ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 595/204/22Головуючий у 1-й інстанції Созанська Л.І.
Провадження № 22-ц/817/116/23 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників сторін

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року (ухвалене суддею Созанською Л.І., дата складення повного тексту 04 листопада 2022 року) у справі №595/204/22 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільської обласної військової адміністрації, приватного агропромислового підприємства «Стінка» про визнання незаконним та скасування розпорядження Тернопільської ОДА №623/01.02-01 від 04 листопада 2020 р. «Про передачу в оренду ПАП «Стінка» земельної ділянки водного фонду на території Стінківської сільської ради Бучацького району», скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом (в подальшому уточненим) до Тернопільської обласної військової адміністрації, приватного агропромислового підприємства «Стінка» про визнання незаконним та скасування розпорядження Тернопільської ОДА №623/01.02-01 від 04 листопада 2020 р. «Про передачу в оренду ПАП «Стінка» земельної ділянки водного фонду на території Стінківської сільської ради Бучацького району», скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди.

Позовні вимоги мотивував тим, що передача Тернопільською ОДА ПАП Стінка в оренду земельної ділянки водного фонду площею 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918 з водним об`єктом, шляхом прийняття розпорядження №623/01.02-01 від 04 листопада 2020 р. є незаконною та такою, що порушує охоронювані законом інтереси позивача, оскільки згідно ст. 51 ВК України, чинною на момент прийняття оскаржуваного розпорядження, водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою. Вказував, що згідно договору оренди спірної земельної ділянки в оренду відповідачу, всупереч вимог законодавства та оскаржуваного розпорядження, було передано виключно земельну ділянку без води, що також підтверджується листом Золотопотіцької селищної ради від 31 січня 2022 року за №128/2-09, згідно якого водний об`єкт, що розташований на вищезазначеній земельній ділянці відповідачу не передавався, тому вважав незаконним використання відповідачем водного простору для рибогосподарських потреб. Посилався на невідповідність договору оренди землі визначеній Кабінетом Міністрів України типовій формі договору оренди водного об`єкту, затвердженої Постановою КМУ від 29 травня 2013 року №420. Вважав, що оскільки водний простір відповідачу не було передано, оскаржуване розпорядження не вичерпало своєї дії. Посилався на нікчемність договору оренди землі від 01 березня 2021 року №6, відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 228 ЦК України, оскільки такий був укладеним без дотримання конкурентних засад, відтак саме вимога про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку буде належним способом захисту права позивача. Зазначав, що як житель села Стінки був особисто зацікавленим у реалізації свого права на участь в земельному аукціоні з продажу права оренди на спірний водний об`єкт.

Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Посилається на приписи статті 124 ЗК України, в редакції чинній на момент прийняття розпорядження, відповідно до яких передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюються за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених ч.ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України. Звертає увагу на те, що гідроспоруда, яка розташована на земельній ділянці, ніколи не перебувала та не перебуває на даний час у власності ПАП СТІНКА, відтак підстави для передачі в оренду земельної ділянки без проведення земельних торгів, визначені абз.24 ч.2 ст.134 ЗК України, відсутні. Окрім того, посилаючись на висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 липня 2022 року по справі №910/5201/19, вказує, що навіть якби гідроспоруда і перебувала у власності підприємства, то воно могло б претендувати на отримання в оренду поза проведенням земельних торгів виключно земельної ділянки площею лише 0,0210 га, як це визначено у п.2 договору оренди водного об`єкту, необхідного для обслуговування саме цієї гідротехнічної споруди, а не усієї земельної ділянки площею 6,3988 га. У зв`язку із цим, вважає незаконним висновок суду першої інстанції, що розпорядження Тернопільської обласної державної адміністрації було прийняте в межах своєї компетенції та не потребувало проведення земельних торгів.

Посилається на безпідставність застосування судом першої інстанції абз. 24 ч.2 ст. 134 ЗК України, оскільки дана норма врегульовує питання передачі в оренду об`єкту нерухомого майна, який є відмінний від земельної ділянки.

