Справа № 157/1026/23
Провадження № 2/162/150/2023
ЛЮБЕШІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2023 року смт Любешів

Любешівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Цибень О.В.,

за участю секретаря судового засідання Будько І.М.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

На підставі ухвали Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 15.06.2023 року до Любешівського районного суду Волинської області 06.07.2023 року надійшов вказаний позов за підсудністю.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є колишнім зятем позивача. Рішенням Любешівського районного суду Волинської області від 23.03.2023 року шлюб між відповідачем та дочкою позивача ОСОБА_3 був розірваний. З 19.05.2022 року відповідач проживає у будинку його матері у с. Троянівка, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в будинку не має. Власником житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 , є позивач. Реєстрація відповідача у вказаному будинку порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном та позбавляє можливості оформити субсидію. На підставі вказаного просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Ухвалою судді від 10.07.2023 року позовну заяву залишено без руху.

У зв`язку зі своєчасним виправленням недоліків, ухвалою суду від 14.08.2023 року дану цивільну справу прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує щодо ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні.

На підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

У даному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2 .

Із акту обстеження житлово-побутових умов проживання за вищевказаною адресою №6 від 19.05.2023 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 з 22.11.2018 року, однак фактично не проживає за вказаною адресою з 19.05.2022 року.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 502/922/18 (провадження №61-1913св20).

Відповідач, будучи зареєстрованим у будинку позивача по даний час, порушує його права та законні інтереси, як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном.

Наведе свідчить про те, що позивач, як власник житла, має право на реалізацію свого права власності, оскільки відповідач в силу закону втратив право користування житлом.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що позивачем доведено підстави, з якими закон пов`язує можливість визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, а відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить зняти відповідача з реєстраційного обліку в зазначеному будинку.

На підставі положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, суд дійшов до висновку про передчасне заявлення позивачем таких вимог та про відсутність правових підстав для задоволення позову в цій частині.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 1073,60 гривні.

Керуючись ст. 264, 265, 282 ЦПК України, на підставі ст. 16, 319, 321, 391, 383, 405 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку за місцем реєстрації задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ; адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя Любешівського районного суду Волинської області Ольга ЦИБЕНЬ