Справа № 336/3744/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Вайнраух Л.А., за участі секретарки судового засідання Теряник А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району, про встановлення способу та порядку виконання судового рішення,-

за участі представника заявниці ОСОБА_1 адвоката Щасливого О.Р., представника заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокатки Трачук Н.І., представника заінтересованої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Семенченко Н.В.,-

ВСТАНОВИВ:

01.12.2022 ОСОБА_1 звернулась до суду із вказаною заявою, датованою 30.11.2022, в порядку виконання судового рішення, за змістом якої просить: встановити спосіб виконання судового рішення - постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у цивільній справі №336/3744/19, а саме: шляхом зобов`язання ОСОБА_2 передати ОСОБА_1 малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для спільного проживання дитини із матір`ю згідно з судовим рішенням; встановити порядок виконання вказаного судового рішення шляхом передачі ОСОБА_2 матері дитини ОСОБА_1 малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) на наступний день після набрання судовим рішенням за результатами розгляду даної заяви законнох сили, для спільного проживання дитини із матір`ю згідно з судовим рішенням; встановити спосіб та порядок виконання зазначеного судового рішення, визначивши, що у разі добровільного невиконання ОСОБА_2 постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у справі №336/3744/19 з урахуванням судового рішення за результатами розгляду даної заяви, вказані судові рішення підлягатимуть примусовому виконанню.

За змістом заяви, із посиланням на постанову Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020, яка залишена без змін за результатом касаційного оскарження, саме із заявницею визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Всупереч ст.18 ЦПК України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», за твердженням заявниці, судове рішення не виконано, натомість, контроль за виконанням здійснюється судом в межах наданих законодавцем повноважень. Відповідач у справі ОСОБА_2 отримував зазначене судове рішення, адже оскаржував його в касаційному порядку, подавав до суду низку процесуальних заяв з процесуальних питань, проте, як вказано ОСОБА_1 , самостійно рішення не виконує, матері доньку не передає, проживає разом із дитиною, змінив адресу спільного проживання із малолітньою ОСОБА_3 , позбавив матір інформації про місце проживання дитини. Сторона заявника наголошує на тому, що наразі здійснюється досудове розслідування, внесене до ЄРДР за №0001903 від 31.12.2021 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Крім того, 22.07.2022 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя виданий виконачий лист на виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020. Однак, 02.08.2022 Шевченківським ВДВС у м.Запоріжжі видано стягувачу повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання із посиланням на п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», адже виконання судового рішення не передбачає заходів примусового виконання. Проте, на думку ОСОБА_1 , вказані обставини не скасовують обов`язку відповідача щодо самостійного виконання рішення суду.

Із посиланням на зміст ст. 18, 82, 435 ЦПК України та наголошуючи на мотивуванні, наведеному у постанові Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020, яке набрало законної сили, самостійному вжитті низки заходів з повернення дитини, які виявились безрезультатними, самоправному відібранні дитини батьком від матері та умисному невиконанні ОСОБА_2 судового рішення про визначення місця проживання дитини за відсутності об`єктивних обставин, що перешкоджають поверненню дитини, заявниця просить задовольнити заяву.

Ухвалою суду від 19.01.2023 заяву адвокатки Трачук Наталії Іванівни, подану в інтересах ОСОБА_2 , про зупинення провадження у справі повернуто без розгляду. Ухвала суду не оскаржувалась.

Розгляд справи двічі перенесений у зв`язку із витребуванням матеріалів цивільної справи №336/3744/19 Запорізьким апеляційним судом на підставі ухвали суду.

Представник заявниці адвокат Щасливий О.Р. в судовому засіданні заяву підтримав, не заперечував тієї обставини, що дитина ОСОБА_3 дійсно зареєстрована за місцем реєстрації ОСОБА_1 . Зауважив, що третя вимога заяви вже втратила свою актуальність, проте, клопотання про залишення заяви в частині без розгляду не заявляв та до матеріалів справи не скеровував.

Представниця заінтересованої особи ОСОБА_2 адвокатка Трачук Н.І. в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала в повному обсязі, підтримала пояснення та додаткові пояснення, неодноразово надіслані її довірителем до матеріалів справи, наголошуючи, що заявлені вимоги виходять за межі позовних вимог та постанова Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 виконана, оскільки місце реєстрації дитини дійсно зареєстровано із матір`ю ОСОБА_1 .

Представник органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району за довіреністю Семенченко Н.В. в судовому засіданні залишила заяву на розсуд суду. Крім того, у заяві представника районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району Онищенко Л.А., вх.№ від 07.02.2023, додатково наголошено, що у даній заяві заявлено вимоги, які вже розглянуті в межах іншого судового провадження.

Заінтересована особа - орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району через представника К. Куркову за вх. № від 06.12.2022 письмово повідомив про розгляд заяви за його відсутності, оскільки належним органом опіки та піклування, який має брати участь у розгляді справи, є саме орган опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району.

Підстав для відкладення розгляду справи відповідно до ч.2 ст.435 ЦПК України та з урахуванням думки присутніх учасників справи судом не встановлено, неявка належним чином повідомленої заінтересованої особи - органу опіки та піклування в особі районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши заяву, вислухавши доводи представників, дослідивши наявні письмові докази, письмові пояснення сторін, зокрема, матеріали цивільної справи №336/3744/19 зі стадії ухвалення рішення судом першої інстанції про визначення місця проживання дитини за згодою учасників справи, суд дійшов висновку про те, що заява не підлягає задоволенню у зв`язку із таким.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили (рішення Європейського суду з прав людини «Case of Hornsby v. Greece» від 19 березня 1997 року, «Case of Immobiliare Saffi v. Italy)» від 28 липня 1999 року (Заява N 22774/93).

Відповідно до ч.1,3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Положеннями статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом ч.1,2 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до вимог ч.1,3 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За приписами ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

Також, слід наголсити, що відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що у червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини. У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання дитини та батька. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2020 позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без задоволення. Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів задоволено. Визначено місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем його проживання. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16 серпня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 16 серпня 2019 року до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у справі №336/3744/19, пр.№22-ц/807/3374/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 10.09.2020 у цій справі скасовано та прийнято постанову наступного змісту. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини - задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання - відмовлено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем її проживання АДРЕСА_2 . Ухвалено відібрати дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від батька, ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) та повернути дитину матері - ОСОБА_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 22.01.2021 внесено виправлення в постанову Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020, відповідно до яких: виключено з резолютивної частини 6 абзац про відібрання та повернення дитини; виключено з резолютивної частини 6 абзац про відібрання та повернення дитини та у третьому абзаці знизу на аркуші справи 12 в мотивувальній частині, виключивши з неї дитини в множинному числі та вказівку, що батько не має місця реєстрації.

Постановою Верховного Суду від 03.11.2021 у справі 336/3744/19, пр.№ 61-1146св21 постанову Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 та ухвали Запорізького апеляційного суду від 21.01.2021 про виправлення описок у цій справі залишено без змін. Поновлено виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року в частині вирішення позову про визначення місця проживання дитини.

Крім того, ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19.07.2022, яка набрала законної сили у вказану дату, у справі №336/3744/19, пр.22-з/807/47/22, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання - відмовити. З вказаної ухвали суду встановлено: заява обґрунтована тим, що постанова Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 є незрозумілою в частині визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем ї проживання, а саме механізм виконання рішення суду в цій частині, оскільки ОСОБА_2 відмовляється виконувати рішення суду і переховує дитину. Так, заявниця просила суд роз`яснити постанову Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у цій в частині визначення місця проживання малолітньої дитини разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання, а саме механізм виконання рішення суду в цій частині. В мотивувальній частині вказаного судового рішення апеляційний суд зазначив, що ухвалене рішення є зрозумілим, апеляційним судом визначено чітко місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за місцем її проживання АДРЕСА_2 . Таким чином, резолютивна частина постанови апеляційного суду від 23 грудня 2020 року викладена чітко та не допускає подвійного її розуміння.

