Справа № 643/1970/23
Провадження № 2/643/782/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2023 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Майстренко О.М. , при секретарі -Риндіч О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 80 0000 гривен та моральну у розмірі 20 000,00 гривен.

У судовому засіданні представник відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 адвокат Панченко О.О. підтримала клопотання про передачу справи за підсудністю до Октябрського районного суду м. Харкова , яке було долучено до відзиву. Зазначила, що позовна заява не містить посилань позивача на норми Закону України «Про захист прав споживачів» та на його права, як споживача, які були порушені відповідачем, відтак не відноситься до позовів про захист прав споживачів.

Представники позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 у судовому засіданні проти клопотання заперечувала. Зазначила, що даний спір відноситься до категорії спорів «про захист прав споживачів», що було вірно визначено даним складом суду, відповідно підлягає розгляду судом за місцем реєстрації позивача, себто у Московському районному суді міста Харкова.

Вислухавши позицію представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 адвокат Панченко О.О. про передачу справи за підсудністю, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтями 2, 3, 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою радою України. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

Так, згідно ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Крім того, пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Таким чином, судом встановлено, що цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди, належить до підсудності Московського районного суду м. Харкова , з огляду на правовідносини, що склалися між сторонами у розумінні положень ЗУ «Про захист прав споживачів».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 28, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 адвоката Панченко О.О. про передачу цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про захист прав споживачів, стягнення матеріальної шкоди та відшкодування моральної шкоди за підсудністю - відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Майстренко О.М.