Справа № 740/4672/22
Провадження № 2-др/740/16/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 вересня 2023 року м. Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючого - судді Карпуся І.М.,
із секретарем судового засідання Ісаєнко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяви позивача за первісним позовом ОСОБА_1 та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвоката Павленка В.М. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку,
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01.08.2023 задоволено первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку. Питання про судові витрати не вирішено.

Представником позивача за зустрічним позовом - адвокатом Павленком В.М. 04.08.2023 подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. Також 28.08.2023 адвокатом Павленком В.М. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі щодо стягнення з ОСОБА_1 витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи у сумі 7647,36 грн. та витрат по сплаті судового збору в сумі 1073,60 грн.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 23.08.2023 звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення на її користь з відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, 992 грн 40 коп. судового збору та 7 647 грн 40 коп. витрат за проведену судову експертизу. Одночасно з вказаною заявою ОСОБА_1 подано заяву про поновлення процесуального строку для подачі доказів підтвердження понесених судових витрат.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Від представника позивача за первісним позовом адвоката Васюка Д.Г. надійшла заява про розгляд справи без його і позивача за первісним позовом участі, підтримання вимог заяви ОСОБА_1 , та заперечення проти задоволення заяви представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Павленка В.М., посилаючись на те, що ОСОБА_2 та його представник не подавали до закінчення судових дебатів заяв про намір подати докази понесених судових витрат.

Представник позивача за зустрічним позовом - адвокат Павленко В.М. подав заяву про розгляд справи без його і відповідача за первісним позовом участі, підтримання вимог заяви ОСОБА_2 , та зменшення витрат ОСОБА_1 на правничу допомогу з 12 000 грн до 5 000 грн.

Фіксування судового засідання технічним записом, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи в обсязі необхідному для вирішення заяв, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з проведенням експертизи (ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 5 зазначеної статті, визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.06.2018 у справі №757/47925/15-ц, від 20.06.2018 у справі №127/1284/14-ц, від 27.06.2018 у справі №554/9348/15-ц, від 25.07.2018 у справі №522/4198/ 17-ц, від 23.01.2019 у справі №552/2145/16-ц, від 27.01.2020 у справі № 615/596/18.

При цьому, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, складності справи, часу, витраченого адвокатом, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі Баришевський проти України, пунктах 34-36 рішення у справі Гімайдуліна і інші проти України, пункт 80 рішення у справі Двойних проти України, пункті 88 рішення у справі Меріт проти України заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі. Розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий правовий висновок міститься в постанові КАС ВС від 28.12.2020 року в справі № 640/18402/19.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Павленком В.М. подано до суду наступні документи: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 001064 від 18.06.2021; ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1044333 адвоката Павленка В.М., договір № 01/2022 про надання правничої допомоги від 02.10.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Павленком В.М., у якому вказана фіксована сума гонорару 6000 грн., а також передбачено додатковий гонорар адвокату у сумі 2000 грн. у разі якщо для клієнта прийнято позитивне рішення; копії квитанцій від 21.12.2022 та 02.08.2023, відповідно до яких ОСОБА_2 перерахував ОСОБА_3 кошти за надану правничу допомогу у сумі 6000 грн. та 2000 грн. додаткового гонорару.

Враховуючи викладене, суд вважає вказані витрати у розмірі 8 000 грн. співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, а отже вони підлягають стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 .

Доводи представника позивача за первісним позовом адвоката Васюка Д.Г. в обгрунтування позиції про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви первісному відповідачу про те, що ОСОБА_2 та його представник не подавали до закінчення судових дебатів заяв про намір подати докази понесених судових витрат, спростовуються матеріалами справи. У письмовій заяві від 01.08.2023 представником ОСОБА_1 - адвокатом Павленком В.М. повідомлено, що докази сплати ОСОБА_1 судових витрат у справі буде подано протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду (а.с. 107).

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу подала до суду наступні документи: договір № 62/22 (витяг) про надання правничої допомоги від 05.09.2022, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Васюком Д.Г., ордер на надання правничої (правової) допомоги серії СВ № 1040875, розрахунок суми гонорару адвоката та товарний чек № 62/22 від 04.08.2023 про оплату 12 000 грн. за правничу допомогу по договору № 62/22 від 05.09.2022.

Представник відповідача за первісним позовом адвокат Павленко В.М. у поданому 04.09.2023 запереченні просить зменшити витрати позивача за первісним позовом ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу надану адвокатом Васюком Д.Г. з 12 000 грн. до 5 000 грн., посилаючись на їх неспівмірність зі складністю справи та виконаною адвокатом роботою.