Ухвалою Верховного Суду від 25.07.2022 у справі №336/3744/19, пр.№61-6010зно22, у прийнятті заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Верховного Суду від 03.11.2021 за нововиявленими обставинами у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -відмовлено.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 21.02.2023, яка набрала законної сили 09.03.2023, у справі №336/1449/23, пр.№4-с/335/13/2023 скаргу адвоката Щасливого О.Р., який діє в інтересах ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - повернуто заявнику без розгляду.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 09.03.2023, яка набрала законної сили 25.03.2023, у справі №336/3744/19, пр. № 6/336/10/2023, заяву ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_1 , про визнання виконавчого листа, виданого за постановою Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання, таким, що не підлягає виконанню, - залишено без задоволення.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду у справі №336/3744/19, пр. 88-ц/807/2/23 від 29.03.2023, яка набрала законної сили 29.03.2023, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 23 грудня 2020 року за нововиявленими обставинами у цій справі відмовлено та залишено цю постанову в силі.

Відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 20.04.2023 у справі №336/3744/19, пр.№6/336/84/2023, заяву боржника ОСОБА_2 , стягувач - ОСОБА_1 , про визнання недійсним виконавчого листа, виданого за постановою Запорізького апеляційного суду від 10.09.2020 по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, про визначення місця проживання дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи без самостійних вимог на предмет спору: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району, про визначення місця проживання дитини, стягнення аліментів та коштів на утримання, повернуто без розгляду. На даний час ухвала суду законної сили не набрала.

Судом під час розгляду справи встановлено, що з урахуванням уточнення позовних вимог ОСОБА_1 предметом первісного позову є саме визначення місця проживання дитини.

Також сторонами скеровувались до суду в межах даної цивільної справи низка заяв з процесуальних питань, а саме, щодо повернення судового збору, внесення виправлень, в межах інших судових проваджень - заяви в порядку окремого провадження щодо видачі обмежувального припису, що не має значення відносно предмету розгляду в межах даної заяви в порядку виконання судового рішення.

Крім того, у цивільній справі №336/2426/20, пр.2/62/22 рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.07.2022 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування, районна адміністрація Запорізької міської ради по Хортицькому району як орган опіки та піклування, про негайне відібрання дитини.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14.12.2022 у справі №336/2426/20, пр.№22-ц/807/1822/22, апеляційну скаргу ОСОБА_1 із доповненнями від 22 серпня 2022 року задоволено. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2022 року у цій справі скасовано. Ухвалено нове судове рішення. Позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано батька ОСОБА_2 повернути матері ОСОБА_1 малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем проживання матері за адресою: АДРЕСА_2 . Здійснено розподіл судових витрат. На виконання вимог ст.430 ч.1 п.5 ЦПК України визначено, що рішення суду у цій справі про відібрання дитини і повернення її матері, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до мотувальної частини постанови: «Встановивши відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що повернення малолітньої дитини за місцем проживання матері негативно впливатиме на її розвиток, відсутність обставин, які перешкоджають повернути дитину матері, або будуть суперечити інтересам дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, самовільні, без згоди матері ОСОБА_1 , дії відповідача ОСОБА_2 щодо зміни місця проживання дитини, невиконання останнім, як батьком, у добровільному порядку вищезазначеного судового рішення у справі ЄУН 336/3744/19 щодо визначення місця проживання дитини, для якого законом не передбаченого примусового порядку його виконання, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову позивача (матері) у цій справі про відібрання дитини у батька, поведінка якого є неправомірною, що узгоджується із судовою практикою Верховного Суду, яка є обов`язковою для врахування загальними судами в силу вимог ст.263 ч.4 ЦПК України (постанова ВС від 24.10.2018 року у справі № 487/545/17 та інш.)».

Ухвалою Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 336/2426/20, пр.№ 61-583ск23 відкрито касаційне провадження у даній справі. На час розгляду заяви про встановлення способу та порядку виконання судового рішення розгляд касаційної скарги не здійснений.

Судом також встановлено, що на дату розгляду цієї заяви актуальних даних щодо місця реєстрації дитини ОСОБА_3 сторонами у справі не надано.

12.01.2021 на підставі заяви ОСОБА_2 та виконавчого листа від 11.01.2021, старшим державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) Федоровою Я.М. відкрито виконавче провадження про відібрання дитини від батька ОСОБА_2 та повернення матері ОСОБА_1

27.01.2021 відповідно до постанови старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) Федорової Я.М., оскільки внаслідок виправлення Запорізьким апеляційним судом описки, з резолютивної частини рішення виключено абзац про відібрання та повернення дитини, тобто, рішення, що передбачало заходи примусового виконання, скасовано, відповідно до п.5 ч.1 ст.39, ст.40 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено.

