Справа № 351/1406/21
Провадження № 22-ц/4808/1108/23
Головуючий у 1 інстанції СОБКО В. .
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.

з участю секретаря Працун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 на рішення Снятинського районного суду від 04 липня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

У серпні 2021 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Позовні вимоги мотивували тим, що їм на праві спільної часткової власності належить квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

07-08 вересня 2020 року їхню квартиру було затоплено з вини сусідів - відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , які проживають у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , яка розташована над їхньою квартирою поверхом вище. Внаслідок залиття квартири були пошкоджені стіни, стеля, підлога (паркет) меблі для одягу, одежа, електропроводка, розетки, вимикачі та люстра.

Працівниками комісії Снятинської міської ради було складено Акт №1 про наслідок залиття належної квартири позивачів, а 21 вересня 2021 року складено Акт обстеження житлових умов, де встановлено причинно-наслідковий зв`язок залиття.

Відповідно до локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 від 11 вересня 2020 року, розмір заподіяної майнової шкоди (вартість відновлювального ремонту) становить 98722,00 грн. Актом №2758 від 08 вересня 2020 року, було встановлено причино-наслідковий зв`язок такого затоплення, зокрема що наявні ознаки затоплення з сусідньої квартири, яка розташована АДРЕСА_2 , в якій проживають та зареєстровані відповідачі по справі.

Позивачі зазначали, що відповідачі своєю недбалістю, яка полягає в нездійсненні контролю за станом інженерних мереж та сантехнічного обладнання у якій проживають останні допустили витік води, яка потрапила у квартиру позивачів, чим завдано майнової шкоди.

Також діями відповідачів заподіяно і моральну шкоду, яку позивачі оцінюють у 10000,00 грн, яка виразилась у потрясінні та душевних хвилюваннях, яких останні зазнали внаслідок неодноразових затоплень квартири, відчутті незручностей та дискомфорту, оскільки у квартирі відчувається сирість та запах плісняви. Також вимушені були звертатись до лікаря, через погашене самопочуття (вегето-судинний та гіпертонічний криз) через хвилювання, про що свідчать медичні документи, які додано до матеріалів справи.

Оскільки відповідачі на письмові звернення позивачів щодо відшкодування шкоди у позасудовому порядку не реагували, позивачі просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь майнову шкоду в розмірі 98722,00 грн, моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн, та понесені судові витрати.

Рішенням Снятинського районного суду від 04 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_3 , ОСОБА_6 задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 98722,00 грн та моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судові витрати в розмірі 908,00 грн, тобто 454,00 грн з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясовання судом обставин, що мають значення для справи, допущення порушення норм матеріального та процесуального права.

Апелянт вважає неправильним та передчасним висновок суду про обґрунтованість позовних вимог позивачів про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок залиття квартири.

Зазначив, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку про наявність вини у заподіянні шкоди позивачам обома відповідачами - ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , оскільки зі змісту матеріалів спадкової справи № 141/2009, заведеної після смерті батька відповідача - ОСОБА_7 вбачається, що відповідач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 як спадкоємець по заповіту який проживав із спадкодавцем на момент його смерті.

Отже станом на 07-08 вересня 2020 року, саме на відповідача ОСОБА_1 було покладено обов`язок як власника житла по забезпеченню справності сантехнічного обладнання у його квартирі. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди особам, тягне за собою відшкодування власником збитків. Суд першої інстанції дійшов протиправного висновку про те, що відповідачка по справі ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_1 є також відповідальною за збитки, які спричинені внаслідок використання цього майна.

Зазначений висновок суду першої інстанції грунтується виключно на факті спільного проживання відповідачів в одному житлі.

Суд не врахував, що ОСОБА_1 набув право власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом, а тому дане житло не може вважатися спільним сумісним майном його та дружини ОСОБА_5 .

Відтак суд неправомірно поклав на ОСОБА_5 тягар обов`язку відшкодування шкоди, яка не була спричинено її майном.

