КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/1272/2023 Доповідач у ІІ інстанції - Гуль В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого Гуля В.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про порушення трудового права та не здійснення розрахунку,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просив стягнути з відповідача на його користь 44 765,82 грн, а також у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що у зв`язку з його незаконним звільненням він звертався до суду з позовом про поновлення його на посаді та стягнення середнього заробітку.

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська у справі №204/7246/13-ц його позовні вимоги до ПАТ «Банк Форум» задоволено, поновлено на посаді та стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Рішення суду набрало чинності 23 квітня 2018 року.

Однак, з дати набрання законної сили вказаним рішенням Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Форум» не виконувала рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська.

У зв`язку з невиконанням вказаного рішення суду, позивач змушений був звернутися до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, зміненим Дніпропетровським апеляційним судом,у справі №204/6150/18, стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на його користь середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 23 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року включно у розмірі 44 765,82 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів, а також у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Зауважував, що для виконання рішення суду ним був направлений виконавчий лист, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року, для відкриття виконавчого провадження.

Уважав, що оскільки до ліквідації ПАТ «Банк Форум» рішення виконано не було, вказані суми підлягають стягненню з відповідача в даній справі.

На підставі викладеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з указаним рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі; провести засідання за участю сторін.

У мотивування вимог зазначає, що право позивача на працю, на отримання заробітної плати було порушено і повинно бути поновлено судом шляхом стягнення коштів з винної особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Вказує, що при подачі позову керувався постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі №761/12246/19, яка була залишена без змін постановою Верховного Суду.

Зауважує, що судом першої інстанції невірно встановлено природу спору, а саме, що вимоги позивача стосуються не затримки середньої заробітної плати після звільнення, в результаті чого стягуються компенсаційні виплати, а стягується середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, що за своєю суттю є оплатою простою працівника.

04 жовтня 2021 року апеляційним судом отримано відзив на апеляційну скаргу від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зазначає, що позивач не був працівником Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Відповідач не порушував права позивача, а тому позов пред`явлено до неналежного відповідача. Вказує, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за один рік не відноситься до структури заробітної плати. Відсутні будь-які підтвердження того, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб порушено права позивача щодо розрахунку. Уважає, що у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутня заборгованість по заробітній платі перед позивачем і обов`язок щодо відшкодування середнього заробітку, а відтак відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

02 листопада 2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній, зокрема, зазначає, що вимога про оплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду є спором про оплату праці, тому до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 233 КЗпП України.

10 серпня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшли додаткові письмові пояснення Фонду гарантування фізичних осіб до відзиву на апеляційну скаргу, в яких вказує, що в силу нормативних положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів набуває повноважень органів управління та контролю неплатоспроможного банку, а відтак обставина невиконання банком договірного зобов`язання не перетворює таке договірне зобов`язання банку в деліктне зобов`язання його органу управління (повноваження якого виконує відповідач в особі уповноваженої особи) з відшкодування шкоди.

31 серпня 2022 року апеляційним судом отримано заперечення на додаткові пояснення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від позивача, в яких ОСОБА_1 просить відхилити додаткові пояснення відповідача та задовольнити заяву позивача.

Посилається на те, що його право на володіння заробітною платою було порушено. Будучи звільненим 12 жовтня 2018 року він не отримав заробітну плату до дати звільнення. Рішення суду проігнороване і не було виконано.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За змістом частини першої статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, а клопотання позивача про проведення засідання за участю сторін задоволенню не підлягає.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд уважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що судовим рішенням вже було стягнуто середній заробіток за час невиконання рішення суду від 23 березня 2018 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі в сумі 44 765,82 грн та у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Механізму скасування попереднього рішення замість нового чинним законодавством не передбачено, а подвійна відповідальність заборонена статтею 61 Конституції України.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах закону.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що 13 листопада 2010 року позивач був прийнятий на роботу до ПАТ «Банк Форум» на посаду керуючого відділенням №1406 банку, у зв`язку з переведенням з Дніпропетровської філії ПАТ «Банк Форум».

04 вересня 2013 року відповідно до наказу №1075к від 20 серпня 2013 року він був звільнений з роботи згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України за скороченням штату (запис №34 у трудовій книжці на ім`я позивача).

09 вересня 2013 року у вказаній трудовій книжці зазначено, що запис №34 є недійсним; позивач звільнений з роботи 08 вересня 2013 року згідно пункту 1 статті 40 КЗпП України, за скороченням штату працівників.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 13 червня 2014 року №355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» та згідно рішення виконавчої дирекції Фонду №49 з 16 червня 2014 року було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Форум».

