_________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 6/947/204/23
УХВАЛА

06.09.2023

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Остапчук О.Є. розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну стягувача та визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у справі №947/15419/23, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даної заявою у якій просила суд замінити стягувача у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа на виконання рішення Київського районного суду м.Одеси у справі №2-2689/07 від 02.04.2007р. на неї та визнати цей виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Заява вмотивована тим, що за рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №2-2689/07 від 02.04.2007р. на її утримання були стягнути аліменти з її батька ОСОБА_2 . На цей час вона вже є повнолітньою, а оскільки аліменти є її власністю, то просила заяву задовольнити.

У судовому засіданні представник заявниці заяву підтримав, просив її задовольнити. Інші учасники справи у засідання не прибули.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м.Одеси у справі №2-2689/07 від 02.04.2007р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утриманні ОСОБА_1 у розмірі 30% доходу до 13.09.2022р.

Рішення набрало законної сили. Видано виконавчий лист, 16.09.2009р. старшим державним виконавцем Другого Київського відділу виконавчої служби Одеського МУЮ відкрито виконавче провадження.

Відповідно до положень статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.

Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частинами першою, другою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Зазначеній нормі кореспондує частина п`ята статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Системний аналіз зазначених норми закону дає підстави для висновку, що правонаступництво у виконавчому провадженні означає перехід прав і обов`язків сторони виконавчого провадження (стягувача або боржника) від однієї особи (правопопередника) до іншої особи (правонаступника), у зв`язку з правонаступництвом у матеріальних правовідносинах.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 686/5377/18.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що сторона виконавчого провадження (стягувач або боржник) у разі її вибуття може бути замінена її правонаступником у випадку переходу прав та обов`язків від правопопередника до іншої особи (правонаступника)

Проте, в даному випадку, відсутня обставина вибуття ОСОБА_3 в якості стягувача у виконавчому провадженні.

На час розгляду заяви ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, а тому стягнення періодичних платежів щодо виплати аліментів припинилося.

Стягувач, яким згідно рішення Київського районного суду м.Одеси від 2 квітня 2007 року є ОСОБА_3 , має право на стягнення заборгованості зі сплати аліментів, у разі її наявності. Однак, зазначене повинно бути предметом судового розгляду у іншому позовному провадженні, а тому не може встановлюватися при вирішенні процесуального питання заміни сторони виконавчого провадження.

У засіданні представник заявниці адвокат Мутаф В.А. подав копію заяви від імені ОСОБА_4 , у якій вона ніби то підтверджує повне виконання судового рішення про стягнення аліментів у справі №2-2689/07.

Суд критично ставиться до даної заяви і вважає її недопустимим доказом, оскільки заява від імені ОСОБА_3 подана не через канцелярію суду, а адвокатом, який не є представником останньої.

Таким чином суд вважає, що оскільки не має підстав для заміни сторони виконавчого провадження на заявника згідно вимог ст. 442 ЦПК України, а заявник не є стороною виконавчого провадження, то і не має підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.259-261,442 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду упродовж 15 днів з дня її підписання. Якщо у засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.