Апелянт вважає, що висновок суду про доведеність факту залиття приміщень позивачів саме із квартири ОСОБА_1 є безпідставним та необґрунтованим.

Так, суд виходив із того, що акт про наслідки залиття житлового приміщення від 08 вересня 2020 року за своїм змістом відповідає Правилам утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року №76. Однак згідно даного акту комісія, яка проводила обстеження встановила: факт залиття житлового будинку по АДРЕСА_1 ; проведено опис заподіяної шкоди; відсутність у квартирі АДРЕСА_3 явних ознак затоплення, несправностей чи прориву системи водопостачання; неможливість комісією встановити причину затоплення.

В акті про залиття вказано, що винуватець шкоди відмовився від підпису, однак, самою ж комісією не було встановлено хто саме є винуватцем події. В акті про залиття відсутня інформація про те, що цей акт пропонувався до підпису будь-кому з відповідачів.

Крім того, в складі комісії від міської ради, яка проводила обстеження 08 вересня 2020 року не було представника підприємства, яке відповідальне за водопостачання в обстежуваних будинках, жодного спеціаліста з питань сантехнічного обслуговування чи фахівця у сфері житлово-комунальних послуг.

Натомість, вказане обстеження проведено посадовими особами міської ради, юристами та фахівцем відділу земельних ресурсів.

Представник апелянта зазначив, що актом обстеження матеріально побутових умов сім`ї від 21 вересня 2020 №2758 було встановлено, що в квартирі ОСОБА_3 наявні ознаки затоплення з сусідньої квартири, яка розташована по АДРЕСА_2 , проте, особи, які проводили таке обстеження не вказали в акті причини такого затоплення, його джерело.

Суд також взяв до уваги довідку за результатом розгляду звернення громадян в якій вказано про те, що ОСОБА_1 , визнав, що 07 вересня 2020 року у нього прорвало холодну воду.

Однак, будь-яких письмових пояснень самого ОСОБА_1 , в яких він визнав цю обставину матеріали справи не містять.

Довідка підписала інспектором СРПП №4 Снятинського відділення поліції та начальником Снятинського відділення поліції, підпис Кіндракевича в цій довідці відсутній.

Апелянт вказав також, що жоден з допитаних у суді свідків не перебував у квартирі відповідачів та не зміг підтвердити того факту, що залиття відбулося саме із квартири ОСОБА_8 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 підтвердила в суді, що 07 та 08 вересня 2020 року в квартирі АДРЕСА_3 жодних несправностей систем водовідведення та водопостачання не було, а комісія під час обстеження їхнього житла ознак витоку рідин із сантехнічного обладнання не виявила.

В зазначений час вона з чоловіком нікого не затоплювала.

Надані представником позивача фото та відеозаписи містять інформацію про стан приміщень позивачки. Водночас, жодні фото та відеоматеріали, які б відображали стан квартири відповідача в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції також і не звернув увагу на ту обставину, що фотоматеріали, які фіксувалися в процесі обстеження квартири ОСОБА_1 на даний момент відсутні.

Судова експертиза з приводу визначення причини залиття приміщень в даній справі не призначалась, а висновок експерта чи експертного дослідження з даного питання відсутній в матеріалах справи.

Комунальне підприємство «Водоканал» своїм Листом від 28 грудня 2020 року №122, повідомило, що багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 та житловий будинок АДРЕСА_1 має спільний ввід водопроводу та водовідведення.

Багатоквартирний будинок АДРЕСА_4 та житловий будинок АДРЕСА_1 мають дотичну стіну до якої прилягає стояк водопровідної системи та системи водовідведення.

Оскільки за результатами обстеження в квартирі АДРЕСА_3 не було встановлено жодних ознак затоплення, несправностей чи прориву системи водопостачання, то з огляду на дану інформацію, єдиною причиною затоплення будинку позивачки могла слугувати несправність стояка водопровідної системи та системи водовідведення, який є дотичним до стіни і будинку.