Вказує на нікчемність договору оренди землі від 01 березня 2021 року №6, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 228 ЦК України, оскільки такий був укладеним без дотримання конкурентних засад, відтак саме вимога про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку буде належним способом захисту права позивача.

Зазначає про те, що мав усі законні суб`єктивні права на участь в земельному аукціоні по продажу права оренди на спірний водний об`єкт, у разі його продажу на аукціоні, відтак стверджує, що у нього наявний охоронюваний законом інтерес, тому він вправі вимагати проведення земельних торгів щодо укладення договору оренди спірного водного об`єкту комунальної власності, однак наявність державної реєстрації права оренди спірної земельної ділянки створює перешкоди для реалізації його законного інтересу.

Від Тернопільської обласної військової адміністрації надійшов відзив, в якому представник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення суду першої інстанції залишити без змін. Вказує, що 14 вересня 2020 року між Стінківською сільською радою та ПАП СТІНКА був укладений договір оренди гідротехнічної споруди (нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Стінківської сільської ради), яка згідно технічного паспорта №153 від 31 липня 2020 року знаходиться в межах водного об`єкта, відтак підстав для проведення земельних торгів Тернопільською обласною державною адміністрацією не було, згідно ч.2 ст. 134 ЗК України. Вважає, що розпорядження, укладені на підставі нього договори та правовідносини, які виникли на підставі цих документів, ніяким чином не порушують особистого немайнового або майнового права та інтересу позивача, а позовні вимоги є безпідставними. Звертає увагу, що посилання у позові на типовий договір оренди землі в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом є безпідставним, оскільки такий був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02 червня 2021 року, тобто після укладення договору між відповідачами. Звертає увагу, що 27 травня 2021 року набрав чинності ЗУ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, яким визначено, що з дня набрання чинності пункту 24 Перехідних положень цього закону, до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади не мають права здійснювати розпорядження ними, у зв`язку із чим, земельна ділянка перейшла у комунальну власність і в Тернопільської обласної військової адміністрації відсутні повноваження щодо розпорядження даною земельною ділянкою.

Від ПАП Стінка надійшов відзив, в якому представник просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін. Вважає, що ПАП Стінка отримавши в оренду гідротехнічну споруду отримав право для звернення до Тернопільської обласної державної адміністрації на передачу в користування (оренду) земельної ділянки без проведення земельних торгів. Звертає увагу на те, що в основі користування водним об`єктом лежить користування певною земельною ділянкою, що зайнята водою (землі водного фонду). Вважає, що оскільки земельні ділянки водного фонду, на яких розміщенні об`єкт водного фонду, є нерухомими речами у розумінні частини першої статті 181 ЦК України і можуть передаватися в оренду громадянам або юридичним особам відповідними органами лише в комплексі. Вважає, що апелянт не міг би займатись рибництвом, оскільки є він є старостою с. Стінка, тобто посадовою особою органу місцевого самоврядування.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити з мотивів викладених у ній. Додатково зазначив, що із заявою про намір отримати в оренду водний об`єкт не звертався.

В судовому засіданні представник відповідача Тернопільської обласної військової адміністрації просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін з мотивів викладених у відзиві.

В судовому засіданні представник відповідача ПАП Стінка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши представників сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак вказаним вимогам рішення суду в повній мірі не відповідає.

Судом встановлено наступні обставини.

