Справа № 472/698/23
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"23" серпня 2023 р. смт Веселинове
Веселинівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Кучерявенка С.С.,
за участю секретаря Чорної О.В.,
представника заявника ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Веселинове справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , Веселинівська селищна рада Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
01.08.2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи: ОСОБА_6 , Веселинівська селищна рада Вознесенського району Миколаївської області.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_7 . Її смерть було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що 14 листопада 2018 року було зроблено відповідний актовий запис за № 198.
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та, зокрема право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Оскільки ОСОБА_8 заповіту не залишила, право на спадкування у першу чергу одержали діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На час відкриття спадщини батьків ОСОБА_7 та чоловіка не було в живих, право на спадкування набули діти спадкодавиці: вона - ОСОБА_9 (заявнця) та ОСОБА_10 .
25 липня 2023 року вона звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О. М., однак нотаріус, надала письмове роз`яснення та вказала на те, що для прийняття спадщини спадкоємець має подати заяву протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто, вона до 08 травня 2019 року мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а оскільки цього не зробила, вона вважається такою, що не прийняла спадщину.
Так як подати нотаріусу документи, які б підтвердили факт постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, у заявниці немає, тому вона змушена звернутися до суду з даними вимогами.
Ухвалою суду від 04 серпня 2023 року було відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву підтримали повністю, просять її задовольнити.
Заінтересовна особа ОСОБА_6 в судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність у зв`язку з віддаленістю місця проживання та воєнними діями на території Харківської області, де вона проживає. Викладені в заяві обставини підтверджує повістю та вважає, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Представник Веселинівської селищної ради А. Стаднічук в судове засідання надав заяву про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі.
Заслухавши заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, суд приходить до переконання, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати заявника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Її смерть було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , про що 14 листопада 2018 року було зроблено відповідний актовий запис за № 198, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 14 листопада 2018 року
Після смерті ОСОБА_7 відкрилася спадщина, до складу якої відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, зокрема, право власності на квартиру АДРЕСА_1 .
Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Оскільки ОСОБА_8 заповіту не залишила, право на спадкування у першу чергу одержали особи, зазначені в ст. 1261 ЦК України, а саме: діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
На час відкриття спадщини батьків ОСОБА_7 та чоловіка не було в живих, право на спадкування набули діти спадкодавиці: ОСОБА_9 , ( надалі заявник), та ОСОБА_10 , заінтересована особа в цій справі.
Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 виданого Новосвітлівською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 04.01.1964 року батьки заявниці ОСОБА_11 та ОСОБА_7 перебували в шлюбі, актовий запис № 3.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 26 липня 1967 року, ОСОБА_12 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , в графі "батько" зазначено ОСОБА_11 , в графі "мати" зазначено ОСОБА_7 .
08 лютого 1986 року заявник уклала шлюб з ОСОБА_13 , який було зареєстровано відділом ЗАГС смт Веселинове Миколаївської області за відповідним актовим записом № 8, у зв`язку з чим змінила прізвище на « ОСОБА_14 », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_4 від 08 лютого 1986 року.
Згідно запису про прописку заяниці ОСОБА_1 в паспорті громадянина України НОМЕР_5 , виданому Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 15 жовтня 1996 року, остання з 1986 року проживала в квартирі АДРЕСА_1 та 07 листопада 2000 року була виписана з квартири та прописана за адресою: АДРЕСА_2 .
Сестра заявниці ОСОБА_15 , 29 вересня 1985 року уклала шлюб з ОСОБА_16 , у зв`язку з чим змінила дівоче прізвище на « ОСОБА_17 » та проживала окремо, що підтверджується відповідними записами в її паспорті громадянина України НОМЕР_6 , виданому Балаклійським РВ УМВС України в Харківській області 05 липня 2001 року, на сторінках 10, 11 та 12.
Батько заявниці ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його смерть було зареєстровано Веселинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області , про що 04 листопада 2014 року було зроблено відповідний актовий запис за № 111, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_7 від 04 листопада 2014 року.
Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ч. 1ст. 1297 ЦК України).
Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1298 ЦК України).
З огляду на цю правову норму, ОСОБА_7 прийняла спадщину після смерті чоловіка, але своїх спадкових прав не оформила.
25 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Євстратової О. М., але нотаріус, ознайомившись з наданими їй документами, надала письмове роз`яснення за № 187/01-16 від 25.07.2023 р., та вказала на те, що для прийняття спадщини спадкоємець має подати заяву протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, а отже заявник до 08 травня 2019 року мала подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а оскільки ОСОБА_1 цього не зробила, вона вважається такою, що не прийняла спадщину.
Судом було витребувано від приватного нотаріуса Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області О.М. Євстратової інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73525214 від 09.08.2023 року, згідно якої спадкова справа та видані свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_18 , ОСОБА_3 суду показали, що дійсно ОСОБА_7 є матір`ю заявниці ОСОБА_1 , яка з листопада 2014 року доглядала хвору матір та постійно проживала з нею за адресою АДРЕСА_3 , по день смерті матері - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Провівши поховання матері, ОСОБА_1 продовжила проживати в квартирі батьків.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України визначено, що умовою прийняття спадщини є саме факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не реєстрація за однією адресою.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 293 ЦПК Українив порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
За змістом ч. 2ст. 315 ЦПК Українинаведений в ч.1 цієї статті перелік фактів, що мають юридичне значення, справи про встановлення яких розглядаються судом, не є вичерпним, оскільки в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК Україниє житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибірмісця проживання в Україні`передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зістаттею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні`не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Вказана позиція викладена в постановах Верховного суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 та від 01.07.2020р. по справі №222/1109/17.
Факт постійного проживання заявниці з її покійною матір`ю на час відкриття спадщини з 08.11.2018 року за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
- записом про прописку ОСОБА_1 в паспорті громадянина України НОМЕР_5 , виданому Веселинівським РВ УМВС України в Миколаївській області 15 жовтня 1996 року на сторінці 11, де вбачається, що з 1986 року заявниця разом з батьками проживала в квартирі АДРЕСА_1 ;
- Актом огляду водомережі від 06 липня 2018 року, згідно з яким огляд водомережі здійснювався в присутності ОСОБА_1 ;
- Актом № 0030910 від 21 серпня 2020 року про пломбування та встановлення індикаторів дії впливу постійного (змінного) магнітного або електричного полів, в якому споживачем зазначена « ОСОБА_1 », тобто заявник;
- даними про оплату комунальних послуг газо- та електропостачання цієї квартири. Оплату послуг за 2014-2023 р.р. заявник здійснювала від імені ОСОБА_11 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , але наявність у неї квитанцій підтверджує факт проживання в квартирі та користування комунальними послугами з газо- та електропостачання;
Підтверджує цей факт і зазначення на титульному аркуші карток амбулаторного хворого, виписаних на ім`я заявника, адреси місця проживання: « АДРЕСА_3 », а також наявність у заявника документів на спадкову квартиру, а саме : договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченим Веселинівською державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в реєстрі за № 1990, згідно якого 26 грудня 1992 року батько заявниці викупив квартиру АДРЕСА_1 у власника Веселинівського виробничого об`єднання «Агропромтехніка».
Враховуючи те, що ОСОБА_1 постійно проживала на час відкриття спадщини, тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_3 разом із спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов до переконання про наявність правових підстав для задоволення позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_6 , Веселинівська селищна рада Миколаївської області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити повністю.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової картки податків: НОМЕР_8 , разом зі спадкодавцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 31 серпня 2023 року .

Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської областіС.С. Кучерявенко