Справа № 169/585/23
Провадження № 2-з/169/6/23
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2023 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді Хвіц Г.Й.,

за участю секретаря судового засідання Мисюка П.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що відповідно до розписки від 13 листопада 2021 року він надав відповідачу в борг грошові кошти в розмірі 70 000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути за першою вимогою. Вказуючи, що відповідач отримав вимогу про повернення коштів, що надіслана йому 22 березня 2023 року, проте кошти не повернув, просив стягнути з відповідача на його користь 70 000 доларів США.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що відповідач до вирішення спору по суті може відчужити належне йому майно та грошові кошти. Вказуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, заявник просив вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 .

Враховуючи, що згідно з частиною першою статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та проаналізувавши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення у справі в разі задоволення заявленого позову.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

З наявної в матеріалах справи розписки видно, що 13 листопада 2021 року позивач ОСОБА_1 надав у борг відповідачу ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 70 000 доларів США, які останній зобов`язався повернути за першою вимогою. Втім, отримавши вимогу, що надіслана йому 22 березня 2023 року, ОСОБА_2 свій обов`язок не виконав та борг не повернув, що і стало підставою для звернення ОСОБА_1 з даним позовом до суду.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову, представник ОСОБА_1 - адвокат Буліменко Є.В. зазначає, що накладення арешту на все належне відповідачу майно та грошові кошти викликане необхідністю нівелювання реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про стягнення боргу у зв`язку з тим, що відповідач може відчужити належне йому майно та грошові кошти.

Однак, в даному випадку забезпечення позову шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, що належать відповідачу ОСОБА_2 , не відповідає заявленим ОСОБА_1 позовним вимогам.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. При цьому, для визначення співмірності заявлених позовних вимог вжитим заходам забезпечення позову необхідними є відомості, зокрема, про те, на яке саме майно позивач просить накласти арешт, де це майно знаходиться, яка вартість такого майна.

Оскільки представником заявника не вказано майно, на яке просить накласти арешт, не надано відомостей та доказів на підтвердження вартості майна, не вказано місце знаходження майна, яке перебуває у власності відповідача, його реквізити, це позбавяє суд можливості визначити співмірність заходів забезпечення позову із заявленими вимогами.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову саме тим способом, про який просив заявник, може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, останній не надав.

Доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Буліменка Є.В. про можливе відчуження нерухомого майна, що утруднить або взагалі зробить неможливим, в подальшому, виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд не приймає до уваги, оскільки вказані посилання заявника не підтверджуються належними та допустимими доказами, а є лише припущенням.

Враховуючи, що заявником не надано будь-яких належних та переконливих доказів на підтвердження обставин, на які він посилається, та того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не можуть вважатись співмірними із заявленими ним вимогами, то суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Керуючись статтями 149-153, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвалу складено 16 травня 2023 року.

Головуючий