Дата документу 19.09.2023 Справа № 335/4426/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/4426/23 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/1841/23 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» вересня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денис Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Просила визнати виконавчий напис, зареєстрований за реєстраційним № 97660 від 20 листопада 2020 року, виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором № 512792309 від 01 березня 2020 року у сумі 18 326,90 грн. таким, що не підлягає виконанню; стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на її користь безпідставно отримані кошти у сумі 6 339,96 грн. та судові витрати.

До позовної заяви долучено акт № 1 надання послуг до договору № 17/05 від 17 травня 2023 року про надання правової допомоги на суму 18 000 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 20 листопада 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за № 97660, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» заборгованості за кредитним договором №512792309 від 01 березня 2020 року у розмірі 17 126,90 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 6 339,96 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у загальній сумі 1288,32 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10500 грн., а всього судові витрати у розмірі 11 788,32 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що подавало клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, вартість послуг «Консультація щодо можливості та доцільності вирішення справи у судовому порядку», «Складання позовної заяви», та «складання заяви про забезпечення позову» є завищеною та неспівмірною з складністю справи та виконаних робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову, підготовка адвоката до звернення з позовною заявою не вимагала додаткового вивчення юридичної природи спірних правовідносин та виконання значного обсягу роботи, вартість виконаних представником робіт є завищеною, відсутні докази оплати послуг адвоката, просило скасувати рішення суду в частині стягнення витрат на правову допомогу та ухвалити нове рішення про відмову в стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 10 500 грн., стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційних скарги в розмірі 1288,32 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

За приписами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується в частині стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги, в іншій частині рішення суду не оскаржується та не переглядається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частково задовольняючи вимоги про стягнення судових витрат на оплату правничої допомоги, суд першої інстанції виходив з того, що належними доказами підтверджена лише частина витрат на суму 10 500 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджено, що 24 травня 2023 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Єфіменко Д.О., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно отриманих коштів.

Представник ОСОБА_2 представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі договору № 17/05 про надання професійної правничої допомоги від 17 травня 2023 року та ордера серії АР № 1119133 від 17 травня 2023 року (а.с.29 зворот, 33).

Згідно з умовами договору № 17/05 про надання професійної правничої допомоги від 17 травня 2023 року, укладеного між Адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» та ОСОБА_1 , клієнт доручив, а адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати правничу допомогу клієнту усіма законними методами та способами для захисту та відновлення порушених, оспорюваних та/або невизнаних прав і законних інтересів клієнта, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правничу допомогу та компенсувати фактичні витрати адвокатського бюро, узгоджені з клієнтом до їх понесення. Розмір гонорару адвокатського бюро, а також умови і порядок його сплати визначається у додатках до договору (п.п. 1.1, 5.1 договору).

В додатку № 1 до договору № 17/05 від 17 травня 2023 року про надання професійної правничої допомоги «Перелік та вартість послуг за договором» визначений перелік, час та вартість послуг (а.с.31).

Згідно з Актом № 1 надання послуг до №17/05 від 17 травня 2023 року про надання правової допомоги адвокатським бюро «Данила Тивоненка «Пріоритет» надано ОСОБА_1 такі послуги на загальну суму 18 000 грн.:

- консультації клієнта з приводу вирішення справи у судовому порядку сума витрат 3000 грн., витрачений час 3 год.;

- складання позовної заяви сума витрат 5000 грн., витрачений час 5 год.;

- складання адвокатського запиту до приватного виконавця сума витрат 1000 грн., витрачений час 1 год.;

- ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження - сума витрат 1000 грн., витрачений час 2 год.;

- складання клопотання про витребування доказів - сума витрат 1000 грн., витрачений час 2 год.;

- складання заяви про забезпечення позову - сума витрат 2500 грн., витрачений час 2 год.;

- підготовка до подачі позову через «Електронний суд» - сума витрат 2000 грн., витрачений час 3 год.;

- представництво інтересів клієнта у суді сума витрат 2500 грн., у одному судовому засіданні (а.с. 32).

Частиною 1 ст. 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані, зокрема: договір про надання правничої (правової) допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, тощо); документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження, тощо), а також документи на підтвердження надання адвокатом та отримання клієнтом професійної правничої допомоги (акт приймання-передачі), із детальним описом вчинених ним відповідних дій (не тільки щодо участі в судових засіданнях, а інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі, зокрема, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів тощо) Зазначені витрати позивача мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19) Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витратна професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Водночас частиною третьою статті 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес

Подібні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України», від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» суд виходив із того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодуванню підлягають лише витрати, які мають розумний розмір.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів надання адвокатом послуги у вигляді ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, а складання адвокатського запиту до приватного виконавця з огляду на наявність доступу до виконавчого провадження через Автоматизовану систему виконавчого провадження є безпідставним.

Також суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підготовка до подачі позову через «Електронний суд» не є окремою послугою, а входить до послуги зі складання позовної заяви.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у стягненні витрат за представництва позивача у судовому засіданні, оскільки розгляд вказаної справи проводився без повідомлення (виклику) сторін, тобто без проведення судового засідання за участю сторін, що підтверджується ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 травня 2023 року.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять клопотання про витребування доказів (а.с. 36), що підтверджує надання такої послуги, проте позивач та її представник рішення суду в цій частині не оскаржують, тобто погодились з визначеним судом першої інстанції розміром компенсації витрат.

Окрім того, колегія суддів вважає визначений судом розмір компенсації співмірним із складністю справи та наданих адвокатом послуг, їх обсягом, часом, витраченим адвокатом, значенням справи для позивача.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо не співмірності витрат та завищеної вартості окремих послуг, оскільки вони є неконкретизованими та ґрунтуються на припущеннях.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність доказів оплати послуг адвоката колегія суддів звертає увагу на таке.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Указана судова практика є незмінною.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційних скаргах, не вбачається, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року у цій справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 20 вересня 2023 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова