КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Унікальний номер справи№ 824/83/23

Провадження № 22-ск/824/29/2023

04 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

за участі помічника судді, який за дорученням головуючого судді виконує обов`язки секретаря судового засідання, - Губарєвої Г.В

секретаря судового засідання - Смолко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Dimida Spolka Z Ograniczona Odpowiedzialnoscia, яка подана адвокатом Муляром Євгенієм Григоровичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) до Dimida Sp. Z o.o. (Республіка Польща) про стягнення неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, -

в с т а н о в и в:

У травні 2023 року Dimida Spolka Z Ograniczona Odpowiedzialnoscia (Республіка Польща) (далі - Dimida Sp. Z o.o., заявник) звернулася до Київського апеляційного суду, як до суду першої інстанції, із заявою про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України (далі - МКАС при ТПП України) від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) до Dimida Sp. Z o.o. (Республіка Польща) про стягнення неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Заяву обґрунтовано тим, що рішенням МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 стягнуто з Dimida Sp. Z o.o. на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» 47 895,00 євро неустойки за порушення строку поставки продукції та 4 758,88 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 52 653,88 євро (п`ятдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят три євро 88 центів).У решті позову відмовлено.

Предметом розгляду цієї справи було стягнення з Dimida Sp. Z o.o. на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» неустойки за порушення строку поставки продукції за контрактом від 02 березня 2020 року №53-129-01-20-02075 (далі - контракт), укладеним між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (покупець) та DIMIDA Sp. z о.о. (постачальником), відповідно до якого постачальник зобов`язався поставити устаткування для реконструкції системи охолодження генератора виробництва ALFA LAVAL Holding АВ (Швеція) (далі - продукція) для енергоблоку № 1 ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов`язався оплатити продукцію.

Зазначає що, приймаючи рішення арбітр керувався лише нормами приватного права та категорією «ризики підприємницької діяльності» (пункт 43 рішення МКАС при ТПП України), що, на думку заявника, свідчить про спрощений підхід до вирішення спору та ігнорування приписів публічно-правових норм.

У ході арбітражного розгляду арбітром не взято до уваги наступні обставини, а саме: здійснення поставки продукції відбувається за належного дотримання обома сторонами контракту вимог митного законодавства в ході ввезення продукції на територію України; сторонами укладеного контракту є державне підприємство та іноземна юридична особа (суб`єкт зовнішньоекономічної діяльності);контракт укладено в результаті проведення публічної закупівлі (ідентифікатор UA-2019-12-11-000746-C) (тобто, закупівля продукції здійснювалась задля задоволення державних потреб України).

Сторона відповідача під час арбітражного розгляду справи неодноразово звертала увагу одноособового арбітра на те, що позивач зволікав з наданням номеру попередньої митної декларації, а також з наданням сертифікату кінцевого споживача, що власне й унеможливлювало вчасне ввезення продукції на територію України. Цей факт підтвердив й сам позивач.

Заявник вважає, що ігноруючи законодавчо встановлений порядок ввезення товарів на територію України, одноособовий арбітр незаконно й передчасно дійшов висновку про наявність вини постачальника в простроченні здійснення поставки. При цьому, зволікання позивача з наданням номеру попередньої митної декларації не відноситься до категорії «ризиків підприємницької діяльності», під якими у правовій доктрині розуміють загрозу понести втрати при будь-яких видах діяльності, пов`язаних із виробництвом продукції, товарів чи послуг, у вигляді додаткових витрат, або отримання доходів нижче від прогнозованих; включають ризик повної чи часткової втрати майна або грошового внеску, у тому числі, і ризик банкрутства, характерний для ринкових відносин.

Таким чином, одноособовий арбітр, при винесенні рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022, не застосував (порушив) норми матеріального права України - статті 248, 255, 259 Митного кодексу України, що спричинило порушення публічного порядку України, допустивши однобічний підхід до вирішення спору, проявляючи при цьому прихильність до однієї зі сторін арбітражного розгляду шляхом ігнорування аргументів іншої сторои, тобто, порушуючи принципи рівності сторін та змагальності судового розгляду, що власне й зумовило прийняття незаконного рішення. Цей факт несе в собі загрозу публічному порядку України, адже створює прецедент, який в майбутньому може виправдовувати суди у незастосуванні норм матеріального публічного права при розгляді подібних спорів, що взагалі ставить під загрозу авторитет судової влади та реалізацію громадянами свого права на справедливий суд, яке є фундаментальною цінністю правової системи України.

