Справа № 212/3439/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Колочко О.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації,

В С Т А Н О В И В:

16 травня 2023 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Кадук В.В., звернулася до суду з позовом до ТОВ «Промислові-ремонти», у якому просить суд стягнути з відповідача на її користь суму нарахованої, але невиплаченої заробітної плати у розмірі 19234,17 грн., компенсацію за несвоєчасний розрахунок по заробітній платі у розмірі 288,51 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 21152,40 грн., загалом у сумі 40675,08 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що у період з 01.03.2017 по 17.02.2023 ОСОБА_1 працювала на посаді машиніста 5-6 розряду у ТОВ «Промислові ремонти», правонаступником якого є відповідач. При звільненні позивачу не виплачена частина нарахованої заробітної плати у розмірі 19 234,17 грн., яка не виплачена на час подачі позову, а тому позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за 60 днів (з 17.02.2023 по 17.05.2023) у розмірі 21152,40 грн., виходячи з середньоденної заробітної плати 352,54 грн. Крім того, сума компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати становить 288,51 грн.

Ухвалою судді від 17 травня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, роз`яснено учасникам справи їх право, порядок та строки на подачу заяв по суті справи, витребувано за клопотанням позивача докази.

Ухвалою суду від 15 червня 2023 року розгляд справи був відкладений через відсутність відомостей про вручення відповідачу копії ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 06 липня 2023 року за клопотанням представника позивача замінено неналежного відповідача ТОВ «Кларікс Рем 23» належним відповідачем ТОВ «Промислові-ремонти», витребувано докази у відповідача.

24 липня 2023 року розгляд справи відкладений через невиконання ухвали суду про витребування доказів.

Ухвалою суду від 13 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ «Промислові-Ремонти» про заміну відповідача на належного відповідача.

Згідно з вимогами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Відповідач, який отримав копію ухвали про заміну неналежного відповідача належним з копією позову та доданих до нього матеріалів, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими поштовими повідомленнями, не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву.

Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні докази, приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав.

ОСОБА_1 з 01 березня 2017 року по 17 лютого 2023 року працювала на посаді машиніста в ТОВ «Промислові ремонти» та була звільнена за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (Наказ від 17.02.2023 № 2/35у), що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 (а.с. 10-12).

Відповідно до копії довідки від 10.02.2023 за № 2/07/08, виданої ТОВ «Промислові ремонти», ОСОБА_1 була нарахована заробітна плата за період з серпня 2022 року по січень 2023 року включно у розмірі 66 773,03 грн., сума до виплати 53 752,28 грн. (а.с. 13).

З розрахункового листка за лютий 2023 року вбачається, що позивачу було нараховано оплату відпустки, компенсацію відпустки, а також зазначено, що за підприємством наявний борг на кінець місяця 19364,17 грн.(а.с. 13 зворотній бік).

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 01.01.2022 по 02.05.2023 вбачається, що підприємством ТОВ «Промислові ремонти» на рахунок ОСОБА_1 після 17.02.2023, тобто після звільнення виплачено 03.04.2023 130,00 грн. (а.с. 20-25).

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 20.06.2023, товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові ремонти» (а.с. 49-51).

Крім того, ТОВ «Промислові-ремонти» зазначено як одного з правонаступників ТОВ «Кларікс Рем 23», при цьому останнє не є правонаступником жодної юридичної особи, як вбачається з відповідного витягу з ЄДРПОУ.

Також, як вбачається з наданої відповідачем копії Рішення № 07/03 єдиного учасника ТОВ «Промислові ремонти», 07.03.2023 було вирішено виділити з ТОВ «Промислові ремонти» - ТОВ «Промислові-ремонти» та передати останньому активи та пасиви у вигляді майна ТОВ «Промислові ремонти» згідно з розподільчого балансу.

Відповідно до копії Рішення № 1 єдиного засновника про створення ТОВ «Промислові-ремонти», що створено в результаті виділу з ТОВ «Промислові ремонти», 11.04.2023 вирішено, що ТОВ «Промислові-ремонти» є правонаступником по майновим та немайновим правам та обов`язкам ТОВ «Промислові ремонти» згідно розподільчого балансу, та несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «Промислові ремонти» відповідно до ст. 109 ЦК України.

Згідно з копією Розподільчого балансу від 11.04.2023 ТОВ «Промислові ремонти» передає ТОВ «Промислові-ремонти» активи та пасиви, у тому числі поточні зобов`язання у сумі 19 578 тис. грн.

Відповідно до ст. 109 ЦК України юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.

Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням.

Згідно із ст. 619 ЦК України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Особа, яка несе субсидіарну відповідальність, повинна до задоволення вимоги, пред`явленої їй кредитором, повідомити про це основного боржника, а у разі пред`явлення позову, - подати клопотання про залучення основного боржника до участі у справі.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що з досліджених судом письмових доказів встановлено, що ТОВ «Промислові-ремонти» є правонаступником ТОВ «Промислові ремонти», несе з останнім субсидіарну відповідальність, не заявляла про залучення основного боржника до участі у справі, а вимагало замінити його на іншого відповідача ТОВ «Кларікс Рем 23», яке не є правонаступником ТОВ «Промислові ремонти», а відомостей про перетворення іншим шляхом суду не надано, тому суд приходить до висновку, що ТОВ «Промислові-ремонти» у даній справі є належним відповідачем.