14 вересня 2020 року між Стінківською сільською радою в особі сільського голови Дармограя В.М. (Орендодавець) та приватним агропромисловим підприємством «Стінка» в особі ОСОБА_2 (Орендар) укладено договір оренди гідротехнічної споруди (нерухомого майна комунальної власності територіальної громади Стінківської сільської ради). У відповідності до пунктів 1.1., 1.2., 10.1. вказаного Договору Орендар згідно рішення сесії Стінківської сільської ради передає, а Орендар приймає в строкове платне користування комунальне майно - гідротехнічні споруди згідно технічного паспорта № 153 від 31 липня 2020 року, які знаходяться у межах водного об`єкта на території Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області, з метою підняття рівня води у ставках та регулювання руслового стоку, строком на 20 років. Як передбачено пунктом 2.2. зазначеного Договору, передача майна в оренду не тягне за собою виникнення в Орендаря права власності на це майно. Власником майна залишається територіальна громада в особі сільського голови Стінківської сільської ради Дармограя В.М., а Орендар користується ним протягом строку оренди на умовах цього Договору.

Розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04 листопада 2020 № 623/01.02-01 «Про передачу в оренду ПАП «Стінка» земельної ділянки водного фонду на території Стінківської сільської ради Бучацького району» передано приватному агропромисловому підприємству «Стінка» в оренду на 10 років для рибогосподарських потреб земельну ділянку водного фонду державної власності площею 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918 з водним об`єктом, розташованим на ній, за межами населеного пункту на території Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області. Зобов`язано ПАП «Стінка» укласти з обласною державною адміністрацією договори оренди землі та водного об`єкта, провести державну реєстрацію права користування на умовах оренди земельної ділянки в установленому законом порядку та виконувати обов`язки землекористувача та водокористувача відповідно до вимог статей 61, 96 Земельного кодексу України, статей 44, 51 Водного кодексу України, інших нормативно-правових актів.

01 березня 2021 року укладено договір оренди землі № 194 між Орендодавцем - Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Тернопільської ОДА Гайдука І.В., який діяв на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації», та Орендарем -приватним агропромисловим підприємством «Стінка» в особі Гнатківського В.С., згідно пункту 1 якого Орендодавець надав, а Орендар прийняв у строкове платне користування земельну ділянку водного фонду державної власності площею 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918 за межами населеного пункту на території Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області для рибогосподарських потреб. Відповідно до пункту 4 вказаного Договору на земельній ділянці наявні об`єкти нерухомого майна - гідротехнічна споруда, що перебуває у строковому користуванні Орендаря.

01 березня 2021 року укладено договір оренди водного об`єкта між Орендодавцем-Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Тернопільської ОДА Гайдука І.В., який діяв на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації», та Орендарем-приватним агропромисловим підприємством «Стінка» в особі Гнатівського В.С. Відповідно до пункту 1 вказаного Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування водний об`єкт для рибогосподарських потреб - ставок (заплавний) площею 1,1404 га та ставок (заплавний) площею 1,5940 га, розташовані за межами населеного пункту с. Стінка Бучацького району Тернопільської області (р. Бариш, басейн р. Дністер). У відповідності до пункту 8 даного Договору, Договір укладено на 10 років. Як передбачено пунктом 2 вказаного Договору, об`єктом оренди за цим договором є: вода (водний простір) водного об`єкта, в тому числі рибогосподарської технологічної водойми, об`ємом 12,544 тис. куб.м), площею 1,1404 га); вода (водний простір) водного об`єкта, в тому числі рибогосподарської технологічної водойми, об`ємом 24,707 тис. куб.м), площею 1,5940 га); земельна ділянка під водним об`єктом 2,7344 га, пасовища 3,6434 га під гідроспорудами 0,0210 га з кадастровим номером :01:001:1918.

Невід`ємними частинами договору оренди водного об`єкта від 01 березня 2021 року є: план або схема об`єкта оренди; кадастровий план земельної ділянки; розрахунок розміру орендної плати за наданий в оренду водний об`єкт; акт відновлення в натурі (на місцевості) зовнішніх меж земельної ділянки та про передачу межових знаків для забезпечення їх схоронності; акт приймання-передачі об`єкта оренди; технічна документація із землеустрою (зберігається у Головному управління Держгеокадастру у Тернопільській області (відділі Держгеокадастру у Бучацькому районі Тернопільської області); паспорт водного об`єкта (зберігається в Регіональному офісі водних ресурсів у Тернопільській області, Держводагенстві України, орендодавця, орендаря).