Посилаючись на те, що арбітражним судом порушено засадничі принципи процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме: принципи рівності сторін, законності та змагальності судового процесу, заявник просив суд скасувати рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі №99/2022, а також стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» на його користь судовий збір у сумі 1 342, 00 грн та витрати на оплату правової допомоги у Київському апеляційному суді в сумі 500 Євро.

07 липня 2023 року до суду надішли заперечення представника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» Дорошенка Олега Миколайовича, який просив відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі №99/2022 посилаючись на те, що рішення МКАС при ТПП України прийняте у чіткій відповідності з вимогами чинного законодавства України, а також, у відповідності до умов арбітражної угоди та до визначених умовукладеного між сторонами контракту, а тому підстав для скасування рішення МКАС при ТПП Україн, з підстав, визначених законом, немає.

Вважає, що відповідач намагається ухилитися від виконання вищевказаного рішення МКАС, про що свідчить звернення до суду з такого роду заявою, оскільки оспорювання арбітражного рішення є винятковим засобом захисту, однак в даній справі винятковість відсутня і, як наслідок, рішення має бути виконано відповідачем.

Відповідно до частин 1, 2 статті 66 Регламенту МКАС при ТПП України, арбітражне рішення є остаточним та обов`язковим з дати його винесення. Арбітражне рішення виконується сторонами добровільно в установлений у рішенні строк. Якщо строк виконання рішення не установлено, воно підлягає негайному виконанню.

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом у постанові від 10 січня 2019 у справі №796/134/2018, суд загальної юрисдикції не має правових підстав аналізувати правильність застосування МКАС норм матеріального права при вирішенні спору та переглядати спір, вирішений арбітражним судом, по суті.

Протокольною ухвалою від 17 липня 2023 року задоволено клопотання представника заявника (боржника) Муляра Євгенія Григоровича про витребування з Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України матеріалів справи №99/2022, які надішли до Київського апеляційного суду 07 серпня 2023 року (а.с. 127-128, 132).

У судовому засіданні представник заявника (боржника) Муляр Євгеній Григорович підтримав вимоги заяви про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022, просив її задовольнити з підстав, наведених у заяві.

Представники стягувача Найденко Іван Олександрович , Мітічкін Антон Сергійович вважали доводи заяви безпідставними та просили у задоволенні заяви відмовити.

Вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, вислухавши представників сторін, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви Dimida Sp. Z o.o. про скасування рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 березня 2020 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (покупець) та DIMIDA Sp. z о.о. (постачальник) уклали контракт № 53-129- 01-20-02075 (а.с. 64-74).

Відповідно до пункту 1.1. контракту постачальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у контракті, поставити комплект устаткування для реконструкції системи охолодження генератора виробництва ALFA LAVAL Holding АВ (Швеція) (далі - продукція) для енергоблоку № 1 ВП «Южно-Українська АЕС» ДП «НАЕК «Енергоатом», а покупець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених у контракті, прийняти і оплатити продукцію.

Згідно з пунктами 9.2, 9.3., 9.4. контракту сторони передбачили, що усі неврегульовані за контрактом спори передаються заінтересованою стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду, з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - м. Київ, Україна.

Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України.

Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська. На сторони покладаються усі витрати, пов`язані з веденням судової справи, послуги перекладачів, адвокатів, консультантів, тощо.

Рішення арбітражного суду є остаточним та обов`язковим для виконання сторонами контракту.

08 липня 2022 року Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) звернулось до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом до Dimida Sp. Z o.o. (Республіка Польща) про стягнення 95 790,01 євро неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Постановою голови Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 08 липня 2022 року справу прийнято до провадження за № 99/2022 та розпочато арбітражний розгляд справи.

28 лютого 2023 року Міжнародним комерційним арбітражним судом при Торгово-промисловій палаті України у складі одноособового арбітра Олександра Крупчака ухвалено рішення у справі №99/2022, яким стягнуто з Dimida Sp. Z o.o. на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» 47 895,00 євро неустойки за порушення строку поставки продукції та 4 758,88 євро на відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору, а всього 52 653,88 євро (п`ятдесят дві тисячі шістсот п`ятдесят три євро 88 центів). У решті позову відмовлено.

