Справа № 487/5912/21
Провадження № 2/487/292/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2023 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Гаврасієнко В.О., за участю секретаря судового засідання Радченко К.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва розглянувши клопотання представника відповідача адвоката Костоусової Яни Миколаївни про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального впливу, -

ВСТАНОВИВ:

19.08.2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права власності на частину квартири, мотивуючи свої вимоги тим, що сторонами за час шлюбу було придбано у спільну власність квартиру АДРЕСА_1 , яка біла оформлена на відповідача.

Ухвалою суду від 25.08.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

До суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Костоусової Я.М. про застосування до позивача заходів процесуального впливу, повідомивши суду наступне. Позивач зловживає правом на звернення до суду. Так, при подачі позову до суду позивачем було приєднано до матеріалів справи без згоди ОСОБА_2 копію його паспорту, що є неправомірною дією, порушує його конституційні права. ОСОБА_2 не надав та не надає свого дозволу на приєднання до матеріалів позовної заяви копії свого громадянського паспорту, котрий містить його персональні дані. Просила застосувати захід спливу до особи, котра зловживає своїми процесуальними правами ОСОБА_1 у вигляді накладення на неї штрафу у розмірі 7000 грн, повернути ОСОБА_2 копію його паспорту громадянина України, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишити без розгляду.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що клопотання представника відповідача про застосування заходів процесуального впливу суд вважає таким, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Права та обов`язки учасників справи закріплено в ст. 43 ЦПК України.

Положеннями ч. 1, 3, 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Відповідно до ст. 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу; зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Верховний Суд, визнаючи певні дії учасників процесу зловживанням процесуальними правами, зазначає, що ознакою зловживання процесуальними правами є не просто конкретні дії, а дії, спрямовані на введення суду в оману, затягування розгляду справи, створення перешкод опоненту.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид цивільного процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних цивільних процесуальних прав. Суб`єкт цивільного судочинства свої цивільні процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного процесуального права.

Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Притягнення особи до відповідальності за процесуальні зловживання повинно ґрунтуватися на доказах її вини. Факти процесуальних зловживань можна віднести до фактів, що доказуються в режимі процесуальних фактів, які включаються у загальний або локальний предмет доказування у справі.

З аналізу наведених норм слідує, що зловживанням правами можуть бути визнані дії учасника процесу, які формально хоча й передбачені серед його повноважень та прав, однак здійснюються ним не з метою досягнення передбаченого законом процесуального результату, а з метою затягування чи взагалі перешкоджання розгляду справи.

Саме цей критерій є основним для кваліфікації дій особи як зловживання правами.

Враховуючи викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для вжиття до позивача заходів примусу за зловживання процесуальними правами, оскільки відсутні докази того, що такі дії здійснювались нею з метою перешкоджання судочинству або з метою затягування розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 43, 44, 143, 148, 200 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Костоусової Яни Миколаївни про застосування до позивача ОСОБА_1 заходів процесуального впливу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Гаврасієнко