Згідно з актом приймання-передачі водного об`єкта за договором оренди водного об`єкта від 01 березня 2021 року Орендодавцем - Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Тернопільської ОДА Гайдука І.В. було передано Орендарю підприємству «Стінка» в особі Гнатківського В.С. в строкове платне користування водний об`єкт для рибогосподарських потреб ставок (заплавний) площею 1,1404 га та ставок (заплавний) площею 1,5940 га, розташовані за межами населеного пункту с. Стінка Бучацького району Тернопільської області (р. Бариш, басейн р. Дністер). У межах об`єкта оренди розміщене нерухоме майно гідротехнічні споруди, які перебувають в користуванні Орендаря. Об`єкт передається в оренду без нерухомого майна. Акт прийому-передачі об`єкта є невід`ємною частиною договору.

Вказаний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 58440695 від 31 травня 2021 року, запис про інше речове право № 42222662, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 295890717 від 23 січня 2022 року.

З вказаної інформації також слідує, що з 08 вересня 2021 року земельна ділянка площею 6,3988, кадастровий номер :01:001:1918 є комунальною власністю Золотопотіцької селищної ради, передана в оренду ПАП «Стінка» на підставі договору від 01 березня 2021 року, строк 10 років, дата закінчення дії 01 березня 2031 року, з правом пролонгації.

З інформації Золотопотіцької селищної ради Чортківського району Тернопільської області № 128/2-09 від 31 січня 2022, наданої на запит адвокатського бюро «Андрія Кукурудзи» № А3-24-02/01/22 від 13 січня 2022 року, слідує, що Золотопотіцька селищна рада не приймала рішень по питанню передачі в оренду водного об`єкту за кадастровим номером :01:001:1918. 27 травня 2021 року набирала чинності переважна більшість норм Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28 квітня 2021 року № 1423-ІХ (номер законопроекту 2194). Відповідно до статті 24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом згідно Закону № 1423-ІХ, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Договір оренди на земельну ділянку за кадастровим номером :01:00.1:1918 був укладений між ПАП «Стінка» та Тернопільською обласною державною адміністрацією 01 березня 2021 року терміном на 10 років. Відповідно до статті 24 Перехідних положень Земельного кодексу України перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що на підставі абз. 24 ст. 134 ЗК України передача ПАП «Стінка» у користування для рибогосподарських потреб терміном на десять років земельну ділянку водного фонду державної власності площею 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918 з водним об`єктом, в межах якого знаходиться гідротехнічна споруда, не потребувала проведення земельних торгів, відтак розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04 листопада 2020 № 623/01.02-01, яким було передано дану земельну ділянку, суд вважав таким, що прийняте в межах компетенції даного органу, відтак не вбачав підстав для визнання його недійсним. Відповідно районний суд, з урахуванням похідного характеру, відмовив у задоволенні позовних вимог щодо скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було прийнято правильне по суті рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, однак приходить до переконання про необхідність зміни його мотивувальної частини з огляду на наступне.

Як було встановлено, розпорядженням голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04 листопада 2020 № 623/01.02-01 «Про передачу в оренду ПАП «Стінка» земельної ділянки водного фонду на території Стінківської сільської ради Бучацького району» передано приватному агропромисловому підприємству «Стінка» в оренду на 10 років для рибогосподарських потреб земельну ділянку водного фонду державної власності площею 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918 з водним об`єктом, розташованим на ній, за межами населеного пункту на території Стінківської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Водночас вказаним актом зобов`язано ПАП «Стінка» укласти з обласною державною адміністрацією договори оренди землі та водного об`єкта, провести державну реєстрацію права користування на умовах оренди земельної ділянки в установленому законом порядку та виконувати обов`язки землекористувача та водокористувача відповідно до вимог статей 61, 96 Земельного кодексу України, статей 44, 51 Водного кодексу України, інших нормативно-правових актів.

З встановлених обставин вбачається, що ПАП «Стінка» уклало з обласною державною адміністрацією договори оренди землі та водного об`єкта (обидва 01 березня 2021 року), провело державну реєстрацію права користування на умовах оренди земельної ділянки.

Крім цього, згідно з актом приймання-передачі водного об`єкта за договором оренди водного об`єкта від 01 березня 2021 року Орендодавцем - Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Тернопільської ОДА Гайдука І.В. було передано Орендарю-приватному агропромисловому підприємству«Стінка» в особі Гнатківського В.С. в строкове платне користування водний об`єкт для рибогосподарських потреб ставок (заплавний) площею 1,1404 га та ставок (заплавний) площею 1,5940 га, розташовані за межами населеного пункту с. Стінка Бучацького району Тернопільської області (р. Бариш, басейн р. Дністер)

Вищезазначене дає підстави вважати, що розпорядження голови Тернопільської обласної державної адміністрації від 04 листопада 2020 № 623/01.02-01 «Про передачу в оренду ПАП «Стінка» земельної ділянки водного фонду на території Стінківської сільської ради Бучацького району» фактично було реалізоване і вичерпало свою дію, відтак задоволення позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування цього розпорядження не призведе до поновлення прав позивача, тому підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні.

Такий висновок кореспондується із правовою позицією зазначеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року справа № 925/642/19.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Водночас, колегія суддів приходить до переконання про слушність доводів апеляційної скарги про те, що передача землі повинна була проводитись на конкурентних засадах (на земельних торгах), з огляду на наступне.

Згідно ст. 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Як було вствановлено судом першої інстанції, водним об`єктом із земельною ділянкою, який наданий ПАП «Стінка» в оренду розпорядженням № 623/01.02-01 від 04 листопада 2020 року є технологічна водойма -ставок, площею 1,1404 га, та ставок площею 1,5940 га, що розташовані за межами населеного пункту с. Стінка Бучацького району Тернопільської області. У межах об`єкта оренди розміщені гідротехнічні споруди.

Норма статті 51 Водного кодексу України має бланкетний характер та відсилає до положень Земельного кодексу України.

Відповідно до статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі аукціону, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з учасником (переможцем) земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу плату за користування нею, зафіксовану в ході проведення земельних торгів.

Згідно частини 4 статті 59 Земельного кодексу України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Землі водного фонду можуть бути віднесені до земель морського і внутрішнього водного транспорту в порядку, встановленому законом.

Стаття 122 Земельного кодексу України регулює повноваження органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування.

Відповідно до частини 5 статті 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

За правилом частин 1, 2 статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

В силу частини 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Так, суд першої інстанції приходячи до свого висновку керувався абзацом 24 частини 2 статті 134 Земельного кодексу України, яким передбачено, що не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі: передачі в оренду, концесію майнових комплексів або нерухомого майна, розташованого на земельних ділянках державної, комунальної власності.

Судом першої інстанції було вірно констатовано про наявність гідроспоруди, яка є нерухомим майном, на території водного об`єкту.

В той же час, згідно договору оренди водного обєкту вбачається, що об`єктом оренди за цим договором, зокрема є земельна ділянка під гідроспорудами площею 0,0210 га, тобто слід констатувати, що площа нерухомого майна та відповідно земельної ділянки для його обслуговування в 304 раз менша від площі земельної ділянки 6,3988 га з кадастровим номером :01:001:1918.

З урахуванням такої значної різниці між площею нерухомого майна і відповідно земельної ділянки для його обслуговування та площею земельної ділянки, яка була передана ПАП Стінка, отримання в оренду цієї землі передбачало необхідність дотримання процедури проведення торгів у порядку, визначеному статтями 134,135 ЗК України.

Про зазначене вказувала у своїй постанові від 20 липня 2022 року Велика Палата Верховного Суду у справі №910/5201/19.