У задоволенні вимоги відповідача про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на оплату гонорару адвоката в сумі 2 000 євро відмовлено як безпідставно заявленої (а.с. 23-42).

У вказаному рішенні МКАС при ТПП України зазначено, що воно набирає законної сили з дати його винесення, є остаточним і підлягає негайному виконанню.

Боржником Dimida Sp. Z o.o. подана заява до компетентного суду про скасування цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦПК України справи щодо оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів, про видачу виконавчих листів на примусове виконання рішень третейських судів розглядаються апеляційними судами, як судами першої інстанції, за місцем розгляду справи третейським судом (за місцезнаходженням арбітражу).

Порядок розгляду і вирішення заяв про оскарження рішення третейського суду, оспорювання рішення міжнародного комерційного арбітражу визначені Главою 3 Розділу VIIIЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішеньміжнародних комерційних арбітражів».

Відповідно до частин другої та четвертої статті 454 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути оспорено в порядку, передбаченому цим розділом, якщо місце арбітражу знаходиться на території України.

Заява про скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного загального суду за місцезнаходженням арбітражу.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема, Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки № 1 і № 2до цього Закону).

Частиною першою статті 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» визначено, що арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними у зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер, чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Згідно з положеннями частини першої статті 20 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» сторони можуть на свій розсуд домовитись про місце арбітражу. У разі відсутності такої домовленості місце арбітражу визначається третейським судом з урахуванням обставин справи, включаючи фактор зручності для сторін.

Частиною першою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що оспорювання в суді арбітражного рішення може бути проведено тільки шляхом подання клопотання про скасування згідно з пунктами 2 та 3 цієї статті.

Відповідно до частини першої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасоване судом лише у випадках, передбачених цією статтею, якщо інше не передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України або Законом України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

Згідно з частиною другою вказаної норми процесуального права рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо: сторона, що подала заяву про скасування, надасть докази того, що: одна із сторін в арбітражній угоді була недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки - за законом України; або її не було належним чином повідомлено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення;або рішення винесено щодо не передбаченого арбітражною угодою спору або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди, проте якщо постанови з питань, які охоплюються арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, що не охоплюються такою угодою, то може бути скасована тільки та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що не охоплюються арбітражною угодою; або склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді сторін, якщо тільки така угода не суперечить закону, від якого сторони не можуть відступати, або, за відсутності такої угоди,не відповідали закону; або суд визначить, що: відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Отже, тягар доведення наявності підстав для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу покладається на сторону, яка звертається із заявою про скасування такого рішення.

Рішення державного суду про скасування арбітражного рішення, як результат розгляду справи про оспорювання цього рішення, може бути винесено лише за наявності (доведеності) однієї з підстав, передбачених частиною другою статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», частиною другою статті 459 ЦПК України.

Отже, існує вичерпний перелік підстав, за наявності яких арбітражне рішення може бути скасоване. При цьому суд не вправі перевіряти рішення міжнародного арбітражу по суті спору.

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» з питань, що регулюються цим Законом, ніяке судове втручання не повинно мати місця, крім як у випадках, коли воно передбачено у цьому Законі.

Звертаючись до суду із заявою про скасування рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022, як на підставу скасування вказаного арбітражного рішення заявник Dimida Sp. Z o.o. посилається на те, що воно суперечить публічному порядку України так як арбітражним судом порушено засадничі принципи процесуального права, які є частиною публічного порядку України, а саме принципи рівності сторін, законності та змагальності судового процесу.

Надаючи оцінку наявності наведених заявником підстав для скасування рішення МКАС при ТПП України, суд виходить з такого.

Відповідно до підпункту «б» пункту 2 частини другої статті 459 ЦПК України рішення міжнародного комерційного арбітражу може бути скасовано у разі, якщо суд визначить, що арбітражне рішення суперечить публічному порядку України.

Аналогічне положення закріплено у частині другій статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж».

У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» судам роз`яснено, що під публічним порядком належить розуміти правопорядок держави, визначальні принципи і засади, які становлять основу існуючого в ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканності, основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо).

