ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2н-3195/11 Номер провадження 22-ц/814/2764/23Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Пікуля В.П., Панченка О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника боржника, ОСОБА_1 , адвоката Плескача В`ячеслава Юрійовича, на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року, що постановлена за результатом розгляду заяви представника боржника, ОСОБА_1 , адвоката Плескача В`ячеслава Юрійовича про скасування судового наказу

у справі наказного провадження за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за послуги з теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних

УСТАНОВИВ:

короткого змісту позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року відмовлено ОСОБА_5 в поновленні строку на подачу заяви про скасування судового наказу. Заяву ОСОБА_5 про скасування судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2011 року в справі № 2н-3195/2011 за заявою ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про стягнення заборгованості - повернуто боржникові.

короткого змісту вимог апеляційної скарги; узагальнених доводів особи, яка подала апеляційну скаргу;

Із вказаною ухвалою не погодилась боржник, ОСОБА_5 , та оскаржила її в апеляційному порядку через свого представника, адвоката Плескача В`ячеслава Юрійовича.

В апеляційній скарзі прохала ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 12.01.2023 скасувати та повернути справу до місцевого суду для продовження розгляду.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; доводів, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Судовим наказом Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2011 року № 2н-3195/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 на користь Полтавського обласного комунально виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 2 341 грн та 30 грн витрат за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Зазначено, що судовий наказ набрав чинності 03.01.2012.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу вказуючи, що про його існування дізналася лише у грудні 2022 року.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року відмовлено в поновленні строку на подачу заяви про скасування судового наказу та заяву повернуто боржникові.

Відмовляючи в поновленні строку, місцевий суд зазначив, що заявником не надано жодних доказів на підтвердження факту, що про судовий наказ вона дізналася у грудні 2022 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду, апеляційний суд дійшов таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. ст. 105, 105-1 ЦПК України (в редакції на час видачі судового наказу) передбачено, що боржник має право протягом десяти днів з дня отримання копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 105 цього Кодексу, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У відповідності з вимогами ст. ст. 170 , 171 ЦПК України (в редакції на час звернення до суду із заявою про скасування судового наказу) боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У відповідності з вимогами ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у пунктах 37 та 38 рішення від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» нагадав, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. Водночас такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» ЄСПЛ указав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні в часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41).

Як вбачається з матеріалів справи, поважність причин пропуску строку на подання заяви про скасування судового наказу заявник зазначила про те, що вона не знала про існування судового наказу та що вона неодноразово виїжджала з території України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст. ст. 12, 81, 89 ЦПК України)

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду в частині відмови у поновленні процесуального строку є передчасними.

Як вбачається зі змісту судового наказу, судовий наказ набрав чинності 03 січня 2012 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні самі матеріали про видачу судового наказу у справі № 2н-3195/11, що унеможливлює встановлення апеляційним судом дати надіслання та вручення судового наказу ОСОБА_5 .

За таких обставин, доводи апеляційної скарги в зазначеній частині є обґрунтованими.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З врахуванням вищезазначених висновків, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з поверненням справи до місцевого суду для продовження розгляду.

Розподіл судового збору судом апеляційної інстанції не здійснюється, оскільки за результатом апеляційного перегляду нове рішення не ухвалювалось та рішення суду першої інстанції не змінювалось.

Судові витрати, понесені скаржником у вигляді судового збору за подачу апеляційної скарги, підлягають розподілу судом першої інстанції при вирішенні справи по суті.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника боржника, ОСОБА_1 , адвоката Плескача В`ячеслава Юрійовича, - задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 12 січня 2023 року скасувати, а справу повернути до місцевого суду для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2023 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді О.О. Панченко

В.П. Пікуль