Відповідно до ст. 43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Верховний Суд у постанові від 07 лютого 2022 року у справі № 759/1933/20 провадження № 61-11175св21 вирішуючи спір про стягнення заборгованості заробітної плати, суми індексації заробітної плати, компенсації втрати частини доходу у зв`язку із його несвоєчасною виплатою, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з роботи, з урахуванням вимог статті 117 КЗпП України, беручи до уваги висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18), зазначає про стягнення на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення. Оскільки у день звільнення відповідач не провів належну виплату позивачу заробітної плати при звільненні, суд дійшов висновку про те, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органі розрахунку з працівником у визначені законом строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що 17.02.2023 позивач була звільнена і на час звільнення існувала заборгованість у розмірі 19 364,17 грн.

У подальшому, 03.04.2023 частину боргу по заробітній платі роботодавцем було виплачено позивачу у сумі 130,00 грн., таким чином невиплаченою є заборгованість по заробітній платі в сумі 19234,17 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Відповідно до п. 5 розділу ІV «Порядку обчислення середньої заробітної плати» основою для визначення загальної суми середнього заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку при звільненні, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно із п. 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати» визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати, передбачено нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Згідно з довідкою від 10.02.2023 заробітна плата ОСОБА_1 за грудень 2022 року січень 2023 року становила 7 985,22 грн. та 9 532,28 грн. відповідно, отже середньоденна заробітна плата становить 407,38 грн. (7985,22 + 9532,28 / 42 робочих дні).

Таким чином, середній заробіток у заявлений позивачем період з 17.02.2023 по 17.05.2023 становить 24 442,80 грн. (407,38 х 60 робочих днів).

Однак, згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, а тому, враховуючи, що позивачем пред`явлено до стягнення суму середнього заробітку в розмірі 21152,40 грн., суд не може вийти за межі заявлених вимог, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток в сумі 21152,40 грн., тобто в заявленому позивачем розмірі.

Згідно із ст.1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (Закон) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Стаття 2 Закону визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Сума компенсації згідно із ст. 3 Закону обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць ст. 4 Закону.

Оскільки відповідач допустив порушення строків виплати заробітної плати позивачу за вищевказаний період, вимога позивача про стягнення з відповідача компенсації підлягає задоволенню у розмірі 288,51 грн. із розрахунку, наданого позивачем, з яким суд погоджується (19234,17 грн. х 1,5 (індекс інфляції за березень 2023 року) /100).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частин четвертої та п`ятої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на позивача.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу ОСОБА_1 надавала адвокат Кадук В.В. на підставі Договору про надання правничої допомоги від 21 березня 2023 року та Ордеру АЕ №1198503 від 16.05.2023 року (а.с. 30-32).

Згідно Актам приймання-передачі правничої допомоги від 21 березня 2023 року та 15 травня 2023 року, адвокатом Кадук В.В. були вчинені дії щодо збору доказів для підготовки позовної заяви, адвокатський запит, складання позовної заяви, складання клопотання про витребування доказів, всього на загальну суму 8052,00 грн. (а.с. 33), які було сплачено згідно квитанції (а.с. 33 (зворотній бік), а також складання заяви про видачу судового наказу, за що ОСОБА_1 сплатила адвокатові 1610,40 грн. (а.с. 32 зворотній бік).

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, критерію необхідності підготовки процесуальних документів та значимості таких дій у справі, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 8052,00 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача, що не суперечить принципу розподілу судових витрат та є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог.

Що стосується витрат позивача на правничу допомогу щодо складання заяви про видачу судового наказу, суд не вбачає підстав для стягнення таких витрат в межах цієї справи, оскільки такі витрати позивач понесла не у зв`язку із розглядом даної справи.

Крім того, суд враховує, що позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову в силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача у розмірі 3220,80 грн. (за три майнові вимоги).

Керуючись ст.ст. ст.ст. 2, 10, 12, 13, 77-81, 141, 178, 263-265, 268, 273, 279 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та компенсації, задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в сумі 19 234 (дев`ятнадцять тисяч двісті тридцять чотири) гривні 17 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 21 152 (двадцять одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривні 40 коп., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 288 (двісті вісімдесят вісім) гривень 51 коп., витрати на правничу допомогу в сумі 8 052 (вісім тисяч п`ятдесят дві) гривні.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти» судовий збір у дохід держави в розмірі 3 220 (три тисячі двісті двадцять) гривень 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Промислові-ремонти», , місцезнаходження: 50019, м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, 46.

Повне судове рішення складено 18 вересня 2023 року.

Суддя: О. В. Колочко