Задовольняючи позов в частині стягнення із відповідачів моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що на переконання суду, діями відповідачів була заподіяна моральна шкода позивачам, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, що порушило звичайний спосіб життя позивачів.

Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту протиправної поведінки обох відповідачів по відношенню до позивачів, причинно-наслідковий зв?язок між поведінкою відповідачів та душевними стражданнями, яких позивачі зазнали, а також наявність вини відповідачів у й душевних стражданнях, то в суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення із відповідачів моральної шкоди.

Суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що звернення позивачки ОСОБА_3 за лікарською допомогою відбулося аж через 13-14 днів після події залиття будинку.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішенням, яким відмовити у задоволенні позову.

Правом на подачу відзиву позивачі не скористалися.

Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

У судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 та відповідачка ОСОБА_5 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.

Позивачка ОСОБА_3 ,представник ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - ОСОБА_9 заперечили вимоги апеляційної скарги посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене судом першої інстанції вищезазначеним вимогам не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доведена протиправність дій відповідачів, причинний зв?язок між такими діями та завданою шкодою, внаслідок залиття квартири позивачів, а відтак на відшкодування заподіяної матеріальної шкоди стягнув 98722,00 грн та 10 000 грн на відшкодування моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна, що порушило звичайний спосіб життя позивачів.

Однак з таким висновком суду колегія суддів частково не погоджується з огляду на наступне.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 згідно витягу з Державного реєстру №203550856 від 10.03.2020, та Витягу №203550703 від 10.03.2020 на праві спільної часткової власності належить квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Актом №1 від 08.09.2020, складеного комісією виконавчого комітету Снятинської міської ради, встановлено, що внаслідок залиття житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , постраждали стіни, стеля, підлога (паркет), шафи для одягу у кількості 2 штуки та одяг, що знаходився у шафах, електропроводка, розетки, вимикачі, люстра.

Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов №2758 від 21.09.2020 виданого виконавчим комітетом Снятинської міської ради за адресою АДРЕСА_1 проживають: ОСОБА_3 , 1964 р.н.; ОСОБА_10 , 1995 р.н. син; ОСОБА_4 , 1990 р.н. син.

При дослідженні матеріально-побутових умов проживання встановлено, що в квартирі ОСОБА_3 наявні ознаки затоплення з сусідньої квартири, яка розташована АДРЕСА_2 , в якій проживають та зареєстровані ОСОБА_11 , ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .

Згідно локального кошторису на будівельні роботи №2-1-1 від 11.03.202 на капітальний ремонт житлового приміщення пошкодженого 7-8 вересня 2020 по АДРЕСА_1 , становить 98722,00 грн.

Відповідно до довідки №54 від 20.04.2021 виданої Комунальним підприємством «Покуття-комунальник», вбачається, що будинок АДРЕСА_1 на ОСОБА_12 не є комунальним і не перебуває на балансі підприємства.

Згідно з висновком №444 07.09.2022 (а.с.47) Снятинського ВП Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 про затоплення її квартири ОСОБА_13 , в ході проведення перевірки встановлено, що 07.09.2020 близько 08:30 год. ОСОБА_1 виявив, що у його квартирі прорвало холодну воду, у подальшому він відремонтував вищевказаний прорив холодної води.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.12.2020 року дані щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за ОСОБА_1 відсутні (а.с. 103). Також відсутні дані щодо реєстрації прав на нерухоме майно на квартиру за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 109).

Разом з тим, згідно матеріалів спадкової справи витребуваної у Державного нотаріуса Першої Снятинської Державної нотаріальної контори Коломийського району Івано-Франківської області Білоконь К.С., встановлено, що відповідач ОСОБА_1 18.03.2009 року подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 , яким помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із заявою про прийняття спадщини також звернулася дружина спадкодавця ОСОБА_14 . Спадкове майно складається квартири АДРЕСА_3 .

