Провадження № 2/243/553/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колеснікової Олени Миколаївни до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на підставі ухвали Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 20.12.2021 про направлення цивільної справи за підсутдністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колеснікової О.М. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 . 09 листопада 2021 року позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого вона є спадкоємцем майна її матері ОСОБА_2 , яке складається з недоотриманої пенсії в сумі 35605,84 грн., яка зберігається у відділі обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. 10 листопада 2021 року позивачка через свого представника адвоката Колеснікової О.М. звернулась із запитом про розмір недоотриманої пенсії та про її отримання, у зв`язку з тим, що позивачка станом на 10.11.2021 її не отримала. На даний запит відповідповідач листом № 0500-1502-8/111300 від 24.11.2021 повідомив, що ОСОБА_2 пенсія нараховувалась, але не виплачувалась з 01.11.2014 по 31.12.2019 і сума недоотриманої пенсії становить 105926,84 грн. У виплаті повної суми недоотриманої пенсії було відмовлено на підставі ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якої недоотримана пенсіонером з власної вини пенсія виплачується за минулий час, але не більше ніж за три роки до звернення за отриманням пенсії. 14 грудня 2021 року позивачка звернулась до приватного нотаріуса Михалко В.П. з проханням видати свідоцтво про право на спадщину після смерті матері на грошові кошти у виді недоотриманої пенсії за життя матір`ю в сумі 105926,84 грн., однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане майно. Позивачка вважає, що вона у встановленому законом порядку набула право власності на спадкове майно у виді недоотриманої пенсії за життя її матір`ю у розмірі 105926,84 грн. Однак, зважаючи на те, що на спадщину у виді недоотриманої пенсії в сумі 35605,84 грн. позивачці вже видано нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за законом, вважає, що залишок недоотриманої суми пенсії, яка належала матері та на яку вона має право як спадкоємець становить 70321,00 грн. У зв`язку з чим, просить суд визнати недоотриману пенсію в розмірі 70321,00 грн., яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадковим майном; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 ,недоотриману суму пенсії в розмірі 70321,00 грн., яка належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була нею отримана за життя, яка набута ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом відповідно до свідоцтва про право на спадщину за закономвід 09.11.2021; стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Позивачка та її представник адвокат Колеснікова О.М.будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали. Позивачкою направлено до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та її представника, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав, причину неявки суду не повідомив.

Разом з тим, від останнього надійшов до суду відзив на позов, в якому зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в

Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполь та отримувалапенсію по втраті годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. Знята з обліку у

зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена по 31.08.2014. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась.У серпні 2021 року на запит приватного нотаріуса Маріупольського районногонотаріального округу Михалко В.П. Головним управлінням надана довідка про суму недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 в розмірі 35605,84грн. За даними ІКІС ПФУ Підсистеми «Звернення» 10.11.2021 року із заявою №11936 щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2

звернулась ОСОБА_1 . За результатом розгляду наданих документів проведено нарахування суми недоотриманої пенсії в розмірі 29369,65 грн. за період з 09.11.2018 по 31.12.2019 з урахуванням вимог статті 46 Закону №1058.

Відомості про нарахування та виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з

09.11.2018 по 31.12.2019 року згідно електронної бази даних ІКІС ПФУ становить 29369,65 грн.Механізм виплати пенсій, які не виплачено за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165. Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій, а також про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати пенсій або до місяця смерті особи), та у сформованому на їх підставі переліку отримувачів виплат за минулий період. Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165, відповідно до бюджетного розпису. Відтак, зазначені суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 в розмірі 29369,65 грн. за період з 09.11.2018 по 31.12.2019 обліковані Головним управлінням та будуть виплачуватись після прийняття бюджету Пенсійного фонду України в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Пенсійні кошти за період з 01.11.2014 по 08.11.2018 не нараховувались. З урахуванням викладеного, вважає, що відповідач діяв у спосіб та у межах передбачених

Конституцією та Законами України, та Управлінням не було порушено права позивачки, а тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є донькою ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 21 липня 2021 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Донецьк, в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Михалко В.П. від 09.11.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 584 слідує, що спадкоємцем зазначеного у

цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з грошових коштів по недоотриманій пенсії, які знаходяться у відділі обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та складає 35605,84 грн. згідно повідомлення відділу обслуговування громадян № 17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1520-8/56244 від 18.08.2021.

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 67212662 від 09.11.2021, який сформовано приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Михалко В.П. слідує, що 09.11.2021 було видано свідоцтво про право на спадщину, номер у Спадковому реєстрі 68011691, номер в реєстрі нотаріальних дій 584, в якому зазначено що спадкодавцем є ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , спадкоємцем є ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , спадкове майно - грошові кошти у виді недоотриманої пенсії в розмірі 35605,84 грн.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.11.2021 № 0500-1502-8/111300 наданого на адвокатський запит представника позивачки адвоката Колеснікової О.М. слідує, що з 06.08.1985 ОСОБА_2 перебувала на обліку та отримувала пенсію за віком, призначену та обчислено згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Призупинення пенсії ОСОБА_2 було здійснено з 01.11.2014 на підставі ст. 12 Закону України «Про забезпесення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706. Поновлення виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам відбувається у відповідності до Порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх проживання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.06.2016 № 365. За відновленням виплати пенсії, як того вимагає Порядок № 365, ОСОБА_2 до органів Пенсійного фонду не зверталась. Надати роздруківку помісячних виплат та заборгованості пенсії ОСОБА_2 немає можливості, так як пенсія з 01.11.2014 не поновлювалась та не виплачувалась. Загальна заборгованість пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019 складає 105926,84 грн. ОСОБА_1 звернулась 10.11.2021 до органів Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 . Нарахування суми недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 буде здійснено зу відповідності до ч.1 ст. 46 Закону № 1058 не більше ніж за три роки до дати звернення спадкоємця. Суми, що належать одержувачу ОСОБА_1 будуть нараховані та виплачені після перевірки наданих документів та за наявності відповідного фінансування на означені цілі.

