Справа № 739/186/20
Провадження № 2/739/74/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Головня І.І.,

представника відповідачки - Костюченка В.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - В С Т А Н О В И В:

В лютому 2020 року Акціонерне Товариство «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11.05.2018 року між ним та відповідачкою укладений кредитний договір № , згідно з яким відповідачка отримала 80126,00 грн. кредитних коштів на придбання споживчих товарів строком кредитування до 11.05.2020 року з відсотковою ставкою 0,01 %.

Відповідачка своєчасно не погасила заборгованість за кредитним договором, в наслідок чого станом на час звернення з позовом у відповідачки виникла заборгованість за кредитним договором 36097,25 грн. з яких 18599,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1, 02 грн. - заборгованість за відсотками, 17497 грн. - заборгованість за комісіями РО. В справі відкрите провадження.

Ухвалою суду від 01.12.2021 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» про заміну позивача. Згідно з наданим договором Факторингу № 20/08/21 від 20.08.2021 року, укладеним між Акціонерним Товариством «ОТП БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», первісного позивача, Акціонерне Товариство «ОТП БАНК», замінено на нового - на Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС».

На позов представником відповідчки, адвокатом Костюченко В.К., наданий відзив, в якому заявлено про часткове визнання позовних вимог. Згідно з поданим відзивом позов визнається в сумі 1449 грн. заборгованості за тілом кредиту. Натомість позов не визнаний в частині стягнення заборгованості за комісіями РО, оскільки такі комісії взагалі не передбачені кредитним договором, а відповідний розділ кредитного договору передбачає, що комісія за управління кредитом становить 0% від суми договору. Представник відповідачки з посиланням на правову позицію Великої Палати Верховного суду в Постанові від 13.07.2022 року в справі № № 363/1834/17 зазначав, що якщо б така комісія договором передбачалася, то вона б вважалася банківською послугою, якої позичальник не замовляв, отже в цьому випадку відоповідачка звернулась би із зустрічним позовом про визнання правочину в цій частині недійсним. Представник відповідачки зазначає, що згідно з наданим разом з позовом розрахунком боргу в разі врахування безпідставно зарахованих в оплати комісій за розрахункове обслуговування 12550,2 грн., сплаче них відповідачкою в погашення кредиту, та з урахуванням неврахованого в рахунок погашення кредиту платежу в розмірі 4600 грн. згідно з платіжним дорученням № 1789 від 09.04.2019 року, копія якого додана до відзиву на позов, розмір заборгованості становить лише 1449 грн.

На відзив позивачем надана відповідь, зі змісту якої вбачається, що хоча позивач не заперечує відсутності в кредитному договорі умов про зобов`язання сплачувати комісію за розрахункове обслуговування, відповідні вимоги є правомірними, оскільки згідно з паспортом споживчого кредиту, який є невід`ємною частиною договору, реальна процентна ставка становить 64,87% річних. Позивач фактично вказує, що реальна ставка включає в себе також і комісію за розрахункове обслуговування.

Крім того, згідно з письмовими додатковим поясненнями позивач обґрунтовує незарахування в рахунок погашення заборгованості сплачені позивачкою 4600 грн. згідно з платіжним дорученням № 1789 від 09.04.2019 року допущеною в платіжному дорученні помилкою в коді ЄДРПОУ позичальника, яка, на думку позивача, призвела до ненадходження коштів первісному позивачу.

Представником відповідачки подано заперечення, в якому зазначається, що паспорт споживчого кредиту взагалі не належить до письмової форми договору споживчого кредитування, в ньому не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Паспорт споживчого кредитує лише підтвердженням виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця щодо інформування споживача про умови кредитування. У судове засідання представник позивача ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не з`явився, при цьому позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_1 не з`явилась, але її інтереси в судовому зсіданні представляє адвокат Костюченко В.К., який виловився про безпідставність позовних вимог в частині стягнення заборгованості, яка не визнається.

Заслухавши пояснення представника відповідачки, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків:

11.05.2018 року між первісним позивачем АТ «ОТП Банк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № , загальний розмір кредитних коштів становить 80126,00 грн., строк кредитування - до 11 травня 2020 року. В договорі визначено комісію за управління кредитом - 0% відсотків від суми кредиту (а.с.11).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 27.12.2019 року заборгованість становила: 18599,20 грн.- за тілом кредиту, 1,02 грн.- за процентами, 17 497,03 грн. - за комісією з розрахункового обслуговування. При цьому в рахунок погашення комісії за розрахункове обслуговування зараховані 12 550,2 грн. сплачених позивачкою коштів (а.с. 11). Згідно з укладеним 20.08.2021 року договором факторингу №20/08/21 між Акціонерним Товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (а.с.84-91). Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» прийняло право грошової вимоги Акціонерного Товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 в сумі 36097,25 грн., з яких: 18599,20 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1,02 грн.- заборгованість за відсотками; 17497 грн. - заборгованість за комісіями РО.

