офіс 16.

Повний текст рішення складено 01.09.2023.

Суддя: М. В. Остап`юк