Рішенням Красногвардійського райсуду міста Дніпропетровська від 23 березня 2018 року у справі №204/7246/13-ц задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум» про поновлення на роботі, стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди; визнано незаконними накази про звільнення ОСОБА_1 з посади керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум» на підставі пункту 1 статті 40 КЗпП України; поновлено його на посаді керуючого відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум», а також стягнуто з відповідача на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 вересня 2013 року по 23 березня 2018 року включно в сумі 526 228,84 грн, у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн, а всього 531 228,84 грн. В решті позовних вимог було відмовлено.

Як убачається з постанови Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року, у серпні 2018 року позивач у зв`язку з невиконанням рішення суду звернувся до Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ПАТ «Банк Форум» про стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу з 23 березня 2018 року по день ухвалення рішення у справі №204/6150/18 та моральної шкоди.

Наказом ПАТ «Банк Форум» №149к від 11 жовтня 2018 року останній був поновлений на попередній роботі. У відповідності до наказу №151к від 11 жовтня 2018 року позивач був звільнений з посади керуючого Відділенням №1406 ПАТ «Банк Форум» 12 жовтня 2018 року за угодою сторін, на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у справі №204/6150/18 частково задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форум»; стягнуто з останнього на користь позивача середній заробіток за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі в сумі 32 763,39 грн без утримання податку з доходів фізичних осіб й інших обов`язкових платежів та у відшкодування моральної шкоди 1 000 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року скасовано рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у справі №204/6150/18 в частині стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі та постановлено в цій частині нове; стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання вищевказаного рішення суду за період з 23 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року включно у розмірі 44 765,82 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів; в іншій частині рішення залишено без змін.

Вказане судове рішення згідно частини другої статті 273 ЦПК України набрало законної сили 21 березня 2019 року.

04 липня 2019 року відповідно до статті 53 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про державну реєстрацію припинення ПАБ «Банк Форум», як юридичної особи, а відтак банк був ліквідований.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Під час розгляду спору суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Законна сила судового рішення поширюється на всю територію України. За межами України рішення підлягає виконанню на основі норм міжнародного права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно частини четвертої статті 10 ЦПК України.

Протягом п`яти днів після набрання судовим рішенням законної сили виконавчий документ, вноситься до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, а його копія, що містить інформацію про веб-адресу такого документа у Єдиному державному реєстрі виконавчих документів, надсилається стягувачу на його офіційну електронну адресу, або, у разі її відсутності, рекомендованим чи цінним листом.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, суд видає один виконавчий документ. Якщо на підставі ухваленого рішення передбачено вчинення кількох дій, або якщо виконання повинно бути проведено в різних місцях, або якщо рішення прийнято на користь декількох позивачів або проти декількох відповідачів, видаються декілька виконавчих документів, у яких зазначаються один боржник та один стягувач, а також визначається, в якій частині необхідно виконати судове рішення, або зазначається, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Конституцією України, цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого документу, що видається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Сторони виконавчого провадження мають право у десятиденний строк з дня, коли дізналися або повинні були дізнатися про порушення їх прав або свобод звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, порушено їхні права чи свободи.

За заявою сторони, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Зазначені вище особи набувають статусу сторін виконавчого провадження лише після відкриття виконавчого провадження, тобто, винесення виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

У відповідності до частини 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що за судовими рішеннями, які набули чинності, з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 стягнуто середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 09 вересня 2013 року по 23 березня 2018 року, а також стягнуто середній заробіток за час невиконання рішення суду від 23 березня 2018 про поновлення позивача на роботі в сумі 44 765,82 грн та 1 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, з урахуванням положень частини п`ятої статті 11, частин першої-другої статті 509 ЦК України, між банком, а у подальшому у зв`язку з його ліквідацією, між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та позивачем виникли грошові зобов`язання на підставі судового рішення.

Відповідно до вимог статті 625 ЦК України за невиконання грошового зобов`язання виникають наслідки, передбачені цією статтею.

Разом з тим, як правильно зазначено судом першої інстанції, механізму скасування попереднього рішення замість нового чинним законодавством не передбачено, а подвійна відповідальність заборонена статтею 61 Конституції України.

Таким чином, за обставин, коли постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 березня 2019 року скасовано рішення Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 06 грудня 2018 року у справі №204/6150/18 в частині стягнення середнього заробітку за час невиконання рішення суду про поновлення на роботі та стягнуто з ПАТ «Банк Форум» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час невиконання вищевказаного рішення суду за період з 23 березня 2018 року по 10 жовтня 2018 року включно у розмірі 44 765,82 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів; в іншій частині рішення залишено без змін, відсутні правові підстави для повторного вирішення вказаних позовних вимог, заявлених до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, та повторного стягнення заявленої позивачем суми.

За вимогами статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, п`ятої - сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, колегія дійшла висновку, що місцевий суд повно, всебічно та об`єктивно дослідив обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав для сумніву у правильності висновків суду першої інстанції, в апеляційній скарзі не наведено.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, слід відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.В. Гуль

Судді Ю.О. Матвієнко

Я.С. Мельник