Свідоцтва про право на спадщину та свідоцтво про право на частку у спільному майні подружжя нотаріусом не видавалися (а.с. 146-154).

З відповіді Снятинського комунального підприємства «Водоканал» на запит Адвокатського бюро «Гресько та партнери» №122 від 28.12.2020 вбачається, що ОСОБА_3 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_1 є абонентом КП «Водоканал» з 2014 року (особовий рахунок НОМЕР_1 ) і користується послугою водопостачання та водовідведення. ОСОБА_14 , що мешкає за адресою АДРЕСА_2 є абонентом КП «Водоканал» з 2014 року (особовий рахунок НОМЕР_2 ) і користується послугою водопостачання та водовідведення. Водопостачання у вказаних будинках здійснюється згідно графіка. КП «Водоканал» не утримує зазначені будинки на балансі та не здійснює технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем водопостачання та водовідведення.

Вказані будинки мають дотичну стіну до якої прилягає стояк водопровідної системи та системи водовідведення. (а.с 109).

Частиною 1 та 2 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно зі статтею 319 ЦК України власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

Власник, згідно ст. 322 ЦК України, зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 151 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом України.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» покладено на споживача обов`язки щодо своєчасного вжиття заходів з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з власної вини; своєчасного проведення підготовки помешкання та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період; допущення у приміщення квартири представників виконавця/виробника для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції правильно зазначив про те, що власник квартири зобов`язаний утримувати належне йому майно, у тому числі інженерно-технічне обладнання, у належному стані і своєчасно усувати недоліки у його роботі. Майнова шкода, завдана іншим особам у зв`язку з невиконанням таких обов`язків, підлягає відшкодуванню власником.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що квартира позивачів затоплена з вини власників квартири АДРЕСА_3 .

Матеріали справи містять належні та допустимі докази з цього приводу, зокрема: акт про наслідки залиття житлового приміщення №l від 08 вересня 2020 року, акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 21 вересня 2020 року, довідка за результатами розгляду звернення від 14 вересня 2020 року, складеної працівниками Снятинського відділення поліції Косівського відділу поліції ГУ НП в Івано-Франківській області.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в акті про наслідки залиття житлового приміщення від 08 вересня 2020 року зазначено про відсутність у квартирі АДРЕСА_3 явних ознак затоплення, несправностей чи прориву системи водопостачання та неможливість комісією встановити причину затоплення, а відтак такий акт не може слугувати доказом затоплення квартири позивачів є необґрунтованим.

Так, у акті дійсно зазначено про те, що у квартирі АДРЕСА_3 з якої було затоплено будинок ОСОБА_3 явних ознак затоплення, несправностей чи прориву системи водопостачання не виявлено, при цьому зазначено, що встановити норми технічної експлуатації будівель, внаслідок порушення яких було затоплено житловий будинок, не вдалося.

Разом з тим, встановлено, що 08 вересня 2020 року ОСОБА_3 також звернулася до Снятинського ВП Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області про те, що ОСОБА_1 (сусід із другого поверху) відчинив кран з водою, в результаті чого в її квартирі виникло підтоплення, дане звернення зареєстроване в журналі єдиного обліку Снятинського ВП № 3255 від 08.09.2020 року.

Опитаний з даного приводу ОСОБА_1 пояснив, що дійсно 08.09.2020 року ОСОБА_3 , з якою він перебуває тривалий час у неприязних відносинах, прийшла до нього, виражалася нецензурними словами та говорила щоб він закрив кран з водою, оскільки в її квартирі з стелі тече вода. Відповідач зазначив, що 07.09.2020 року в крані з водою він міняв прокладку, в результаті чого на підлогу потекла незначна кількість води, яка у подальшому могла протекти через підлогу, однак умисно не вчиняв дій щодо підтоплення.