При наданні оцінки обставинам та обґрунтованості позовних вимог суд виходить з наступного:

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). У статті 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, факторинг є різновидом відступлення права вимоги. Уклавши договір факторингу від 20.08.2021 року № 20/08/21 з Акціонерним Товариством «ОТП Банк», позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № від 11.05.2018 року. Згідно зі ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Отже, з врахуванням відсутності в матеріалах справи відомостей про письмове повідомлення про заміну кредитора, відповідачка має право заперечувати позов повністю або частково з моменту заміни позивача. Суд погоджується з доводами сторони відповідача про відсутність правових підстав, передбачених ст. 526 ЦК України, для стягнення заборгованості з комісії за розрахункове обслуговування через відсутність в кредитному договорі № від 11.05.2018 року відповідної умови (в договорі визначено комісію з за управління кредитом - 0% відсотків від суми кредиту). При цьому суд, враховуючи відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК висновки Верховного суду щодо застосування відповідних норм права, враховує висновок по застосування норм права, викладений в постанові від 23.05.2022 року в справі № 393/126/20 Об`єднаної палати Верховного Суду та не бере до уваги доводи позивача про наявність умови сплати комісій за розрахункове обслуговування в паспорті споживчого кредиту (а.с.5), оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його зміст, паспорт споживчого кредиту являється лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця щодо інформування споживача про умови кредитування. Таким чином, суд погоджується з доводами представника відповідачки про необхідність при вирішенні цього позову зарахувати в оплату заборгованості за кредитом сплачених відповідачкою 12550,20 грн. безпідставно зарахованих в погашення комісії за розрахункове обслуговування (стовпчик 12 розрахунку заборгованості, а.с. 11). Стосовно зарахування в погашення кредиту незарахованої оплати за платіжним дорученням № 1789 від 09.04.2019 року, суд зазначає наступне: Розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.11) не містить відомостей про оплату кредиту за період 12.03.2019 - 11.04.2019 (стовпчик 5 розрахунку), таким чином суд доходить висновку, що 4600 грн. згідно з платіжним дорученням № 1789 від 09.04.2019 року з призначенням платежу «погашення кредиту згідно з договором № від 11.05.2018 року ОСОБА_1 » в оплату боргу за кредитним договором не зараховані. За визначенням пункту 1.30 статті 1 Закону України від 05.04.2001 N 2346-III "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача. Згідно з пунктами 8.1 - 8.3 статті 8 Закону N 2346-III, банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Згідно з пунктами 22.4 статті 22 Закону N 2346-III, під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання. Таким чином, з моменту отримання банком платіжних доручень ініціювання переказу вважається остаточно завершеним і за його подальший переказ відповідальність несе банк. В платіжному дорученні № 1789 від 09.04.2019 року, яким на рахунок АТ «ОТП БАНК» перераховано 4600 грн. з призначенням платежу «погашення кредиту згідно з договором № від 11.05.2018 року ОСОБА_1 » було здійснене списання коштів з кореспондентського рахунку банку платника на користь позивальника - АТ «ОТП БАНК», про що свідчить відмітка "Проведено банком 09.04.2019 року о 16-18». Таким чином, суд вважає безпідставними доводи позивача про незарахування в рахунок погашення боргу за кредитом перерахованих відповідачкою згідно з платіжним дорученням № 1789 від 09.04.2019 року 4600 грн. з призначенням платежу «погашення кредиту згідно з договором № від 11.05.2018 року ОСОБА_1 » в наслідок помилки в коді ЄДРПОУ, оскільки відмітка в платіжному дорученні «проведено банком» свідчить про списання 4600 грн. на рахунок АТ «ОТП БАНК». Отже, з врахуванням наведених висновків, суд вважає, що сума заборгованості за кредитом становить 1449 грн. (18599, 20 грн. - 12550,20 - 4600 = 1449 грн.), які підлягають стягненню з відповідачки. Неврахування здійснених відповідачкою платежів в рахунок погашення кредиту вплинуло на нарахування процентів, отже суд відмовляє в позові в частині стягнення процентів через відсутність їх достовірного розрахунку. Судові витрати згідно з ст. 141 ЦПК України слід розподілити пропорційно задоволеним позовним вимогам, з відповідачки підлягає стягненню 1449*2102,00/36097,25 = 84,38 грн. витрат позивача на сплату судового збору.

На підставі викладено керуючись статтями 76-81, 83, 258-259, 263-268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 за кредитним договором № від 11.05.2018 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС», , МФО 300346, юридична адреса: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8, суми заборгованості за кредитом у розмірі 1449 (одна тисяча чотириста сорок дев`ять) гривень. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» - 83,38 грн. судового збору. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.О.Кочура