Крім цього, в доводах апеляційної скарги апелянт посилається на те, що було порушено його законний інтерес, оскільки він претендує на одержання спірної земельної ділянки водного об`єкту в оренду та був вправі вимагати проведення земельних торгів щодо укладення такого договору, а тому з урахуванням того, що вважає договір оренди земельної ділянки нікчемним, просив скасувати державну реєстрацію права оренди.

Колегія суддів не бере до уваги такі доводи з огляду на наступне.

Так, позивач у своїй позовні заяві просив скасувати державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди, яка була проведена на підставі договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2021 року №194.

Проте, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 не заявлялась позовна вимога щодо недійсності договору оренди водного об`єкта укладеного між Орендодавцем - Тернопільською обласною державною адміністрацією в особі заступника голови Тернопільської ОДА Гайдука І.В., який діяв на підставі Закону України «Про місцеві державні адміністрації», та Орендарем-приватним агропромисловим підприємством «Стінка» в особі Гнатівського В.С.

Більше того, в уточненій позовній заяві ОСОБА_1 посилався саме на невідповідність договору оренди землі № 194 визначеній Кабінетом Міністрів України типовій формі договору оренди водного об`єкту затвердженій Постановою КМУ від 29 травня 2013 року № 420, чинній на момент винесення розпорядження.

Таке посилання позивача не є релевантним, з огляду на те, що договір оренди земельної ділянки від 01 березня 2021 року №194 не повинен відповідати вимогам вищезазначеного типового договору, в той же час укладений договір оренди водного об`єкта від 01 березня 2021 року таким вимогам відповідає.

Окрім цього, як зазначалось у відзиві представника відповідача ПАП Стінка підприємство в період з 2001 року по 2019 рік користувалось земельними ділянками водного фонду на території Стінківської сільської ради, однак після закінчення строку договору не звернулось для продовження терміну дії договору.

Колегія суддів звертає увагу, що позивачем не надавалось жодного доказу, яким би підтверджувалось, що останній звертався в Тернопільську обласну державну адміністрацію чи згодом в Золотопотіцьку селищну раду Чортківського району Тернопільської області, коли спірна земля перейшла у власність територіальної громади села, після набрання чинності норм Закону України №1423-ІХ, з приводу бажання укласти договір оренди на спірну земельну ділянку водного фонду, в період з 2019 року, коли закінчився попередній договір оренди землі водного фонду та по березень 2021 року, коли були укладені договори між Тернопільською обласною державною адміністрацією та ПАП Стінка. Більше того, в судовому засіданні представник апелянта пояснив, що ОСОБА_1 було відомо про закінчення договорів оренди в 2019 році.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, лише порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд України в Рішенні від 1 грудня 2004 року № 18-рп/2004 дав визначення поняттю "охоронюваний законом інтерес", який вживається в ряді законів України, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "право" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д)означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст. Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявники вважають начебто певні положення норм законодавства впливають на їх правове становище.

Не поширюють свою дію ці положення й на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних (можливо позасудових) форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 справа № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16(пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23).

Розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (подібний висновок викладений у пунктах 6.6., 6.7 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Згідно ч.5 ст. 177 ЦК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких гуртуються позовні вимоги.

У відповідності до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доказів, які б підтверджували факт порушення законного інтересу позивача немає, з огляду на відсутність будь-яких відомостей на підтвердження прояву інтересу ОСОБА_1 до спірної земельної ділянки водного фонду, в період з 2019 року, коли закінчився попередній договір оренди землі водного фонду та по березень 2021 року, коли були укладені нові договори між Тернопільською обласною державною адміністрацією та ПАП Стінка.

Відтак позовні вимоги про скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, з одночасним припиненням права оренди є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково - резолютивну частину рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року залишити без змін, змінивши мотивувальну частину рішення суду, виклавши її в редакції вказаної постанови.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 жовтня 2022 року - залишити без змін. Мотивувальну частину рішення суду змінити, виклавши її в редакції вказаної постанови.

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 лютого 2023 року.

Головуючий

Судді