Постановою приватного нотаріуса Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Михалко В.П. від 14.12.2021 було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ї їматері ОСОБА_2 , так як не надані нотаріусу підтверджуючи вказані факти, а саме відповідь Пенсійного фонду України, що підтверджували суму залишку в розмірі 105926,84 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 09.03.2023, якою було витребувано відомості з електронної пенсійної справи, щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, до суду було надано відповідні відомості та розрахунок нараховної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019 з яких слідує, що за період з 01.11.2014 по 08.11.2018 пенсія ОСОБА_2 управлінням не нараховувалась та не виплачувалась. За період з 09.11.2018 по 31.12.2019 розмір нарахованої та недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 становить 29369,65 гривень.

Таким чином, суд, приймаючи до уваги дані вказані у вищенаведеному листіГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.11.2021 № 0500-1502-8/111300, а також з урахуванням того, що у своєму відзиві відповідач підтвердив факт того, що заяву позивачки ОСОБА_1 , щодо виплати їй пенсії належної за життя її матері було розглянуто відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», та в свідоцтві про право на спадщину за законом від 09.11.2021 сума недоотриманої пенсії спадкодавця з вини відповідача нотаріусом визначена не за весь період її нарахування, тобто не у повному обсязі, нарахована пенсія в сумі 35605,84 гривень, доходить висновку, що сума пенсії, що не увійшла до складу спадщини за свідоцтвом становить 70321,00 гривень.

Судом встановлено, що загальна сума недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних виплат після смерті ОСОБА_2 складає 105926,84 гривень, з яких на суму 35605,84 гривень позивачці було видано нотарусом свідоцтво про право на спадщину за законом. Різниця недоотриманої пенсії становить 70321,00 гривень.

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в

Донецькій області з дислокацією в м. Маріуполь, як отримувачпенсії по втраті годувальника, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня

відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст.16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 35605,84 гривень. Вказана сума визначена відповідачем з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Позивачка зазначає, що також підтверджується листом відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 24.11.2021 № 0500-1502-8/111300, що розмір нарахованої та невиплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019 становить 105926,84 гривень.

Таким чином, оскільки загальна сума недоотриманої спадщини у вигляді пенсійних виплат після смерті ОСОБА_2 складає 105926,84 гривень, з яких на суму 35605,84 гривень позивачці було видано нотарусом свідоцтво про право на спадщину за законом, а тому різниця недоотриманої пенсії становить 70321,00 гривень, що є предметом даного спору.

Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивачки посилається на положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідач зазначає, що пенсіонеру ОСОБА_2 з 01.11.2014 було призупинено виплату пенсії відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпесення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706 та за поновленням виплати пенсії пенсіонер не зверталася, разом з тим відповідного рішення про призупинення виплати пенсії, суду не надано.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20.10.2014 №1706-VII Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Так, внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018 № 2268-VІІІ Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 243/3505/16-ц, постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 243/5697/16-ц, постанові Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 227/2802/16-ц та у постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 638/8368/19 зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Таким чином, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявила бажання поновити їй виплату пенсії та не зверталася з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Крім того, суд критично ставиться до наданих Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області на підставі ухвали суду від 09.03.2023, відомостей з електронної пенсійної справи, щодо розміру пенсії ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019, із зазначенням даних про нарахування, виплату або невиплату сум пенсії, до суду було надано відповідні відомості та розрахунок нараховної та фактично виплаченої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.11.2014 по 31.12.2019 з яких слідує, що за період з 01.11.2014 по 08.11.2018 пенсія ОСОБА_2 управлінням не нараховувалась та не виплачувалась. За період з 09.11.2018 по 31.12.2019 розмір нарахованої та недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 становить 29369,65 гривень, оскільки суд доходить висновку, що призначена спадкодавцеві довічна пенсія у разі втарти годувальника у вказаний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена, що також спростовується листом відповідача від 24.11.2021 № 0500-1502-8/111300.

Отже, судом встановлено, що відповідачем утримується належне позивачці спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати в розмірі 70321,00 гривень нарахованої її матері ОСОБА_2 і не виплачені їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки.

Тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна, яке увійшло до складу спадщини, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.11.2021, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, оскільки вимоги позивачки судом задоволені у повному обсязі, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 сплачений нею при подачі вазаного позову судовий збір у розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Колеснікової Олени Миколаївни до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 в розмірі 70321 (сімдесят тисяч триста двадцять одна) гривень 00 копійок.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 70321 (сімдесят тисяч триста двадцять одна) гривень 00 копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 01.05.2023.

Суддя І.Ю. Фалін