Справа № 464/5961/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Чорна С.З.
Провадження № 22-ц/811/2803/23 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

17 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Савуляка Р. В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколоти Т.І.,

перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики відмовлено.

Рішення суду 29 вересня 2023 року оскаржила представник ОСОБА_1 - Грет Оксана Стефанівна, однак апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження рішення суду. Скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, покликаючись на те, що позивачем не було отримано судового рішення у встановлений законом строк, що підтверджується з матеріалами справи. Відтак, про дане рішення їй стало відомо лише після ознайомлення представника з матеріалами справи 30 серпня 2023 року, а саме рішення було отримано лише 20 вересня 2023 року.

Перевіривши матеріали цивільної справи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року необхідно відмовити у зв`язку з наступним.

Відповідно до частини другої статті 358 ЦПК України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв. Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в ухвалі від 29 квітня 2020 року у справі №450/3537/17.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі №361/161/13-ц (провадження №61-37352сво18).

Апеляційним судом встановлено, що повний текст оскаржуваного рішення складено 01 квітня 2020 року. Апеляційна скарга подана лише 29 вересня 2023 року, тобто після спливу більше трьох років з моменту проголошення та складення повного тексту оскаржуваного судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є позивачем по вказаній справі, про існування справи в суді їй достовірно було відомо.

Вона неодноразово належним чином повідомлялася про судові засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення, які містяться в матеріалах справи ( т. 3 а.с. 15, 24, 26, 28, 60, 92, 94, 115, 119, 166, 167).

12 березня 2020 року ОСОБА_1 подала на адресу суду клопотання, в якому просила розгляд справи цивільної справи №464/5961/16-ц проводити без її участі (т. 3 а.с. 153).

Вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити з того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження було зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Водночас особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень судові рішення», внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Як слідує із клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, позивачем не було отримано судового рішення у встановлений законом строк, що підтверджується з матеріалами справи. Про дане рішення їй стало відомо лише після ознайомлення представника з матеріалами справи 30 серпня 2023 року, а саме рішення було отримано лише 20 вересня 2023 року.

Однак, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення з конвертом (а.с. 168), яким судом першої інстанції надсилалось позивачці оскаржуване рішення.

Проте, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося до суду без вручення адресату з зазначенням у довідці пошти про причини повернення "за закінченням терміну зберігання".

Повідомлень про зміну адреси місця проживання від позивачки не надходило.

Водночас, відповідно до частини першої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами (ч. 4 ст. 44 ЦПКУ країни).

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення, внутрішні поштові перекази зберігаються об`єктом поштового зв`язку місця призначення протягом одного місяця з дня їх надходження, відправлення "EMS" - 14 календарних днів, міжнародні поштові перекази - відповідно до укладених угод. За письмовою заявою відправника/адресата строк зберігання поштових відправлень, внутрішніх поштових переказів може бути продовжений за додаткову плату до двох місяців з дня надходження до об`єкта поштового зв`язку місця призначення. У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

Після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Наведені фактичні обставини та положення закону вказують на те, що суд першої інстанції вжив всіх можливих заходів для вручення копії рішення позивачці, передбачених нормами ЦПК України, а саме надіслав засобами поштового зв`язку на адресу ОСОБА_1 копію рішення.

В апеляційній скарзі не надано логічного пояснення, які об`єктивні перешкоди заважали скаржнику або її представнику, звернутись в межах розумного строку до суду першої інстанції для отримання повного тексту рішення суду та реальною можливістю ознайомитись з його повним текстом із Єдиного державного реєстру судових рішень, починаючи з 01 квітня 2020 року.

Скаржник не вжила заходів до отримання повного тексту судового рішення після складення повного тексту рішення судом першої інстанції, а її представник звернулася до суду першої інстанції із клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи лише 24 серпня 2023 року та з апеляційною скаргою лише 29 вересня 2023 року, тобто з суттєвим пропуском строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України.

Вказана процесуальна поведінка не демонструє добросовісність використання своїх процесуальних прав скаржником і готовність брати участь у справі на всіх етапах її розгляду.

Таким чином скаржником не наведено та не долучено доказів наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року.

Вказана апеляційна скарга подана до Львівського апеляційного суду після закінчення строків, установлених законодавством, і підстави, наведені у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження, не можна визнати поважними, оскільки вони не свідчать про існування об`єктивних перешкод у своєчасному поданні скаржником апеляційної скарги й не виправдовують значний (понад 3 роки) пропуск процесуального строку на її подання.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

З матеріалів справи не вбачається, що пропуск строку на апеляційне оскарження зумовлений обставинами непереборної сили.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, яке набрало законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду та забезпечення принципу правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що у кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип остаточності судового рішення.

Колегія суддів, враховуючи, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року подана більше як через три роки з моменту складення повного тексту судового рішення, та у зв`язку з відсутністю передбачених ч. 2 ст. 358 ЦПК України підстав для поновлення строку, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року слід відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про поновлення строку на апеляційне оскарження - залишити без задоволення.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 30 березня 2020 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцять днів з дня її складення.

Головуючий: Савуляк Р. В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.