Номер провадження: 22-ц/813/2378/23
Справа № 496/1822/19
Головуючий у першій інстанції Галич О. П.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Подуст Т.П.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника правонаступника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

від правонаступника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_4 не з`явились,

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, державного нотаріуса Біляївської державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А. не з`явились,

переглянувши справу №496/1822/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі правонаступників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за участю третьої особи державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Юлії Анатоліївни про визнання договору дарування квартири недійсним за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року у складі судді Галич О.П., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , звернувшись 16 травня 2019 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , вказала, що 20 листопада 2013 року між нею та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено Попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . На наступний день після визначеного Попереднім договором строку укладення основного договору ОСОБА_3 подарував спірну квартиру своєму батькові ОСОБА_4 . Позивач зазначила, що дарування квартири мало на меті необґрунтоване ухилення від прийнятих на себе за Попереднім договором зобов`язань, оскільки ОСОБА_3 і квартиру залишав, і грошові кошти ОСОБА_1 за попереднім договором не повертав. Вважаючи правочин дарування квартири фіктивним, вчиненим без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, позивач ОСОБА_1 просила:

визнати недійсним на підставі статті 234 ЦК України як фіктивний договір дарування квартири АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений 21 листопада 2015 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А., зареєстрований в реєстрі за №Р-2302 (т.1 а.с.2-3).

Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 20 травня 2019 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.26).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 11 липня 2019 року за заявою представника в інтересах ОСОБА_1 в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (т.1 а.с.40-42).

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 61 року (т.1 а.с.103).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 31 березня 2021 року до участі в справі в якості правонаступників померлого ОСОБА_4 залучено ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.1 а.с.111-112).

Правонаступник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 в особі представника ОСОБА_6 позов не визнала, зазначивши у відзиві, що позов не містить зазначення порушеного права, яке позивач просить захистити. Судовим рішенням від 11 квітня 2017 року позивачу відшкодовано збитки, завдані порушенням попереднього договору, тобто, судом вже захищено єдине право сторони попереднього договору, встановлене у частині другій статті 635 ЦК України. Квартира продовжує перебувати у користуванні позивача, зазначаючи про виселення, позивач не надає доказів даного твердження (т.1 а.с.117-122, 129-132).

Позивачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надано відповідь на відзив, за змістом якої зазначено, що не виключається визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (ч.3 ст.13 ЦК України). Спірний договір за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за приписами правил статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України. ОСОБА_3 (дарувальник), відносно якого ухвалено рішення Біляївським районним судом Одеської області від 11 квітня 2017 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування збитків та моральної шкоди та відкрито виконавче провадження, його покійний батько ОСОБА_4 (обдарований), які уклали договір дарування, діяли вочевидь недобросовісно та зловживали правами стосовно кредитора, оскільки уклали договір дарування, який порушує майнові права ОСОБА_1 . Волевиявлення ОСОБА_3 у спірному договорі дарування не відповідало укладеному правочину, правові наслідки укладеного правочину не відповідали правовим наслідкам договору дарування, тому договір є недійсним (т.1 а.с.147-150).

Відповідач ОСОБА_3 відзив не подав, в судовому засіданні позов не визнав.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 21 липня 2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до розгляду по суті (т.1 а.с.156-157).

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.1 а.с.171-178).

Висновок суду мотивовано недоведеністю недійсності спірного договору з підстав фіктивності.

Додатковим рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 15 листопада 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 26000,00 грн. (т.1 а.с.186-188).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28 січня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 27 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на додаткове рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.2 а.с.1-4).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Припинення виконання умов попереднього договору купівлі-продажу проведеного ОСОБА_3 належним чином здійснено не було, ОСОБА_3 не повернув грошові кошти, стягнуті судовим рішенням, що набрало законної сили 29 листопада 2017 року. Враховуючи, що після 20 листопада 2015 року кошти ОСОБА_1 повернуті не були, попередній договір купівлі-продажу в силу вимог частини 1 статті 599 ЦК України без повернення ОСОБА_1 сплачених коштів не був виконаний належним чином, тобто зберігав свою чинну силу станом на 21 листопада 2015 року і зберігає дотепер, тому ОСОБА_3 не міг подарувати квартиру своєму батькові. Підставою укладення договору дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 спірної квартири на наступний день після дати, коли мав укладатися основний договір купівлі-продажу, що в свою чергу свідчить про його фіктивність, стало: 1) ухилення ОСОБА_3 від виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області, що набрало законної сили 29 листопада 2017 року, про повернення отриманих від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 12000,00 грн.; 2) невиконання законних вимог приватного виконавця Притуляка В.М. в рамках виконавчого провадження №59542715; 3) не бажання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з самого початку продавати квартиру ОСОБА_1 і розуміння того, що у разі неповернення ОСОБА_1 коштів ОСОБА_3 вимушений буде розраховуватися із нею за рахунок спірної квартири.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу на рішення суду не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

26 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Попередній договір купівлі-продажу, за яким сторони домовилися здійснити купівлю-продаж трикімнатної квартири АДРЕСА_1 загальною площею 50,60 кв.м житловою площею 33,90 кв.м за ціною 183839,00 грн. не пізніше 20 листопада 2015 року. Попередній договір посвідчено 26 листопада 2013 року приватним нотаріусом Біляївського районного нотаріального округу Одеської області Зезиком В.А., зареєстровано в реєстрі за №1628.

