КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________
Справа №357/9972/19
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/596/2023
Провадження № 22-з/824/815/2023
6 вересня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Рейнарт І.М.
суддів Кирилюк Г.М., Ратнікової В.М.
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Базюченка Анатолія Олексійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільний справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором процентної грошової позики,
у вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 4 березня 2020 року, просив стягнути з відповідача на свою користь суму наданої позики в розмірі 80 000 доларів США, процентів від суми позики в розмірі 6 400 доларів США, пеню за прострочення повернення позики в розмірі 775 879грн 10коп. та судові витрати.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2021 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму наданої позики та процентів в розмірі 86 400 доларів США, пеню за прострочення повернення позики в розмірі 775 879грн 10коп. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 217грн 50коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 7 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 7 грудня 2021 року - без змін.

12 червня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Базюченка А.О. про ухвалення додаткового рішення у справі та стягнення транспортних витрат, в якій представник позивача просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 10 000грн та транспортні витрати адвоката у сумі 1 040грн та позивача у сумі 780грн.

Обґрунтовуючи заяву, представник позивача зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, під час апеляційного розгляду було заявлено про витрати, які поніс позивач на правову допомогу і про те, що докази у підтвердження понесених витрат будуть надані у строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Адвокат Базюченко А.О. посилається на те, що позивачем сплачено 10 000грн гонорару відповідно до укладеного з ним договору та оплачені його транспортні витрати у сумі 1 040грн, які були викликані поїздками до апеляційного суду з м. Біла Церква для ознайомлення з матеріалами справи та участі у судових засіданнях.

Також представник позивача зазначає, що транспортні витрати були понесені і позивачем у сумі 780грн для участі у судових засіданнях апеляційного суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч. 3 та 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи та їх представники, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду заяви шляхом направлення судових повідомлень на електронні адреси, які наявні у матеріалах справи і якими представники сторін користувалися під час апеляційного розгляду, направляючи до апеляційного суду клопотання та інші процесуальні документи, у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність сторін та їх представників.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи заяви, виходить з наступного.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 60 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до частини першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Адвокат Базюченко А.О. почав представляти інтереси позивача ОСОБА_1 після поновлення апеляційного провадження у зв`язку із отриманням висновку судової експертизи.

У підтвердження понесених витрат, адвокатом Базюченко А.О. надано:

- копію договору про надання правової допомоги № 16/02/2023, укладеного з ОСОБА_1 16 лютого 2023 року, за умовами якого адвокат взяв на себе зобов`язання представляти інтереси ОСОБА_1 у Київському апеляційному суді по цивільній справі № 357/9972/19. Пунктом 4.1. договору сторони погодили отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги у формі гонорару у сумі 10 000грн;

- акт виконаних робіт від 9 червня 2023 року, згідно якого адвокатом надані послуги: ознайомлення з матеріалами справи; складання та подання додаткових пояснень у справі та інших процесуальних документів; участь у трьох судових засіданнях, допит експертів у судовому засіданні;

- довідку від 9 червня 2023 року про отримання адвокатом від ОСОБА_3 10 000грн оплати гонорару та відшкодування транспортних витрат у сумі 1 040грн, яка

підписана адвокатом Базюченко А.О. та скріплена його печаткою.

Також представником позивача надані докази направлення заяви про відшкодування судових витрат позивача на адресу відповідача.

Заперечень та пояснень відповідача або його представника - адвоката Наріжного О.А. з приводу відшкодування витрат позивача на правову допомогу до Київського апеляційного суду не надходило.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зроблено висновок, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Представником позивача документально доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи у суді апеляційної інстанції. ОСОБА_2 не подавав до суду апеляційної інстанції клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, а тому відсутні правові підстави для відмови у стягненні цих витрат на користь ОСОБА_1 , тому заява підлягає задоволенню.

Щодо витрат позивача на оплату транспортних витрат, то відповідно до статті 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони. Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Верховний Суд у постанові від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 вказав, що вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат.

На підтвердження понесених транспортних витрат, адвокатом Базюченко А.О. надані квитки на автобус сполученням м. Біла Церква-Київ та Київ-Біла Церква.

Відповідачем заперечення з приводу наданих документів заявлено не було, тому колегія суддів задовольняє заяву про відшкодування позивачу понесених транспортних витрат на поїздки до апеляційного суду, як самого позивача, так і його представника.

Керуючись статтями 270, 381 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Базюченка Анатолія Олексійовича задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , який зареєстрований у АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований у АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу у сумі 10 000грн та 1 820грн транспортних витрат, а всього 11 820грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 11 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

В.М. Ратнікова