Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №338/844/23
08 вересня 2023 року Богородчанський районний суд
Івано-Франківської області
В складі головуючого судді Решетова В. В.,
з участю секретаря Остапишин І.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани заяву представника позивача-адвоката Савчука Романа Романовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,-
Позивач у червні 2023 року звернувся до суду із вказаним позовом.
Зокрема, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 30 000,00 гривень.
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.08.2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 гривень.

Представник позивача-адвокат Савчук Р.Р. подав до суду заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу.

За правилами ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Представник позивача-адвокат Савчук Р.Р. в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглядати без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився та не повідомив про причини своєї неявкеи, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що заява представника позивача-адвоката Савчука Р.Р. про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню, з огляду на наступні обставини.

Як зазначалося вище, рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 28.08.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволено частково.

Однак під час розгляду справи судом не вирішено питання про розподіл судових витрат, - а саме витрат на правничу домомогу.

Позивач просить стягнути з відповідача 2000 грн. витрат на правничу допомогу, пропорційно до задоволених позовних вимог.

До позову додано: договір на правничу допомогу №408 від 27.06.2023р., акт про надання правової допомоги від 31.08.2023р., копії квитанцій до прибуткового касового ордера.

Згідно акту про надання правової від 31.08.2023р., адвокат Савчук Р.Р. зазначив про орієнтовний розрахунок суми судових витрат, що складається з витрат на правову допомогу та становить 6000 грн.:, з яких 1000 гривень на з`ясування обставин справи, вивчення наданих клієнтом документів, формування правової позиції по справі та надання первинної юридичної консультації; 3500 гривень підготовка відповіді на відзив; 1500 гривень участь в судовому засіданні.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Суд встановив, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу заявник надав суду належні та допустимі докази сплати витрат на правничу допомогу на суму 6000 гривень, (з яких просить стягнути 2000 гривень, пропорційно до задоволених позовних вимог), та обґрунтування цих послуг, що вказано у договорі та у додатку до нього, акті про надання правової допомоги.

Враховуючи обсяг наданих представником позивача адвокатом Савчуком Р.Р. послуг, співмірність наданих адвокатом послуг та суми виплаченого гонорару, та те, що справу було розглянуто у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін та представником позивача надано Договір №408 від 27.06.2023 року про надання правової допомоги, в якому визначено розмір гонорару адвоката, акт про надання правової допомоги з детальним описом виконаних робіт, квитанції до прибуткового касового ордеру на загальну суму 6000грн. прийнятих від ОСОБА_1 грошових коштів, а також те, що позов задоволено частково, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на надання професійної правової допомоги у розмірі 2000 гривень.

Таким чином з відповідача слід стягнути витрати на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265, 270, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача-адвоката Савчука Романа Романовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу в сумі 2 000,00 гривень (Дві тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо справу розглянуто за заявою осіб, визначених частиною другою статті 4 цього Кодексу, рішення суду, що набрало законної сили, є обов`язковим для особи, в інтересах якої було розпочато справу.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду

Суддя В.В. Решетов