Справа № 643/6113/23
Провадження № 2/643/2496/23
13.09.2023 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді: Поліщук Т.В.,
за участю секретаря судового засідання: Костенюк А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-
ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача в якому просить розірвати шлюб укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який зареєстрований 19.05.2017 Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 241.
На обґрунтування позову позивачка вказала, що 19.05.2017 сторони уклали шлюб. Дошлюбне прізвище позивачка не змінювала. Дітей від шлюбу не мають. З 2020 року стосунки між подружжям розладились. Сімейне життя сторін не склалось через несумісність характерів, різні погляди на життя. Зазначені розбіжності призвели до втрати почуття любові, взаєморозуміння, взаємоповаги та довіри один до одного. Внаслідок чого виникали постійні сварки між подружжям та неможливість продовження шлюбних відносин. Починаючи з 2020 року позивачка та відповідач разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Примирення та збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам позивачки. Майновий спір відсутній.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою судді від 24.07.2023 провадження у справі відкрито і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Бойко Р.О. подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. У разі неявки відповідача у судове засідання не заперечували щодо прийняття заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 у судові засідання призначені на 23.08.2023, 13.09.2023 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме: копія ухвали про відкриття провадження, судові повістки разом з копією позовної заяви та доданих до неї документами були направлені на адресу останнього відомого місця реєстрації проживання відповідача. Однак конверти повернулись до суду з відміткою в довідці про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».Окрім того, відповідач повідомлений про розгляд справи шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України, в судове засідання не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від відповідача не надходило.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ухвали суду від 13.09.2023 проведено заочний розгляд даної справи згідно з вимогами ст.ст.280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 19.05.2017 уклали шлюб, який зареєстровано у Комінтернівському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 241 (а.с.44).
Від шлюбу сторони дітей не мають.
Відповідач ОСОБА_3 є громадянином Республіки Судан (а.с.15).
З урахуванням наведеного, суд під час вирішення вищевказаної справи повинен керуватися положеннями Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон).
Пунктом 2 ч. 1 ст. 1 Закону встановлено, що іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм: хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону вибір права - право учасників правовідносин визначити право якої держави підлягає застосуванню до правовідносин з іноземним елементом.
Зі ст. 7 Закону слідує, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України.
Згідно зі ст. 55 Закону право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу.
Відповідно до ст.56 Закону України «Про міжнародне приватне право» форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України.
Статтею 63 Закону встановлено, що припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.
Відповідно до ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Як зазначає позивачка, сімейно-шлюбні відносини з відповідачем та ведення спільного господарства припинилось з 2020 року, шлюб носись формальний характер, на примирення остання не згодна, оскільки це суперечить її інтересам.
Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя, а згідно зі ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Виходячи із змісту ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.
Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин являється те, що спільне життя позивачки з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе, тому позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.
Керуючись ст.ст. 24, 104, 105, 110 СК України, ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 в особі представника позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Шлюб, зареєстрований 19.05.2017 Комінтернівським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 241 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розірвати.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд міста Харкова або безпосередньо до апеляційної інстанції.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харків, РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Республіки Судан, останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя Т.В. Поліщук