Справа № 686/2204/23
Провадження № 2/686/2185/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2023

, Хмельницький міськрайонний суд

в складі:головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 , та її представника ОСОБА_2 ,

та відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький в залі суду цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5

про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, поділ майна подружжя та усунення перешкод в користуванні майном, -

в с т а н о в и в :

1. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

У січні місяці 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_6 з вересня 2006 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу та мешкали у квартирі під номером АДРЕСА_1 .

В період спільного проживання, а саме 11.09.2007 року нею та ОСОБА_6 було придбано автомобіль марки «IVECO 355», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 .

Придбання вказаного транспортного засобу було здійснено частково в кредит в АТ «Приватбанк» строком на 5 років. Вказані кошти сплачені були з частини заощаджень її батьків в сумі 3 500 доларів США та 1500 доларів їх заощаджень.

14.12.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Хмельницькому Хмельницького МРУЮ у Хмельницькій області між нею та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, актовий запис за № 2169.

Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі 30.04.2013 року ними за спільні кошти було придбано транспортний засіб марки MAN 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В період спільного проживання, як до так і після реєстрації шлюбу вони обоє були працевлаштованими, мали спільний бюджет та вели спільне господарство

В період спільного проживання вони мали спільний бюджет, придбавали продукти харчування, побутові речі, разом святкували усі свята та дні народження друзів та рідних.

29.03.2016 року за спільні кошти ними була придбана двокімнатна квартира, загальною площею 47,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_2 в якій вони мешкали.

28.09.2018 року за спільною згодою шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Придбані нею та ОСОБА_6 у шлюбі транспортні засоби залишилися у користуванні останнього.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.

Спадкоємцями його майна є вона, колишня дружина, з яким в період шлюбу придбане майно та донька ОСОБА_3 . Заяву про прийняття спадщини подала і ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_6 проживав однією сім`єю після розірвання шлюбу із нею. Просить встановити факт проживання однією сім`ю з ОСОБА_6 , визнати означене майно спільним сумісним майном набутим ними у шлюбі, поділити його, визнавши за нею право власності на одну другу частину автомобілів, зобов`язати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні автомобілями та повернути їх.

До початку судового розгляду справи по суті в ході підготовчого розгляду справи позивач збільшила заявлені вимоги стосовно усунення перешкод в користуванні автомобілями та заявила вимоги про усунення перешкод у користуванні транспортними засобами та повернення їх, як до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , оскільки відповідач ОСОБА_5 передала вказані транспортні засоби ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із заявлених підстав. Суду пояснили, що факт проживання з ОСОБА_6 спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджено показами свідків, та ці обставини підтвердила і сама ОСОБА_3 в ході розгляду справи.

Нею не заперечується факт продажу спільно набутого транспортного засобу з ОСОБА_6 в період шлюбу.

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник визнали факт спільного проживання її батька ОСОБА_6 з позивачкою ОСОБА_1 однією сім`єю з 2006 року. Вони дійсно спільно проживали, спільно працювали мали спільний сімейний бюджет та придбавали майно. Не заперечує, що нею був відчужений транспортний засіб, придбаний спільно із ОСОБА_6 у шлюбі.

06 липня 2018 року сторонами був укладений шлюбний договір, яким врегульовано режим майна набутого у шлюбі, тому ніяким чином факт спільного проживання ОСОБА_7 та ОСОБА_1 спільно однією сім`єю не може впливати на розподіл майна подружжя.

Окрім того, слід зазначити, що за умови, якщо суд прийде до іншого висновку, то в такому разі слід застосувати строки давності, котрі пропущені позивачкою без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 24 січня 2023 року забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Ivecо 35S, 2000 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_3 та транспортний засіб марки MAN 8.163, 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Ухвалою від 24 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 квітня 2023 року підготовче провадження у справі завершене та справу призначено до судового розгляду на 12 липня 2023 року.

21 серпня 2023року ухвалено рішення у справі.

3 . Фактичні обставини встановлені судом.

Заслухавши доводи позивача ОСОБА_1 та її представника, заперечення відповідача ОСОБА_3 та її представника, перевіривши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, яке регулює дані правовідносини, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом достовірно установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 фактично стали проживати однієї сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року та мешкали у орендованій квартирі під номером АДРЕСА_1 . В означений період вони мали спільний сімейний бюджет, в колі родичів та знайомих позиціонували себе як сім`ю, разом працювали та придбавали майно.

Цих обставин сторони не заперечують.

11.09.2007 року було придбано автомобіль марки «IVECO 355», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 .

14 грудня 2012 року ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було зареєстровано шлюб.

