Провадження № 2/761/8193/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

25 вересня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Матвєєвої Ю.О.

при секретарі: Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування майнової шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

26.06.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування майнової шкоди у розмірі 40010,00 грн.

Позов обґрунтовує тим, що 06.03.2023 року між позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір оренди автомобіля «Тоуоtа Саmгу», д.н. НОМЕР_1 , де останній зобов`язується сплачувати орендну плату та несе повну матеріальну відповідальність. Відповідно до акту прийому-передачі автомобіля від 09.05.2023 року транспортний засіб за час користування зазнав механічних пошкоджень з матеріальними збитками, а відтак Позивачеві було завдано майнову шкоду. На даний час позивачу шкода завдана не відшкодована, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою Шевченківського районного суму м. Києва від 28.06.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою суду від 04.09.2023 року змінено порядок розгляду справи на спрощене позовне провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, просить позов задовольнити.

Судом вживались заходи стосовно повідомлення відповідача про розгляд справи.

Так, у призначені судові засідання відповідач не з`явився, поштові відправлені, направлені на його адресу повернулися на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання».

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Крім того, на офіційному веб-сайті Шевченківського районного суду міста Києва було розміщено оголошення про виклик у судове засідання відповідача.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

За вказаних обставин, а також враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами, як це передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, керуючись вимогами ст.ст.130, 280 ЦПК України вважає за можливим заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення у відсутності учасників справи.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та їх правовідносини.

06.03.2023 року між ОСОБА_1 як Орендодавцем та ОСОБА_2 як Орендарем було укладено Договір оренди легкового автомобіля (далі - Договір).

Згідно з п.п. 1.1.-1.2. Договору Орендодавець зобов`язується передати за плату Орендареві у строкове користування, а Орендар зобов`язується прийняти у строкове користування легковий автомобіль «Тоуоtа Саmгу», д.н. НОМЕР_1 (далі - Автомобіль) та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п. 1.3. Договору право власності Орендодавця на Автомобіль, що орендується, підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу: серії НОМЕР_2 , виданий 28.02.2023 року.

Згідно з п.п. 3.1., 11.2. Договору автомобіль передається Орендареві у користування у строк з 06.03.2023 року до 06.03.2023року, що може бути подовжений за згодою сторін.

Сторони також погодили порядок здійснення розрахунку, порядок передачі автомобіля в оренду, порядок дострокового розірвання договору, тощо.

Згідно акту прийому-передачі автомобіля від 06.03.2023 року, що є Додатком до Договору оренди легкового автомобіля від 06.03.2023 року, згідно з яким Позивач передав, а Відповідач прийняв у тимчасове користування автомобіль «Тоуоtа Саmгу», д.н. НОМЕР_1 , і несе повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

09.05.2023 року згідно Акта прийому-передачі (повернення) автомобіля Відповідач повернув, а Позивач прийняв автомобіль, що передавався в тимчасове користування на виконання Договору оренди легкового автомобіля від 06.03.2023 року «Тоуоtа Саmгу», д.н. НОМЕР_1 .

Автомобіль Відповідач повернув з наступними недоліками: пошкодження накладки порогу лівого; пошкодження накладки порогу правого; пошкодження підкрилку лівого; пошкодження підкрилку правого; пошкодження накладки передньої нижньої (губи); пошкодження бамперу переднього; пошкодження бамперу заднього; пошкодження накладки бамперу заднього; пошкодження катафоту лівого бамперу заднього: пошкодження покришки (резини).

Щодо доказів завдання шкоди автомобілю ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика).

Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля «Тоуоtа Саmгу», д.н. НОМЕР_1 , стороною позивача не надано Звіту про вартість відновлювального ремонт з урахуванням зносу пошкодженого автомобіля чи Висновку автотоварознавчого дослідження. Клопотань про витребування доказів чи призначення судом експертизи суду не заявлялось.

Позивачем надано лише Рахунок-фактура № 1265 від 09.05.2023 року, Акт виконаних робіт № 1265 від 12.05.2023 року та Квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки № від 02.06.2023 року, які не можу бути належним доказом заподіяння шкоди автомобілю.

Стороною позивача не доведено суду, яка фактична шкода була заподіяна власнику застрахованого ним транспортного засобу, а тому недоведеною на думку суду є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 40010,00 грн. завданої матеріальної шкоди.

За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов`язок доказування покладається на сторони у справі.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені ним у позовній заяві обставини в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд відмовляє в задоволенні позову за безпідставністю та недоведеністю.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними, не знайшли свого підтвердження у представлених суду доказах, а тому в задоволенні таких слід відмовити.

Керуючисьст. ст.12,13,76,80,81,141,259-265, 280,282 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування майнової шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ю.О. Матвєєва

25 вересня 2023 року