Стаття 459 ЦПК України не містить визначення того, що розуміється під «публічним порядком».

При визначенні змісту цього поняття варто враховувати рекомендації Асоціації міжнародного права щодо публічного порядку, прийняті у місті Нью-Делі у 2002 році, у яких зазначено, що остаточність арбітражних рішень у міжнародному комерційному арбітражі повинна поважатися за винятком надзвичайних обставин.

Такі надзвичайні обставини існують, якщо визнання або примусове виконання арбітражного рішення буде суперечити міжнародному публічному порядку. Згідно з пунктом 1 (d) цих рекомендацій, міжнародний публічний порядок будь-якої держави включає в себе: (I) фундаментальні принципи, що стосуються справедливості або моралі, які держава бажає захищати, навіть якщо вона не була безпосередньо залучена до участі у спорі;(Ii) правила, призначені для обслуговування основних політичних, соціальних або економічних інтересів держави, відомі як lois de polis або «правила громадського порядку»; і (Iii) обов`язок держави дотримуватися своїх зобов`язань перед іншими державами або міжнародними організаціями.

Застереження про публічний порядок у загальному вигляді сформульоване у міжнародних конвенціях. Зокрема, у статті 6 Конвенції ООН про право, що застосовується до міжнародної купівлі-продажу товарів, від 15 червня 1995 року встановлено, що в кожній із держав, які домовляються, застосування права, визначеного цією Конвенцією, може бути виключено з мотивів публічного порядку. Таке ж правило встановлене у статті 18 Конвенції ООН про право, що застосовується до договорів міжнародної купівлі-продажу товарів від 22 грудня 1986 року.

У постанові Верховного Суду від 23 липня 2018 року у справі № 796/3/2018 (провадження № 61-30854ав18) указано, що під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій, тощо).

Публічний порядок будь-якої країни включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава бажає захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави (правила про публічний порядок); обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями.

Це ті незмінні принципи, які виражають стабільність міжнародної системи, у тому числі, суверенітет держави, невтручання у внутрішні справи держав, забезпечення територіальної цілісності, тощо.

Застереження про порушення публічного порядку, як підстава для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу, є механізмом, який закріплює пріоритет державних інтересів над приватними, охороняє суспільні відносини від негативних впливів на них.

Тобто, правова концепція публічного порядку існує для того, щоб захистити державу від іноземних арбітражних рішень, які порушують чинні в державі фундаментальні принципи справедливості і правосуддя. Ці положення покликані встановити правовий бар`єр на шляху рішень, ухвалених всупереч фундаментальним процесуальним і матеріально-правовим принципам, на яких тримається публічний порядок.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, спірні правовідносини сторін, що виникли на підставі укладеного контракту № 53-129- 01-20-02075 від 02 березня 2020 року, із внесеними змінами до ньогозгідно з додатковою угодою № 1 до контаркту від 10 липня 2020 року, ґрунтуються на домовленості сторін (на договірних засадах).

Учасниками справи не заперечується, що правом, що регулює спірні правовідносини сторін за контрактом та передання на остаточне вирішення в Міжнародний комерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України, є матеріальне право України.

Обставини, встановлені рішенням Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022, не стосуються суспільних, економічних та соціальних основ держави України.

Вказане рішення ухвалено у спорі, передбаченому арбітражною угодою, та виключно щодо боржника Dimida Sp. Z o.o. як окремої юридичної особи та самостійного учасника господарського обороту, обставини стосуються виключно договірних правовідносин, які виникли між учасниками цієї справи; рішення не спрямоване на зміну чи втручання в публічний порядок, а тому не може вважатися таким, що суперечить публічному порядку України, її незалежності, цілісності, самостійності та недоторканості, конституційним правам, свободам, гарантіям.

Безпідставними є доводи заявника щодо порушення арбітражним судом засадничих принципів процесуального права, які є частиною публічного порядку України,а саме: принципів рівності сторін, законності та змагальності судового процесу, виходячи з такого.

Зміст принципу диспозитивності у судовому процесі в Україні розуміється таким чином, що суд повинен розглядати судові справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до процесуального закону, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених процесуальним законом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України, частина перша статті 14 ГПК України).