Згідно ч.6 ст.137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Звертаючись із зазначеним клопотанням про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, представник відповідача за первісним позовом адвокат Павленко В.М. зазначив, що гонорар в розмірі 12000 грн не відповідає обсягу наданих послуг адвокатом Васюком Д.Г., є завищеним та необгрунтованим, надання послуг не потребувало оплати саме у сумі 12 000 грн у зв"язку з безальтернативним поділом будинку за висновком судової експертизи та враховуючи визнання первісним відповідачем позовних вимог, суперечить критеріям реальності і розумності розміру. У витязі з договору, укладеному між адвокатом Васюком Д.Г. та первісним позивачем не вказано розмір та/або порядок обчислення витрат.

Доводи представника відповідача за первісним позовом - адвоката Павленка В.М. суд відхиляє з наступного.

Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 174 ЦПК України).

Розрахунок суми судових витрат передбачає не лише зазначення самої суми витрат, а і того, яким чином сума обрахована, тобто за якими правилами вона визначена в тому чи іншому розмірі.

Практичне значення відмінності між зазначенням суми витрат і розрахунку витрат полягає в неможливості надання оцінки самій сумі витрат (без її розрахунку) відповідності критеріям реальності, розумності, співмірності наданим чи тим, що можуть бути наданими, послугам, оскільки самі послуги і їх орієнтовна вартість та правила її визначення не вказані, а відтак інша сторона позбавлена можливості наводити мотивовані заперечення щодо розміру витрат.

У тексті ж первісної позовної заяви зазначено не попередній розрахунок суми витрат, а попередній (орієнтовний) розмір судових витрат, понесених по справі, який складається у тому числі з витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 12 000 грн.

Саме по собі подання розрахунку витрат не разом з першою заявою по суті справи, а після ухвалення рішення в межах передбаченого законом строку з дотриманням вимог щодо його направлення іншій стороні не веде до порушення принципу змагальності цивільного судочинства, оскільки у такому разі можливість бути ознайомленою з розрахунком і заперечувати проти розміру витрат іншій строні забезпечено на більш пізній стадії.

Застосування наведених положень статті 134 ЦПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин справи, а також інших чинників. Зі змісту частини другої статті 134 ЦПК України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Згідно розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу по договору, укладеному між адвокатом Васюком Д.Г. та первісним позивачем,вбачається, що обсяг виконаної роботи та оплата за проведену роботу визначена таким чином: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин - 500 грн, складання позовної заяви - 5000 грн, участь у судових засіданнях (3*1500) - 4500 грн, складання інших процесуальних документів - 2000 грн. Матеріали справи містять підтвердження участі адвоката Васюка Д.Г. у трьох судових засіданнях 23.01.2023, 09.02.2023, 01.08.2023, підготовки ним інших процесуальних документів (клопотання про проведення експертизи, заперечення на прийняття зустрічного позову, заяви про уточнення позовних вимог). Поданий розрахунок суми гонорару за надану адвокатом Васюком Д.Г. правову допомогу відповідає Рекомендаціям щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженим рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 17.03.2023 № 119, а відтак переконливих доказів неспівмірності понесених ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу матеріали справи не містять, у зв"язку з чим суд не знаходить підстав для зменшення заявленого ОСОБА_1 розміру витрат на правничу допомогу і вважає за необхідне стягнути з відповідача за первісним позовом на її користь 12 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Крім того, сторонами заявлено вимоги про стягнення судових витрат по сплаті судового збору та за проведення експертизи. Зокрема, ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_2 7 647,40 грн. витрат за проведену експертизу та 992,40 грн. витрат по сплаті судового збору, а ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 7 647,36 грн. витрат за проведену експертизу та 1073,60 грн. витрат по сплаті судового збору.

Оскільки як первісний, так і зустрічний позови сторін були задоволенні, зазначені витрати сторін підтверджені відповідними платіжними документами, що містяться в матеріалах справи, тому враховуючи приписи ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з кожної з сторін судових витрат у виді судового збору та витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи, задовольнивши у повному обсязі вимоги ОСОБА_2 , та частково вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення витрат за експертизу в сумі 7 647,36 грн., оскільки саме на таку суму експертною установою виписано рахунок за проведення експертизи (а.с. 73), тоді як ОСОБА_1 сплатила згідно квитанції 7 647,40 грн.

З урахуванням вищенаведеного, наявні правові підстави для стягнення з відповідача за первісним позовом ОСОБА_1 на користь первісного позивача ОСОБА_1 судових витрат у сумі 20 639,76 грн., а також з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 судових витрат у сумі 16 720,96 грн.

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. 141 ЦПК України).

Враховуючи вказані обставини, а також те, що сума, яка підлягає до стягнення із первісного відповідача ОСОБА_2 на користь первісного позивача ОСОБА_1 є більшою, а також враховуючи положення ч. 10 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з первісного відповідача на користь первісного позивача різницю між витратами, які підлягають до компенсації, тобто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення сума судових витрат у розмірі 3 918,80 грн. (20639,76-16720,96)

На підставі викладеного, керуючись ст. 133, 137, 141, 265, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 адвоката Павленка В.М. про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ житлового будинку.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати в розмірі 3 918 (три тисячі дев`ятсот вісімнадцять) гривень 80 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Карпусь