Справа №389/949/22 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/145/23
Постанова

Іменем України

20 лютого 2023 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Крамаренко Т.В., Темнікової В.І.,

із секретарем Богуславською О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, вступна та резолютивна частини якого ухвалені 10 листопада 2022 року об 11:35 год., повний текст складений 15 листопада 2022 року, під головуванням судді Ротар М.М., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування,

в с т а н о в и л а:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на лікування.

Позовна заява мотивована тим, що вона є пенсіонеркою, проживає самостійно, має хронічні захворювання. У зв`язку з потребою постійного лікування має необхідність в повсякденному придбанні ліків. Розмір пенсії, яку вона отримує, складає 2495 грн 20 коп., цих коштів їй не вистачає на придбання ліків та оплату комунальних послуг, тому потребує матеріальної допомоги.

ОСОБА_2 є її рідною донькою, працездатною особою та має можливість надавати допомогу у придбанні ліків, але не надає такої допомоги.

Вказувала, що нею було придбано ліків на загальну суму 34 456 грн, тому відповідачка, зобов`язана відшкодувати їй половину зазначеної суми.

Посилаючись на дані обставини просила стягнути з відповідачки на її користь суму витрат пов`язаних з лікуванням у розмірі 17 228 грн.

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 листопада 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд мотивуючи рішення посилався на відсутність підстав для стягнення з відповідачки коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням ОСОБА_1 , оскільки жодних доказів про наявність достатнього доходу (заробітку) відповідачки, а відтак і можливості для стягнення витрат на догляд та лікування позивачки, останньою не надано.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на винесення районним судом рішення без урахування її доводів та матеріального стану, порушенням норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити її позов.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд не прийняв до уваги потреби позивачки.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В порядку ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, і таке вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою непрацездатного віку, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 , виданим 31 липня 2019 року. Зі змісту якого видно, що вона отримує пенсію по інвалідності 2 групи, загальне захворювання.

Відповідно до довідки про доходи Головного управління ПФУ в Кіровоградській області за №4503 4358 8465 0515 від 27 квітня 2022 року ОСОБА_1 отримує щомісячно пенсію, загальний розмірі якої з листопада 2021 року по квітень 2022 року склав 15075 грн 82 коп.

Як видно із виписки із медичної карти стаціонарного хворого від 19 січня 2022 року та виписного епікризу №458 від 30 березня 2022 року, КНП «Знам`янська міська лікарня ім. А.В. Лисенка Знам`янської міської ради», ОСОБА_1 з 11 січня по 19 січня 2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні у зв`язку із варикозною хворобою обох нижніх кінцівок ІІ-ІІІ ст., трофічних виразок обох гомілок, арозивна кровотеча з області правої гомілки, анемія змішаного ґенезу ІІІ ст.

Згідно фіскальних та товарних чеків, що містяться в матеріалах справи, ОСОБА_1 протягом 2021 2022 років придбано ліки на загальну суму 34 456 грн.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_2 теж має незадовільний стан здоров`я, знаходиться на лікуванні в КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради» з діагнозом: Са лівої молочної залози, аксилярних, парастернальних та підключичних лімфатичних вузлів зліва, плеври справа, T4N1V1 IV стадія, IV клінічна група. Ракова інтоксикація. Хронічний больовий синдром, що підтверджується довідкою №0123/436 від 03 серпня 2022 року, наданою КНП «Подільський регіональний центр онкології Вінницької обласної ради», випискою із медичної стаціонарної карти хворого. Має групу інвалідності перша «А» з 12 січня 2022 року, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААВ №180887 (а.с.48, 49,55,57-58).

Згідно довідки про доходи ГУ ПФУ в Кіровоградській області за № 7154 1018 8516 0153 від 23 вересня 2022 року, ОСОБА_2 отримує пенсію по інвалідності, розмір якої становить 2300 грн. щомісячно (а.с.56).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (стаття 206 СК України).

Звертаючись до суду з позовом, з урахуванням положень статей 10, 60 ЦПК України 2004 року, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 57, 212 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відео записів, висновків експертів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 58 ЦПК України 2004 року належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Всупереч вимогам закону позивачка не надала суду доказів, які підтверджують, що для покриття витрат, пов`язаних з лікуванням позивачки ОСОБА_2 має достатній дохід (заробіток), зокрема, банківські документи про наявність на рахунку коштів, довідки податкового органу, тощо, які б свідчити про те, що пенсія відповідачки не є єдиним джерелом її доходу.

Враховуючи те, що відповідачка також страждає тяжкими хворобами, потребує постійного лікування, має лише єдиний дохід - пенсію по інвалідності, яка виходячи зі стану здоров`я відповідачки не може задовольнити її життєві потреби, тобто недостатньо матеріально забезпечена, висновок суду першої інстанції, щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на лікування позивачки, колегія суддів вважає правильним.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , не впливають на правильність висновку суду першої інстанції про недоведеність позову та не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки як свідчать матеріали справи, у відповідачки відсутні доходи, які б давали їй можливість нести додаткові витрати на утримання позивачки шляхом оплати витрат, пов`язаних з лікуванням останньої.

За наведених обставин, колегія не вбачає підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 10 листопада 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 20.02.2023 р.