Іншим засадничим принципом судового процесу в Україні є принцип змагальності. За змістом цього принципу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених процесуальним законом (частина третя статті 12 ЦПК України, частина третя статті 13 ГПК України).

Такі основні засади як елемент публічного порядку України поширюються й на діяльність Арбітражного суду.

Відповідно до частини першої статті 36 Регламенту МКАС при ТПП України арбітражний розгляд здійснюється на засадах диспозитивності, змагальності та рівності сторін. До сторін має бути рівне ставлення, і кожній стороні мають бути надані усі можливості для викладення своєї позиції.

Із витребуваних судом матеріалів арбітражного розгляду справи № 99/2022 вбачається, що сторона відповідача Dimida Sp. Z o.o. брала участь у арбітражному розгляді, скористалась своїм правом надати свої докази і викласти свою позицію.

В матеріалах справи № 99/2022 міститься відзив відповідача Dimida Sp. Z o.o. № 2 KMLF/88/2022 від 26 вересня 2022 року на позовну заяву, коментарі на відповідь позивача на відзив на позовну заяву № 5/КМLF/88/2022 від 27 січня 2023 року, в яких відповідач просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення неустойки за контрактом, із долученням доказів на обґрунтування заперечень проти позову.

У засіданні Арбітражного суду представники відповідача Оксана Хомін та Андрій Копусь підтвердили заперечення, викладені у відзиві на позов та у коментарях на відповідь позивача на відзив.

Визнавши, що усі обставини справи достатньо з`ясовані, арбітражний суд здійснив оцінку позиції сторін та наданих ними документів та в межах заявлених вимог ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) і на підставі доказів, поданих сторонами справи, ухвалив арбітражне рішення про часткове задоволення вимог позивача.

Такий арбітражний процес відповідав критеріям справедливого судового процессу. Арбітражним судом не порушено фундаментальні принципи судочинства, а саме: принципи диспозитивності та змагальності судового процесу, що спростовує твердження заявника про порушення таким судовим процесом та його результатами публічного порядку України.

Посилання заявника на істотні, на його думку, порушення матеріальних та процесуальних норм при ухваленні арбітражного рішення, зокрема, на відсутність порушеного права позивача ДП «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна), не є підставою для скасування рішення міжнародного комерційного арбітражу.

При цьому заявник не надав доказів на підтвердження того, що рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 стосується суспільних, економічних та соціальних основ держави або ж спрямоване на втручання у публічний порядок держави Україна.

Ураховуючи наведене та правову концепцію публічного порядку, суд дійшов висновку про те, що рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 є таким, що відповідає публічному порядку України.

Будь-яка оцінка судом загальної юрисдикціїобставин арбітражного спору, повноти та належності доказів, які були подані сторонами арбітражного розгляду, тощо, означала б неправомірне судове втручання, заборонене статтею 5 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», та порушення принципу юридичної визначеності судового рішення.

Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 06 вересня 2022 року у справі № 824/255/21 (провадження№ 61-5310ав22), від 06 вересня 2022 року у справі № 824/256/21 (провадження № 61-5306ав22), від 15 вересня 2022 року у справі № 824/267/21 (провадженя № 61-5308ав22).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав, передбачених пунктом 2 частини другої статті 459 ЦПК України, пунктом 2 частини другої статті 34 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж», для скасування оспорюваного заявником рішення МКАС при ТПП України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022.

За таких обставин у задоволенні заяви Dimida Spolka Z Ograniczona Odpowiedzialnoscia, яка подана адвокатом Муляром Євгенієм Григоровичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) до Dimida Sp. Z o.o. (Республіка Польща) про стягнення неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору слід відмовити.

Відповідно до пункт 2 частини 2 статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом заяви, не відшкодовуються та покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 23, 457, 459, 460 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви Dimida Spolka Z Ograniczona Odpowiedzialnoscia, яка подана адвокатом Муляром Євгенієм Григоровичем, про скасування рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 28 лютого 2023 року у справі № 99/2022 за позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Ценралізовані закупівлі» (Україна) до Dimida Sp. Z o.o. (Республіка Польща) про стягнення неустойки та відшкодування витрат по сплаті арбітражного збору.

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 06 вересня2023 року.

Головуючийсуддя :