Перебуваючи в зареєстрованому шлюбі 30.04.2013 року ними за спільні кошти було придбано транспортний засіб марки MAN 8.163, реєстраційний номер НОМЕР_2 та двокімнатну квартиру загальною площею 47,9 кв.м., яка знаходиться по АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу від 29.03.2016 року, яка предметом спору не являється.

Означені обставини підтверджуються поясненнями позивача допитаними в ході розгляду справи та наданими доказами в їх обґрунтування поясненнями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , котрі підтвердили суду факт проживання сторін однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу з вересня 2006 року, спільними коштами та працею придбавали майно, мали спільний бюджет та витрачали його на власний розсуд. Вказані обставини повністю визнаються відповідачкою ОСОБА_3 та її представником.

28 вересня 2018 року за рішенням Хмельницького міськрайонного шлюб сторони розірвали.

З вересня 2006 року було придбане наступне майно:

автомобіль «Iveco 35S», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 142 250.00 грн. згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за № 066/22 від 20.12.2022;

транспортний засіб марки MAN 8.163, 1999 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 167 480.00 грн. згідно висновку експерта за результатами проведення транспортно-товарознавчого дослідження за № 066/22 від 20.12.2022;.

Відповідач та її представник вартості вказаних транспортних засобів не оспорюють та на призначенні експертизи не наполягають.

06 липня 2018 року сторонами - ОСОБА_6 та ОСОБА_1 укладено шлюбний договір за умовами якого майно, яке не підлягає державній реєстрації та підлягає державній реєстрації, що буде придбане подружжям під час зареєстрованого шлюбу, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я придбано та зареєстровано рухоме або нерухоме майно, так як буде вважатися, що таке майно придбане за особисті кошти, тобто на таке майно не поширюється положення ст. 60 Сімейного кодексу України (пункт 1.1 Шлюбного договору); пунктом 1.4 означеного договору сторони визначили, що майно, яке було придбане до реєстрації шлюбу, буде являтись особистою власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане.

Позивач просить визнати майно спільною сумісною власністю, встановити факт спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, здійснити поділ вказаного майна та повернути їй транспортні засоби.

4. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд дійшов до наступних висновків.

Позивач в обґрунтування заявленого позову посилається на факт спільного проживання разом із ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу та вважає, що шлюбним договором врегульовано питання про придбання нею квартири під номером АДРЕСА_3 , яка мала бути придбана після укладення шлюбного договору та буде являтись особистою приватною власністю. ОСОБА_1 .

Відповідач та її представник посилаються на те, що за укладеним шлюбним договором все майно, яке зареєстроване на ім`я ОСОБА_6 буде належати йому особисто. Проте таке твердження є хибним та не узгоджується із умовами укладеного шлюбного договору та трактуванням його змісту.

Як убачається із змісту вказаного договору сторони пунктом 1.1 визначили, що майно, яке не підлягає державній реєстрації та підлягає державній реєстрації, що буде придбане на ім`я одного із подружжя під час зареєстрованого шлюбу, є особистою приватною власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно буде придбане та зареєстроване рухоме або нерухоме майно, так як буде вважатися, що таке майно придбане за особисті кошти,тобто на таке майно не поширюється положення ст.. 60 Сімейного кодексу України. Тому означені правовідносини розповсюджуються на майбутній час, але не мають зворотної сили з часу реєстрації ними шлюбу та на режим майна набутого у шлюбі не впливає.

Тому, трактування відповідачем ОСОБА_3 та її представником умов, викладених у шлюбному договорі стосовно «майна, що буде придбане подружжям під час зареєстрованого шлюбу», тобто з 14.12.2012 по 28.09.2018р.дом до уваги не береться.

Шлюбний договір може бути укладено особами, які подали заяву про реєстрацію шлюбу, а також подружжям (ч. 1 ст. 92 СК України).

Шлюбним договором регулюються майнові відносини між подружжям, визначаються їхні майнові права та обов`язки. Шлюбним договором можуть бути визначені майнові права та обов`язки подружжя як батьків. (ч.ч. 1,2 ст. 93 СК України).

Вказаний шлюбний договір укладений сторонами 06 липня 2018 року. Зокрема ним, сторони погодили, що правовий режим майна подружжя з 06 липня 2018 року буде таким, як сторони визначили його пунктом 1.1 шлюбного договору.

Однак, і позиція позивача та її представника стосовно визнання права власності на одну другу його частину за ОСОБА_1 транспортного засобу марки «Iveco 35S», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 142 250.00 грн. врегульована умовами укладеного ними цього ж шлюбного договору.

Пунктом 1.4 договору визначено, що майно, яке було придбане до реєстрації шлюбу, буде являтись особистою власністю того з подружжя, на чиє ім`я воно було придбане.

Тому, незважаючи на проживання спільно однією сім`ю ОСОБА_6 та ОСОБА_1 в період з вересня 2006 по 14.12.2012 року (час укладення шлюбу) придбання 11.09.2007 року автомобіля марки «IVECO 355», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , право власності на який було зареєстровано на ім`я ОСОБА_6 правомірно має належати ОСОБА_6 .

Виходячи з правовідносин, що виникли між сторонами суд не бере до уваги позицію ОСОБА_1 та її представника стосовно поділу означеного транспортного засобу як спільного майна подружжя, оскільки за умовами шлюбного договору сторони визначили інший режим цього майна (пункт 1.4 договору).

Оскільки, шлюбний договір укладений сторонами 06 липня 2018 року визначив режим набуття майна сторонами на майбутнє, то суд приходить до висновку, що транспортний засіб марки MAN 8.163, 1999 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 підлягає розподілу відповідно до ст.. 60 Сімейного кодексу України та слід визнати право власності на ? його частину за ОСОБА_1 . Інша одна друга його частина належить ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На частину належного йому після смерті майна відкрилась спадщина, спадкоємцем померлого є його донька, ОСОБА_3 , котра в передбаченому законом порядку прийняла спадщину.

Транспортний засіб є річчю не подільною, тому питання про зобов`язання повернення цього майна позивачці задоволеним бути не може, позаяк вона має право лише на одну другу його частину.

5. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права або мотиви їх не застосування..

Згідно вимог частини 2 статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, або в будь-якому іншому шлюб, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Відповідно до положень частини 1 статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором.

Для визначення осіб таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 Сімейного кодексу України суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно, У зв`язку із цим під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане внаслідок спільної праці.

Суд визнає доведеним факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з вересня 2006 року однією сім`єю без реєстрації шлюбу по 14 грудня 2012 року, часу реєстрації ними шлюбу вище переліченими доказами.

Проте, враховуючи зміст шлюбного договору, значення слів і понять, викладених у ньому, тому до цих правовідносин суд не вправі застосувати режим спільної сумісної власності, позаяк сторони визначили порядок набуття права власності на нього шлюбним договором.

Такі вимоги позивача не відповідають закону та в цій частині не підлягають до задоволення, виходячи з наступних мотивів.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення такого позову частково..

При цьому суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині зобов`язання відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні транспортними засобами автомобілем «Iveco 35S», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортним засобом марки MAN 8.163, 1999 року випуску реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернувши їх позивачу.

По-перше ОСОБА_5 не володіє вказаними транспортними засобами, оскільки згідно акту-передачі не мала до них ніякого стосунку, позаяк транспортні засоби зберігались на автостоянці, що по АДРЕСА_4 в приватному акціонерному товаристві «Хмельницька спеціалізована пересувна механізована колона № 578». Такі обставини встановлені судом, доведені показами сторін та їх представників, ними в ході розгляду не оспорювались, і позивач протилежного не довела.

По друге ключі від вказаних транспортних засобів та технічну документацію ОСОБА_5 передала ОСОБА_3 , що підтверджується відповідними розписками.

Суд не може брати до уваги і заяву представника відповідача стосовно відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 унаслідок пропуску строку звернення до суду.

Так. дійсно 28.09.2018 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_6 сторонами розірвано 28.09.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_4 , актовий запис за № 365.

Проте, відповідно до пунктів 12 та 19 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України - під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

- у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Постановою КМ України від 9 грудня 2020 р. N 1236 установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 30 червня 2023 р. на території України карантин

24 лютого 2022?р. Президент Володимир Зеленський підписав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», котрий діє до цього часу, тому з циї підстав заява про застосування такого строку задоволенню не підлягає, і суд вважає, що позивач його не пропустила.

6. Судові витрати.

Відповідно до вимог до ч. 3 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову сплата судового збору покладається пропорційно до задоволених вимог, тому слід стягнути з відповідача на користь позивача в сумі 2481.00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 5, 7, 10, 12, 13, 17, 18, 81, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 258, ч. 1 ст. 259, ч. 6, 8 ст. 259, ст. 263, 264, 265, 266, 267, ч. 6, 7 ст. 268, ч. 1, 2 ст. 273, ч. 1 ст. 352, ст. 354 ЦПК України, ст. ст. 74 Сімейного кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_6 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по 13 грудня 2012 року

Визнати за ОСОБА_1 право власності на одну другу частину автомобіля марки MAN 8.163, 1999 року випуску, VIN код - НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_2 .

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Повний текст рішення складено 25 серпня 2023 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання та реєстрації АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_6

Суддя: