ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 643/3528/22

провадження № 22ц/818/2/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн»

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» про захист прав споживачів, у якому просив стягнути з товариства вартість квитка в сумі 738,83 грн, інфляційні втрати - 163,69 грн, 3 % річних - 17,97 грн та неустойку - 2186,94 грн, а усього - 3107,43 грн; у рахунок відшкодування моральної шкоди - 738,83 грн та судові витрати - 141,96 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 передано за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою судді Каніщев А.В. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу судді скасувати та направити справу до Московського районного суду м. Харкова для продовження її розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що спірні правовідносини стосуються сфери захисту прав споживача, який має право на додаткові правові гарантії, зокрема, на звернення до суду за своїм місцем проживання. Виключна підсудність позовів до перевізника є анахронізмом та несправедливою нормою, дискримінаційною щодо споживача. На час звернення до суду відповідач не є авіаперевізником, оскільки йому анульовано сертифікат експлуатанта.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно частини 2 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу судді суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала судді суду першої інстанції мотивована тим, що справа не підсудна Московському районному суду м. Харкова, оскільки підлягають застосуванню правила виключної підсудності щодо позовів до перевізників, тому має бути передана за підсудністю за місцезнаходженням відповідача.

Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8).

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Частиною другою статті 27 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Правилами альтернативної підсудності (частина 5 статті 28 ЦПК України) передбачено, що позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Разом з тим, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 30 ЦПК України позови до перевізників, що виникають з договорів перевезення вантажів, пасажирів, багажу, пошти, пред`являються за місцезнаходженням перевізника.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що право вибору позивачем суду (альтернативна підсудність) поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Правило статті 28 ЦПК України не змінює правила виключної підсудності за статтею 30 ЦПК України.

Отже, правила підсудності справ за вибором позивача не поширюються на позови, які підлягають пред`явленню за правилами виключної підсудності. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

Зазначений висновок відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним в ухвалах від 10 січня 2019 року у справі № 521/7040/18, провадження № 61-48963ск18, від 29 січня 2019 року у справі № 712/12089/18, провадження № 61-1987ск19, постанові від 29 травня 2019 року у справі № 161/19658/18, провадження № 61-4620св19, ухвалі від 22 січня 2020 року у справі № 237/3566/17, провадження № 61-22141ск19.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн», у якому просив стягнути з нього вартість авіаквитка, інфляційні втрати, 3 % річних та неустойку, а також відшкодувати моральну шкоду.

Отже, предметом позову у цій справі є неналежне виконання договору перевезення, що спричинило відшкодування як майнової, так і моральної шкоди, тому позов має пред`являтися за місцезнаходженням перевізника, за правилами виключної підсудності.

Встановивши, що спірні правовідносини між сторонами виникли з договору перевезення, місцезнаходження авіаперевізника Товариство з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» - м. Київ, вулиця Святослава Хороброго, № 26-А, офіс 103, суддя суду першої інстанції зробив правильний висновок про передачу справи за підсудністю до Солом`янського районного суду м. Києва.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо того, що спірні правовідносини стосуються сфери захисту прав споживача, який має право на додаткові правові гарантії, зокрема, на звернення до суду за своїм місцем проживання, та виключна підсудність позовів до перевізника є анахронізмом, несправедливою нормою, дискримінаційною щодо споживача, не можуть бути взяті до уваги, адже нормами ЦПК України передбачено пріоритет правил виключної підсудності позовів з договору перевезення перед альтернативною підсудністю позовів про захист споживачів. При цьому слід зазначити, що фактичне місце проживання позивач в позовній заяві вказав також місто Київ.

Посилання ОСОБА_1 на те, що на час звернення до суду відповідач не є авіаперевізником, оскільки йому анульовано сертифікат експлуатанта, судова колегія відхиляє.

Пунктом 8 частини 1 статті 1 Повітряного Кодексу України передбачено, що авіаційний перевізник (авіаперевізник) - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезення пасажирів, вантажу, пошти повітряним транспортом.

Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» є юридичною особою, основним видом діяльності якого є пасажирський авіаційний транспорт, інші види надання інших послуг бронювання та пов`язана з цим діяльність, вантажний авіаційний транспорт, допоміжне обслуговування авіаційного транспорту, інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Відомості щодо позбавлення відповідача ліцензії на провадження діяльності з перевезення пасажирів та/або вантажу повітряним транспортом відсутні. Анулювання сертифікату експлуатанта у зв`язку з відсутністю повітряних суден не може свідчити про те, що відповідач не є перевізником.

Позов у цій справі поданий до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біз Ейрлайн» саме як до авіаперевізника у зв`язку з невиконанням ним договору перевезення.

Отже, ухвалу судді суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо передачі справи на розгляд іншому суду.

Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, та він звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», підстав для розподілу судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 368, ст.374, ст.375, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу судді Московського районного суду м. Харкова від 28 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 23 лютого 2023 року.