29 травня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено Договір про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу, за яким сторони домовилися викласти пункти 1.1, 3.2.2, 8.1 Попереднього договору в новій редакції, відповідно до якої, зокрема продаж об`єкту купівлі-продажу здійснюється за ціною 1838399,00 грн., що складає еквівалент 23000,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 20 листопада 2013 року; основний договір укладається не пізніше 20 листопада 2015 року; з метою забезпечення зобов`язань по укладенню основного договору сплачується продавцю сума в розмірі 97514,60 грн., що складає еквівалент 12200,00 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 20 листопада 2013 року; з моменту підписання цього договору до посвідчення основного договору продавець передав покупцю нерухомість у користування, дозволив проведення реконструкції.

21 листопада 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договір дарування квартири АДРЕСА_1 загальною площею 50,60 кв.м житловою площею 33,90 кв.м. Договір посвідчено 21 листопада 2015 року державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Ю.А., зареєстровано в реєстрі за №1-2302.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 11 квітня 2017 року в справі №496/5708/15-ц позов ОСОБА_1 задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 328546,00 грн.; відмовлено у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Стягнення грошових коштів суд обґрунтував укладенням 20 листопада 2013 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Попереднього договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , не укладенням між сторонами основного договору купівлі-продажу, з огляду на що передана ОСОБА_1 ОСОБА_3 грошова сума в розмірі 12200,00 доларів США як аванс підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Виконавчий лист №496/5708/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 328546,00 грн., судових витрат в сумі 2885,31 грн., видано Біляївським районним судом Одеської області 16 січня 2018 року.

Постановою Одеського апеляційного суду від 02 квітня 2019 року в справі №496/1063/17 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання недійсним на підставі статті 234 ЦК України договору дарування, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 листопада 2015 року щодо квартири АДРЕСА_1 (відмова в позові ґрунтується на незалученні до участі в справі належного співвідповідача ОСОБА_4 ).

ОСОБА_4 , 1959 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . До майна померлого ОСОБА_4 державним нотаріусом Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області заведено 30 жовтня 2020 року Спадкову справу №655/2020; з заявами про прийняття спадщини звернулись ОСОБА_5 , ОСОБА_4 . Спадковим майном серед іншого є квартира АДРЕСА_1 , набута ОСОБА_4 у власність на підставі договору дарування від 21 листопада 2015 року.

Вимоги про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 листопада 2015 року, заявлено з підстав статті 234 ЦК України, яка передбачає правові наслідки фіктивного правочину.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним спірного договору дарування із заявлених позивачем підстав, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що спірний договір дарування було укладено 21 листопада 2015 року, тобто після закінчення строку, встановленого укладеним між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Попереднім договором купівлі-продажу від 20 листопада 2013 року. Жодних перешкод для укладення договору дарування не було, договір дарування квартири сином батькові відповідає вимогам закону, що регулює даний вид правочину. Судове рішення у справі №496/5708/15-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, що були передані за Попереднім договором купівлі-продажу від 20 листопада 2013 року, ухвалено 11 квітня 2017 року, тобто після укладення спірного договору дарування. Доказів фіктивності спірного договору дарування не надано.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для визнання фіктивним спірного договору дарування.

Відповідно до положень статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

У розумінні даної норми матеріального права для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що такий правочин не буде виконаний. Ознака вчинення правочину лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша намагалася досягти правого результату, такий правочин не може бути визнаний фіктивним.

Спірним є правочин дарування ОСОБА_3 своєму батькові ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1 . Квартира належала ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Зеник В.А. 11 березня 2010 року, зареєстрованого в реєстрі за №334.

Дійсно дана квартира була предметом Попереднього договору купівлі-продажу від 20 листопада 2013 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , проте у встановлений сторонами попереднього договору строк 20 листопада 2015 року основний договір купівлі-продажу квартири між сторонами попереднього договору так і не відбувся. Строк у два роки був більш ніж достатній для укладення основного договору, суду не надано доказів того, що цей договір не укладено з вини ОСОБА_3 .

Правових чи інших перешкод для укладення договору дарування не було, дарування вчинено сином батькові, що досить природньо. Цей договір було виконано, право власності ОСОБА_4 зареєстровано в установленому законом порядку, а після смерті ОСОБА_4 отриманий ним по договору дарування об`єкт нерухомості (квартира АДРЕСА_1 ) став об`єктом спадкового майна, про спадкування якого заявили спадкоємці дружина померлого ОСОБА_5 , син померлого ОСОБА_4 .

Що ж до виконання судового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів, переданих в якості авансу за Попереднім договором купівлі-продажу, то таке рішення підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Сам по собі факт невиконання рішення від 11 квітня 2017 року в справі №496/5708/15-ц не є підставою для визнання недійсним договору дарування від 21 листопада 2015 року.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 з сім`єю з листопада 2013 року до теперішній час проживає в квартирі, наміру звільняти таку не має. ОСОБА_1 ініціювала в суді ряд спорів, у яких в порядку забезпечення позовів накладались заборони щодо квартири. ОСОБА_1 не виселяється з квартири, бо ОСОБА_3 не повертає гроші (аванс), в свою чергу ОСОБА_3 не повертає гроші (аванс), бо ОСОБА_1 не виселяється з квартири.

Сторони на стадії апеляційного перегляду справи мали намір укласти мирову угоду, проте умови такої виходили за межі предмету позову у даній справі. Крім того, нерухоме майно, що є предметом спірного договору дарування, наразі є спадковим майном, що унеможливлює затвердження судом будь-яких мирових угод щодо квартири.

Правові підстави для ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 10 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі правонаступників ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , за участю третьої особи державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області Шевченко Юлії Анатоліївни про визнання договору дарування квартири недійсним залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 вересня 2023 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова