провадження № 22-ц/824/3720/2023 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17 березня 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 34 806 грн. 53 коп. як відшкодування шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ТДВ «СК «Віді-Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №12954, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 17 липня 2019 року на мосту Патона в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу та транспортного засобу (автобусу) АТАМАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 18 листопада 2019 року постановою Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, саме винні дії ОСОБА_1 стали причиною скоєння ДТП, внаслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб. 16 вересня 2019 року до позивача звернувся ОСОБА_3 з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування. 23 вересня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» згідно з договором страхування на підставі Заяви і Страхового акту №4381 від 19 вересня 2019 року, виходячи з рахунку № ВДиС-0045567 від 02 вересня 2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 133 806 грн. 53 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4328 від 23 вересня 2019 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9004353. За полісом ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу (автобусу) АТАМАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ліміт відповідальності ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за шкоду заподіяну майну згідно полісу становив 100 000 грн. Полісом передбачено франшизу в розмірі 2 000 грн. Враховуючи зазначене, ТДВ «СК «Віді-Страхування» за вказаною ДТП було отримано відшкодування в розмірі 98 000 грн. Тобто, ОСОБА_1 для повного відшкодування завданої шкоди, зобов`язаний був сплатити 35 806 грн. 53 грн. = 133 806,53 грн. (фактичний розмір завданої шкоди) - 100 000 грн. (ліміт відповідальності страховика) + 2 000,00 грн. (франшиза по полісу). 18 лютого 2021 року. відповідач здійснив часткове відшкодування шкоди на корить позивача в розмірі 1 000 грн., що підтверджується витягом з виписки АТ «Ощадбанк» по рахунку ТДВ «СК «Віді-Страхування». Враховуючи зазначене, розмір шкоди, який має бути здійснений відповідачем становить 34 806 грн. 53 коп.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року позов ТДВ «СК «Віді-Страхування» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції через невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що згідно п.5.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних-транспортних засобів у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу, проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником дослідження шляхом вручення відповідного виклику під розписку особі, що викликається, або телеграмою з повідомленням про її вручення адресату. Тобто, вказана вимога є імперативною. Крім того, якщо за умовами договору страхування відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу мав здійснюватися на СТО офіційного дилера, то це не значить, що й запасні частини мали закуплятися в того ж офіційного дилера. Витяги з веб-сайтів https://d24.com.ua та https://exist.ua показують реальну вартість втраченого майна на момент написання відзиву на позовну заяву. Крім того, оскільки минуло понад три роки з часу ДТП до ознайомлення відповідача з позовом і написання відзиву на позов, внаслідок інфляції, яка за три роки (2019, 2020, 2021) становила 1,041x1,050x1,100=1,202, в грошовому вимірі вартість пошкоджених запчастин лише стала у понад 1,202 рази нижча тієї, що значиться на наведених відповідачем веб-сайтах. Крім того, у відповідача виникає сумнів і у необхідності заміни на СТО, що є зацікавленою стороною, всіх деталей, перелічених в рахунку.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує про те, що не може погодитися з жодним доводом, що представник відповідача зазначив у апеляційній скарзі, оскільки останні є надуманими, такими, що ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодним доказом. Відповідач не надав доказів на спростування розміру вартості відновлювального ремонту застрахованого ТЗ, жодним чином не довів, що його відсутність при огляді застрахованого ТЗ якимось чином вплинула на правильність результатів визначення вартості відновлювального ремонту. Роздруківки інтернет-сторінок, з так званих онлайн-магазинів, не можуть бути належними доказами зазначеного, а твердження представника відповідача, що запчастини через інфляцію стали ще дешевшими взагалі не мають нічого спільного з реальністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 14 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та ТДВ «СК «Віді-Страхування» був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU №12954, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.7-12).

17 липня 2019 року на мосту Патона в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 та транспортного засобу (автобусу) АТАМАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

З змісту постанови Печерського районного суду міста Києва від 18 листопада 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Провадження у справі щодо притягнення його до адміністративної відповідальності закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.29).

16 вересня 2019 року до ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернувся ОСОБА_3 з заявою про виплату страхового відшкодування в зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору страхування.

23 вересня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» згідно з договором страхування на підставі Заяви і Страхового акту №4381 від 19 вересня 2019 року, виходячи з рахунку № ВДиС-0045567 від 02 вересня 2019 року, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 133 806 грн. 53 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4328 від 23 вересня 2019 року (а.с. 26,27,28).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована в ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/9004353 (а.с.30).

27 березня 2020 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» звернулося до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» про виплату страхового відшкодування в розмірі 133 806 грн. 53 коп.

ТДВ «СК «Віді-Страхування» за вказаною ДТП було отримано відшкодування в розмірі 98 000 грн.

15 липня 2020 року та 14 серпня 2020 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» зверталося до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування завданої ним шкоди у розмірі 35 806 грн. 53 грн. = 133 806,53 грн. (фактичний розмір завданої шкоди) - 100 000 грн. (ліміт відповідальності страховика) + 2 000,00 грн. (франшиза по полісу) (а.с.35-40).

18 лютого 2021 року відповідач здійснив часткове відшкодування шкоди на корить позивача в розмірі 1 000 грн., що підтверджується витягом з виписки АТ «Ощадбанк» по рахунку ТДВ «СК «Віді-Страхування» (а.с. 41).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем свої зобов`язання за договором страхування наземного транспорту CLAU №12954 від 14 листопада 2018 року виконано належним чином, а з урахуванням сплати ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» частини виплаченого страхового відшкодування відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України саме на ОСОБА_1 покладається обов`язок сплатити різницю між фактичним розміром завданої шкоди та здійсненою страховою виплатою.

Апеляційний суд погоджується по суті з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Пунктом 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказував на те, що 23 вересня 2019 року ТДВ «СК «Віді-Страхування» згідно з договором страхування на підставі заяви потерпілої особи здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 133 806 грн. 53 коп.

Розмір завданої шкоди підтверджується актом огляду застрахованого транспортного засобу, рахунком № ВДиС-0045567 від 02 вересня 2019 року актом виконаних робіт №ВДиСА-027042 від 15 жовтня 2019 року та страховим актом №4381 від 19 вересня 2019 року.

За Полісом ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу (автобусу) АТАМАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Відповідно до п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Ліміт відповідальності ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» за шкоду заподіяну майну згідно полісу становить 100 000 грн.

Крім того, відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Полісом передбачено франшизу в розмірі 2 000 грн.

Враховуючи зазначене, ТДВ «СК «Віді-Страхування» за вказаною ДТП було отримано відшкодування в розмірі 98 000 грн.

Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 36.6. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Позивач листом за вих. № 15/04/8.10/263/1-20 від 15 липня 2020 року та повторно за вих. №15/04/8.10/310-20 від 14 серпня 2020 року звернувся до відповідача з вимогою здійснити відшкодування шкоди в розмірі 35 806 грн. 53 коп., що становить різницю між сумою заподіяної шкоди та сумою страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2021 року відповідач здійснив часткове відшкодування шкоди, сплативши на корить позивача суму в розмірі 1 000 грн., що підтверджується витягом з виписки AT«Ощадбанк» по рахунку ТДВ «СК «Віді-Страхування».

Так, з урахуванням часткового відшкодуванням відповідачем шкоди, заборгованість з відшкодування шкоди завданої в наслідок ДТП становить 34 806 грн. 53 коп.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав до задоволення позову є обґрунтованими, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Заперечуючи проти задоволення позову відповідач вказував про те, що його не було повідомлено про проведення експертизи. А також вказував про те, що пошкоджені деталі було придбано набагато дорожче, ніж їх ціна на дату подачі відзиву на позовну заяву.

Разом з тим, такі доводи відповідача є необґрунтованими та не можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, товарознавча експертиза за наслідками ДТП позивачем не замовлялася і не проводилася, а визначення розміру завданого збитку і вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу здійснювалося відповідно до рахунку СТО офіційного дилера, визначеного позивачем, як це передбачено умовами договору страхування CLAU № 12954. При цьому, законодавством не встановлено імперативних вимог щодо присутності заінтересованих осіб під час проведення огляду транспортного засобу, а їх присутність може бути забезпечена лише у разі наявності відповідної потреби, відповідач не навів об`єктивного підтвердження того, що його відсутність під час огляду пошкодженого під час ДТП автомобіля призвела до неправильності визначення розміру збитку.

Крім того, відповідач не надав жодного належного та допустимого доказу на підтвердження вартості відновлювального ремонту застрахованого транспортного засобу. Надані відповідачем роздруківки з інтернет-сторінок станом на січень 2022 року не можуть бути належним та допустимим доказом на підтвердження реальної вартості товарів.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з матеріалів справи, відновлювальний ремонт транспортного засобу на суму 139 200 грн. 13 коп. був виконаний ТОВ «ВіДі Автострада», що підтверджується Актом виконаних робіт № ВДиСА-027042 від 15 жовтня 2019 року.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, доводами апеляційної скарги не спростовуються, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.