22.07.2022 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя виданий виконачий лист на виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020. Однак, 02.08.2022 Шевченківським ВДВС у м.Запоріжжі винесено повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання із посиланням на п.7 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», адже виконання судового рішення не передбачає заходів примусового виконання.

Суд зауважує, що у справах, що стосуються місця проживання дитини та участі батьків у спілкуванні тощо має бути врахований принцип найкращих інтересів дитини, але у тій мірі і тим способом, аби збалансувати інтереси всіх сторін правовідносин.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В даному випадку правомірність або неправомірність дій державного виконавця не відноситься до предмету розгляду заяви.

Представниками сторін визнано, не заперечувалось представником органу опіки та піклування, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 зареєстровано разом із матір`ю. Запорізьким апеляційним судом взято до уваги під час розгляду справи, предметом спору у якій є відібрання дитини, що саме таке рішення є ефективним способом захисту та підлягатиме примусовому виконанню. Натомість, із врахуванням положень ст.29 ЦК України та ст.162 СК України, у їх взаємозв`язку, суд дійшов висновку про те, що в разі задоволення заяви суд вийде за межі позовних вимог, розглянутих у справі №336/3744/19, а фактичне передання дитини та встановлення порядку йього передання не забезпечить виконання рішення суду саме про визначення місця проживання дитини. За приписами ст.163 СК України питання передання дитини, зокрема, одному з батьків, є наслідком судового рішення саме про її відібрання.

За змістом ч.1 ст.64 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішення про відібрання дитини державний виконавець проводить виконавчі дії за обов`язковою участю особи, якій дитина передається на виховання, із залученням представників органів опіки і піклування. Таким чином, вказане положення також стосується саме виконання рішення суду про відібрання дитини.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «М. Р. та Д. Р. проти України» (заява №63551/13) зазначав, що хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, додатково можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній «повазі» до сімейного життя. Щодо обов`язку держави вживати позитивні заходи, стаття 8 передбачає право одного з батьків вживати заходи з метою возз`єднання з дитиною та обов`язок національних органів влади вживати такі заходи.

Проте, цей обов`язок не є абсолютним, оскільки возз`єднання батьків з їхньою дитиною може не бути негайним і може вимагати підготовки. Характер та обсяг такої підготовки залежатиме від обставин кожної справи, але розуміння та співпраця усіх зацікавлених сторін завжди є важливими складовими. Крім того, при виникненні труднощів, здебільшого внаслідок відмови одного з батьків, з яким проживає дитина, виконувати рішення, яким зобов`язано негайно повернути дитину, відповідні органи влади повинні накласти належні санкції у зв`язку з відмовою у співпраці.

Відповідно до правового висновку, здісненого Верховним Судом у постанові від 26.02.2020 у справі №650/1631/19, пр.№61-1480св20, проаналізувавши положенння Закону України «Про виконавче провадження», він окремо не регулює порядок виконання судового рішення про визначення місця проживання дитини. У згаданій справі Верховний Суд дійшов висновку, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з того, що небажання відповідача добровільно виконати судове рішення щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, відсутність законодавчого врегулювання примусового виконання рішення суду в цій частині, є підставою для захисту прав позивача в порядку, визначеному статтею 162 СК України, і такий спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам статей 15, 16 ЦК України.

Тому, враховуючи, що заява подана саме в порядку виконання рішення суду щодо визначення проживання дитини, судом встановлено підстави для відмови у задоволенні заяви в частині 1 та 2 вимог. Відповідно, у задоволенні третьої вимоги про встановлення способу та порядку виконання зазначеного судового рішення, шляхом визначення, що у разі добровільного невиконання ОСОБА_2 постанови Запорізького апеляційного суду від 23.12.2020 у справі №336/3744/19 з урахуванням судового рішення за результатами розгляду даної заяви, вказані судові рішення підлягатимуть примусовому виконанню, суд встановив підстави для відмови у задоволенні, як вимоги, похідної від перших двох.

Керуючись ст.4, 13, 18, 82, 258-261, 263, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Копію ухвали суду направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її проголошення .

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня її вручення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали суду складено 27.04.2023.

Суддя Л. А. Вайнраух