Крім того, у довідці за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 зазначено що в своєму пояснення ОСОБА_1 вказав, що 07.09.2020 року близько 08.30 год 2020 року у нього в квартирі протекла вода, прорвало холодну воду та в подальшому він відремонтував вище вказаний прорив холодної води.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 фактично визнав те, що затоплення квартири позивачів відбулося внаслідок того, що в його квартирі мав місце прорив холодної води, та підтверджує те, що відповідач не забезпечив належний стан сантехнічного обладнання в квартирі.

Таке пояснення відповідача узгоджується із актом про наслідки залиття житлового приміщення від 08 вересня 2020 року, згідно якого явних ознак затоплення, несправностей чи прориву системи водопостачання у квартирі відповідача станом на час проведення обстеження не виявлено, оскільки ОСОБА_1 самостійно усунув прорив води.

Крім того сторона відповідача не надала суду будь-яких інших доказів щодо причин затоплення квартири позивачів. ОСОБА_1 не заперечив що частина його квартири дійсно розташована над квартирою позивачів.

Та обставина що до довідки за результатами розгляду звернення ОСОБА_3 проведеного Снятинським ВП Косівського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області не долучено пояснення ОСОБА_1 не дає підстав для висновку, що викладений узагальнений виклад пояснення ОСОБА_1 у довідці не відповідає його письмовому поясненню чи спотворений.

Таким чином заперечення апелянта щодо недоведеності затоплення належної позивачам квартири з вини власників квартири АДРЕСА_3 не знайшли свого підтвердження.

На підтвердження заподіяної матеріальної шкоди позивачами надано Локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1 від 11.03.202 на капітальний ремонт житлового приміщення пошкодженого 7-8 вересня 2020 по АДРЕСА_1 , згідно якого розмір заподіяної шкоди становить 98722,00 грн.

Колегія суддів зауважує, що ні в суді першої інстанції ні в засіданні апеляційного суду апелянтом не надано будь-яких доказів на спростування визначеного позивачами розміру заподіяної матеріальної шкоди внаслідок затоплення квартири.

На переконання суду знайшли своє підтвердження також доводи позивачів щодо заподіяння їм моральної шкоди, яка виразилась у потрясінні та душевних хвилюваннях, яких вони зазнали внаслідок затоплення їхнього житла, пошкодженні майна, відчутті незручностей та дискомфорту, змін у звичному способі життя, погіршенні самопочуття.

Відтак з урахуванням обставин справи, глибини фізичних та душевних страждань, вимог розумності і справедливості, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивачів про стягнення на їх користь з винних осіб на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн. є обґрунтованими.

Разом з тим, ухвалюючи рішення по суті позову, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що саме на ОСОБА_1 , як одного із співвласника квартири (згідно матеріалів спадкової справи) покладено обов`язок по забезпеченню справності сантехнічного обладнання у його квартирі. Невиконання цього обов`язку, якщо результатом такого невиконання є нанесення шкоди іншим особам, тягне за собою відшкодування власником збитків.

Відповідачка по справі ОСОБА_5 - дружина ОСОБА_1 не є власником квартири АДРЕСА_3 , а відтак висновок суду щодо покладення на неї обов`язку по відшкодуванню заподіяної матеріальної та моральної шкоди є необґрунтованим.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог частин 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За встановлених обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом з порушенням норм матеріального права, судом необґрунтовано покладено обов`язок по відшкодуванню заподіяних матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири на відповідачку ОСОБА_5 .

У зв`язку з цим, рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення вимог позивачів про стягнення на їх користь з відповідача ОСОБА_15 матеріальної шкоди у розмірі 98722,00 грн та на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, а також понесених витрат по оплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-383, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Снятинського районного суду від 04 липня 2023 року скасувати та постановити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 майнову шкоду в розмірі 98722,00 гривень та моральну шкоду в розмірі 10000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_4 судові витрати в розмірі 908,00 гривень.

В решті позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадку передбаченому п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 вересня 2023 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин