09.08.2023 Єдиний унікальний номер 205/9714/21
Єдиний унікальний номер судової справи 205/9714/21
Номер провадження 6/205/110/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2023 року

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Заславської В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного осуду м. Дніпропетровська з заявою про відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що з 27.10.2022 року ОСОБА_1 має статус військовослужбовця, а також має на утриманні дружину та неповнолітню дитину.

На підставі викладеного просить відстрочити виконання вищевказаного рішення суду до 05.09.2023 року.

26.06.2023 року від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на заяву про відстрочку виконання рішення. У відзиві зазначив, що відповідач є працездатним, обставини, які він вказує в заяві не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення. На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Від представника заявника ОСОБА_2 надійшла заява, в якій просив проводити судове засідання за його відсутності, заяву підтримав, просив задовольнити.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак, про причини неявки суд не повідомив.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

За таких обставин суд розглядає заяву без участі учасників процесу, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи та заяви ОСОБА_1 , суд доходить висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2022 року по справі № 205/9714/21, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 29.12.2022 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ«ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № DNK0G0 від 28 грудня 2007 року в розмірі 54 490,67 грн., з яких: 32 733,87 грн. заборгованість за кредитом, 21 756,80 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, а також судовий збір у розмірі 1 751,57 грн., у задоволенні позову в іншій частині відмовлено (а.с.91-95,142-144).

Отже, рішення суду набрало законної сили 29.12.2022 року.

У заяві про відстрочення виконання зазначеного судового рішення ОСОБА_1 просить відстрочити виконання рішення щодо стягнення з нього заборгованості за кредитним договором.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції.

Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з вимогами частин 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання відстрочення або розстрочення виконання рішення суду може бути розглянуто у виняткових випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Слід відмітити також, що в абзаці 1 пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року N 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» зазначено, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 351 ЦПК (яка є аналогічною до ст. 435 чинного ЦПК України) їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Як на підставу для відстрочення виконання рішення заявник посилається на те, що він призваний на військову службу в ЗСУ, а також має на утриманні дружину та дитину.

На підтвердження вказаного заявник надав копію військового квитка.

Враховуючи, що доказів обставин, які б унеможливлювали або ускладнювали виконання судового рішення, заявником не надано, суд не вбачає правових підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 129? Конституції України судове рішення є обов`язковим для виконання.

Безпідставне відстрочення виконання рішення суду підриває правовий принцип своєчасного та повного виконання судового рішення у цивільній справі, що являється складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Оскільки матеріали справи не містять, а судом не встановлено виняткових обставин, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні рішення суду, наявність яких робила б його виконання неможливим чи ускладненим, то у зв`язку з цим вимоги заяви про відстрочення виконання рішення суду є безпідставними та суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 .

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 247, 258-260, 353, 435 ЦПК України ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2022 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя Н.Г.Остапенко

.