Справа № 161/7095/21 Головуючий у 1 інстанції: Пахолюк А. М.
Провадження № 22-ц/802/784/23 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича про повернення виконавчого документа, зобов`язання вчинити дії, заінтересована особа Державне підприємство «Луцький комбінат хлібопродуктів №2», апеляційною скаргою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся 16 квітня 2021 року в суд зі скаргою на рішення державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П. В. про повернення виконавчого документа, зобов`язання вчинити дії. Вимоги обґрунтовував тим, що 13 жовтня 2020 року державний виконавець Трофимюк П. В. постановою про повернення виконавчого документа стягувачу, повернув йому виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом Волинської області 24 січня 2020 року про стягнення з ДП «Луцький комбінат хлібопродуктів №2» в користь ОСОБА_1 заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 26 944,52 грн, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 106 221,50 грн, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки, боржник належить до сфери управління Державного агентства резерву, а згідно зі ст. 4 Закону України «Про державний матеріальний резерв» встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника. Разом з тим, навіть за відсутності коштів, на які можливо звернути стягнення, державний виконавець не мав права виносити дану постанову та повертати без виконання виконавчий лист, а був зобов`язаний передати виконавчий документ із іншими матеріалами виконавчого провадження керівнику для направлення до органів державного казначейства і після виплати йому коштів винести постанову про заміну стягувача. Просив суд визнати постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П. В. про повернення виконавчого документа від 13 жовтня 2020 року про повернення йому виконавчого документа неправомірною та скасувати; зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання рішень».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 закрито. Постановою Волинського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року, касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2023 року скаргу заявника ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано неправомірною та скасовано постанову державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П. В. від 13 жовтня 2020 року про повернення ОСОБА_1 виконавчого документа у виконавчому провадженні № 61082740. У задоволенні решти вимог відмовлено.

Державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюк П. В. подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу. Вважає, що скарга ОСОБА_1 не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки виконавче провадження, в межах якого перебував на примусовому виконанні виконавчий лист, що у подальшому був повернений стягувачу, є частиною зведеного виконавчого провадження. Посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильність застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської бласті від 20 червня 2023 року у цій справі та ухвалити нове судове рішення про залишення без змін постанови державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка П. В. від 13 жовтня 2020 року про повернення стягувану виконавчого документа у виконавчому провадженні № 61082740.

В судове засідання в апеляційному суді учасники справи не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Колегія суддів прийшла до висновку про розгляд справи у відсутності учасників справи.

У апеляційній скарзі державний виконавець ставить питання про зупинення дії оскаржуваної ухвали суду першої інстанції до розгляду даної апеляційної скарги.

Колегія судді відмовляє у задоволенні даного клопотання, оскільки оскаржувана ухвала не набрала законної сили і підстави для зупинення її дії відсутні.

Дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно (постанова КЦС ВС від 19.12.2019 по справі №520/11429/17).

Основні доводи апеляційної скарги зводяться до обґрунтування порушення судом першої інстанції процесуальних норм в частині розгляду з порушенням правил підсудності скарги на рішення державного виконавця (постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 жовтня 2020 року), яке винесене у виконавчому провадженні № 61082740, що є частиною зведеного виконавчого провадження № 57212311. На переконання державного виконавця, така скарга може бути подана заявником та розглянута судом виключно у межах адміністративного судочинства.

Колегією суддів установлено, що питання юрисдикції розгляду такої скарги було предметом розгляду судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій у межах цього провадження.

Так, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 закрито.

Постановою Волинського апеляційного суду від 19 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року у цій справі залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 05 квітня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 липня 2021 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У своїх висновках Верховний Суд зазначив, що закриваючи провадження у цій справі, суди попередніх інстанції не врахували, що предмет скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця (тобто суть оскаржуваних дій) стосується правомірності повернення виконавчого документа стягувачу в межах виконавчого провадження ВП № 61082740 (з виконання виконавчого листа від 24 січня 2020 року № 144, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі № 161/15851/19), яке станом на момент вчинення оскаржуваних дій вже було виведено зі зведеного виконавчого провадження ВП № 57212311.

Відповідно до інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження постановою державного виконавця Відділу Трофимюка П. В. від 13 жовтня 2020 року виконавче провадження № 61082740 виведено зі зведеного виконавчого провадження № 57212311.

Будь-які дії в межах зведеного виконавчого провадження ВП № 57212311 чи дії державного виконавця стосовно виведення виконавчого провадження ВП № 61082740 зі зведеного виконавчого провадження ВП № 57212311 не оскаржуються. Скарга ОСОБА_1 не стосується судового оскарження дій зазначеного державного виконавця під час виконання ним зведеного виконавчого провадження ВП № 57212311.

Отже, скарга ОСОБА_1 щодо винесення державним виконавцем постанови від 13 жовтня 2020 року про повернення йому (стягувачу) виконавчого документа у виконавчому провадженні ВП № 61082740 з виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області у цій справі повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, у передбаченому ЦПК України порядку, тобто в межах цієї справи за правилами цивільного судочинства.

Верховний Суд зазначив, що судами не було враховано висновків постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 908/595/18 (провадження № 12-41гс19), в якій визнано помилковим закриття провадження у справі судом апеляційної інстанції, оскільки предмет скарги позивача стосується оскарження дій державного виконавця саме з повернення виконавчого документа у виконавчому провадженні, яке виведене зі зведеного виконавчого провадження.

Тому, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що суди попередніх інстанцій помилково визначили характер спірних правовідносин, неправильно застосували норми процесуального права, у зв`язку із чим задовольнив касаційну скаргу ОСОБА_1 , скасував ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 травня 2021 року та постанову Волинського апеляційного суду від 19 липня 2021 року, направив справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У подальшому, розгляд скарги здійснено судом першої інстанції по суті заявлених у ній вимог, висновки щодо яких державний виконавець в апеляційній скарзі на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2023 року не оскаржує, хоч і зазначає про неправильне застосування судом норм матеріального права, не вдаючись до викладення будь-яких доводів у цій частині.

Таким чином, питання юрисдикції скарги на рішення державного виконавця у цій справі не можуть бути предметом повторного розгляду апеляційним судом, тому посилання державного виконавця на порушення норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного судового рішення на увагу не заслуговують.

Доводів, у тому числі щодо неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими; невідповідності висновків, викладених у судовому рішенні першої інстанції, обставинам справи апеляційна скарга не містить. Колегія суддів не встановила інших підстав, які є обов`язковими для скасування судового рішення повністю чи частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Волинській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Трофимюка Павла Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 червня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді