Справа № 587/2044/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року Сумський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді Черних О.М.,

за участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Пушкіна, 1, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даною заявою, в якій просив встановити факт перебування заявника у трудових відносинах з Совхозом ім. Першого Травня з 26.01.1990 року по 01.02.1997 року.

Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Головного управління пенсійного фонду України в Сумській області до суду також не з`явився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає залишенню без розгляду, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Тобто, окреме провадження - це одностороннє провадження, в якому відсутній спір про право.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Сутністю провадження у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що у ньому відсутній спір про право, об`єктом судового захисту є охоронюваний законом інтерес, предметом судової діяльності є встановлення визначених юридичних фактів з метою подальшого здійснення заявниками своїх суб`єктивних прав.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права.

Відповідно до частини першої ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина 1 статті 5 ЦПК).

Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом в порядку окремого провадження.

Зазначений у частині першій ст. 315 ЦПК України перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, не є вичерпним, за змістом частини другої ст.315 ЦПК України суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника певні правові наслідки, а саме, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів заяви вбачається, що заявник ОСОБА_1 має статус внутрішньо переміщеної особи, що підтверджується довідкою від 03.02.2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно з якою її фактичне місце перебування: АДРЕСА_1 обалстві (а.с. 6).

Згідно з долученою до заяви копією трудової книжки ОСОБА_1 , в якій на 14 -15 аркушах вказано. Що 26.01.1991 року «принят рабочим отд. № 3 Совхоза 1-го Мая», наказ № 9 від 26.01.190 року (а.с. 10).

Згідно Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, яка затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 року за № 110, записи в трудовій книжці при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону (п. 2.3).

Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення- у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) (п. 2.4.).

У заяві ОСОБА_1 просить встановити факт перебування у трудових відносинах з з Совхозом ім. Першого Травня з 26.01.1990 року по 01.02.1997 року.

На даний час, Совхоз ім. Першого Травня не існує.

Зважаючи на викладені положення законодавства, матеріали заяви та її вимоги, вважаю, що із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право (щодо підстав влаштування на роботу, часу, з якого необхідно рахувати початок роботи), який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 19 липня 2018 року у справі №607/8191/17, у постанові від 27 червня 2018 року у справі №127/16547/17, а також з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, яка викладена в постанові від 03 травня 2018 року у справі №235/3754/17.

Отже заявник не позбавлений можливості захистити свій правомірний інтерес у спосіб, що не суперечитиме вимогам процесуального законодавства, а отже, обраний ним порядок захисту не відповідає визначеним процедурам судової діяльності з відправлення правосуддя.

У відповідності з ч. 6 ст. 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

У відповідності з роз`ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року N 15, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, суд виходить з того, що існує спір про право, а тому заяву необхідно залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику та зацікавленим особам право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

На підставі викладеного, керуючись ч.6 ст. 235, ч. 4 ст. 256 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Сумській області (м. Суми, вул. Пушкіна, 1, Сумського району, Сумської області) про встановлення факту, що має юридичне значення - залишити без розгляду, роз`яснивши заявнику та заінтересованим особам право на звернення до суду з позовом на загальних підставах.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити ухвалу суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних