Справа № 484/3394/23
Провадження № 2/484/1031/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.09.2023р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

в складі : головуючого судді - Літвіненко Т.Я.

секретар судового засідання - Шаповалова В.О.

за участю відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Первомайську цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ "Приватбанк" звернувся з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 29.04.2005, вказуючи, що 29.04.2004 відповідач уклав з позивачем Договір №1641047 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти, за умовами якого відповідачу був відкритий картковий рахунок та видана платіжна карта «Універсальна» з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту у 3% відсотка в місяць з розрахунку 360 днів. Узгоджено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Позивач зі своєї сторони виконав свої зобов`язання за договором. Відповідач умови кредитного договору не виконував, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 04.04.2023 складає 36641,15грн, з яких 31280,85грн заборгованість за кредитом, та 5360,30грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Представник позивача надав заяву, в якій позов підтримав повністю, просив його задовольнити в повному обсязі, розглядати справу без його участі.

Відповідач, ОСОБА_1 відзив до суду не надав, в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову через пропуск позивачем строку позовної давності, а також просив врахувати, що він є членом добровольчого формуванню №1 Первомйаської міської територіальної громади Миколаївської області "ГАРД". Окрім того, на теперішній час грошей на погашення кредиту не має, так як він не працює.

Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

При цьому кожна сторона кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, 5 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів справи вбачається, що 29.04.2004 відповідач уклав з позивачем Договір №1641047 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти, за умовами якого відповідачу був відкритий картковий рахунок та видана платіжна карта «Універсальна» з базовою процентною ставкою по кредитному ліміту у 3% відсотка в місяць з розрахунку 360 днів. Згідно із п.9.3 вказаного Договору строк дії договору співпадає зі строком дії карти.

Згідно з виписки, наданої позивачем, відповідач користувався кредитним лімітом.

Відповідно до довідки, що додана до позову, відповідач отримав кредитну карту та неодноразово замінював її через закінчення її терміну дії. Термін дії останньої закінчився у

грудні 2021.

З наданого банком розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 04.04.2023 складає 36641,15 грн, з яких 31280,85 грн заборгованість за кредитом, та 5360,30 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, про стягнення заборгованості за простроченими відсотками у позовній заяві позивач посилається на п.2.1.1.2.12 Умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019, однак між сторонами Договір №1641047 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти був укладений 29.04.2005, в якому визначені умови отримання кредиту та в якому зазначено, що відповідач ознайомлений лише з Тарифами Банку та Правилами (п.3.1.).

З доказів, наданих позивачем, вбачається, що спрощена форма договору про надання банківських послуг, що передбачає підписання Заяви про надання послуг без укладання договору була затверджена наказом банку №С-89 від 24.05.2005, тобто до укладання договору з відповідачем.

Докази того, що відповідач ознайомлений з Умовами та правилами, що почали діяти з 01.03.2019, суду позивачем не надані.

Анкета позичальника, додана до позову, свідчить лише про отримання 08.08.2007 відповідачем строкового кредиту у сумі 1204,50 грн, строк дії якого закінчився 09.06.2008.

Отже суд під час розгляду справи враховує ставку відсотків, що вказані саме Договорі №1641047 про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної карти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у справі, яка розглядається, вимоги банку про стягнення процентів після грудня 2021 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі провадження № 14-10цс18.

Розрахунок про розмір заборгованості за простроченими відсотками станом на грудень 2021 року позивачем не наданий.

Вимог про стягнення процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених ст. 625 ЦК України, позивач не заявив.

Отже в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками станом на 04.04.2023 року в сумі 5360,30 грн необхідно відмовити.

Відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову через те, що позивач пропустив строк позовної давності.

Відповідно до ст.. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.. 257 ЦК України).

До спірних правовідносин щодо стягнення основного боргу застосовується загальна позовна давність тривалістю у 3 роки після закінчення терміну дії договору.

Термін дії кредитного договору закінчився у грудні 2021 року. Позовна заява надійшла до суду 30.06.2023. Отже позивачем строк звернення до суду з даним позовом не пропущений.

Враховуючи викладене вище, суд вважає що позов належить задоволенню лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 31 280,85 грн.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідач на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 2 291,53грн.

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (р/р НОМЕР_2 , МФО 305299, ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором без номеру від 08.08.2007 року станом на 04.04.2023 року в сумі 31 280 грн 85 коп, до якої входять заборгованість за тілом кредиту в сумі 31 280 грн 85 коп, та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 291 грн 35 коп, а всього 33 572 (тридцять три тисячі п`ятсот сімдесят дві) грн 20 коп

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Інформація про сторони:

Позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», НОМЕР_2 , МФО 305299, , місце знаходження за адресою: вул. Набережна Перемоги, 50 в м. Дніпро.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_3 виданий Первомайським МВ УМВС України в Миколаївській області від 18 липня 1997 року, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 .

Повний текст рішення буде складений 15.09.2023 року.

Відповідно до п. 14 Перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 3 жовтня 2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цим Законом. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

СУДДЯ: Т.Я. Літвіненко