Житомирський апеляційний суд
Справа №279/2213/22 Головуючий у 1-й інст. Шульги О.М.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Микитюк О.Ю.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №279/2213/22 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2022 року, ухвалене під головуванням судді Шульги О.М. у м. Коростені,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 12.08.2011 підписала заяву №б/н з метою отримання банківських послуг. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку, кредитний ліміт якої в подальшому збільшився до 5000,00 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за даним кредитним договором становить 5179,13 грн, яка складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту.

АТ КБ «ПриватБанк» 01.07.2020 направило претензію кредитора до Коростенської районної державної нотаріальної контори, а 02.08.2021 безпосередньо до ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, до складу якої входять, у тому числі, і кредитні зобов`язання померлого позичальника, так як вона не відмовилась від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій щодо погашення кредитної заборгованості, тому банк просив задовольнити позовні вимоги та стягнути зі ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 12.08.2011 у розмірі 5179,13 грн, а також вирішити питання відшкодування судових витрат.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Зазначає, що рішення прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, судом було не повно, не всебічно та не об`єктивно досліджено обставини справи, через що суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності позовних вимог.

Вважає, що надані банком первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами, що підтверджують надання ОСОБА_2 кредитних коштів, однак всупереч закону вони не прийняті судом до уваги. Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції не з`ясував правовий статус будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника. Суд першої інстанції вказаних обставин не досліджував, будь-яких висновків з цього приводу не навів. Відсутність таких даних у спадковій справі не свідчить про те, що спадкове майно у боржника відсутнє, а відповідач спадщини не прийняв. Суд не дослідив наявність обставин, якими позивач обґрунтовував свої вимоги, зокрема, фактичне прийняття відповідачем спадщини у порядку, передбаченому частиною третьою статті 1268 ЦК України, та правовий статус житла, у якому відповідач і проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Ухвалами Житомирського апеляційного суду від 26.01.2023 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України (ч.1 ст. 368 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.5 ст.268, ст.381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий суд виходив з того, що позивачем належними засобами доказування не доведено розмір отриманих позичальником кредитних коштів від банку, тому відсутня процесуальна можливість дослідити та перевірити проведені позивачем нарахування заборгованості та встановити їх обґрунтованість. Також не надано належних та допустимих доказів наявності спадкового майна, одержаного відповідачем у спадщину, його вартості, а відтак і можливості погашення заборгованості спадкодавця перед кредитором за рахунок цього майна.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 12.08.2011 (а.с.22) та отримала кредитну картку (а.с.50). У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 5000,00 грн (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла (а.с.56). Інформація про заведення спадкової справи відсутня. 25.03.2021 позивач направив на адресу Коростенської районної державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст.1281 ЦК України (а.с.58).

На вказану претензію в.о. завідувача державною нотаріальною конторою Лугина О.І. повідомив Банку про те, що претензія до спадкоємців боржника ОСОБА_2 залишилась без виконання, відповідно до п.3п.п.3.3. Положення "Про Спадковий реєстр", затверджений Міністерством юстиції України 07.07.2011 за №1810/5 (а.с.59).

У копіях паспортів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зазначені адреси реєстрації: АДРЕСА_2 (а.с.51-55). Таку ж адресу зазначила ОСОБА_2 у заяві-анкеті про видачу кредиту від 12.08.2011.

02.08.2021 на адресу ОСОБА_1 Банк направив лист претензію, де повідомив про заборгованість в сумі 5179,13 грн, яку просив сплатити, як спадкоємець ОСОБА_2 (а.с.60).

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Виходячи із цього, спадкоємці позичальника мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 18.10.2018 по 18.04.2019.

Разом з тим, із довідки старости Поліського старостинського округу Ушомирської сільської ради Коростенського району Житомирської області від 21.10.2022 вбачається, що разом з померлою ОСОБА_2 були зареєстровані та проживали станом на 18.10.2018 син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , онуки: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.84).

Таким чином, син боржника ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги разом із відповідачкою ОСОБА_1 згідно із ч.3 ст.1268 ЦК України вважаються особами, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 ..

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, заявили про відмову від прийняття спадщини, проте позовні вимоги Банком заявлені лише до ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

За змістом вищенаведених норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Тобто, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в ч.ч.2 та 3 ст.1281 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини), доведеність та обґрунтованість вимог кредитора боржника;

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України.

Такий висновок сформований у постанові Верховного Суду від 08.08.2018 справа №310/145/17.

Враховуючи вищенаведене, доведеним є той факт, що позов пред`явлений лише до одного із двох спадкоємців першої черги, які відповідно до вимог закону несуть відповідальність за борговими зобов`язаннями спадкодавця, одночасно матеріали справи не містять доказів щодо складу і вартості спадкового майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував правовий статус житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , у якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що впливає на визначення наявності спадкового майна у боржника, є непереконливими.

Виходячи із засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду (ст.ст.12-13 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позивач не надав суду першої інстанції доказів на підтвердження обсягу і вартості спадкового майна, в межах якого спадкоємці несуть відповідальність перед кредитором в порядку 1282 ЦК України, а в разі неможливості отримання таких доказів самостійно, клопотань щодо їх витребування в порядку, що визначений Цивільним процесуальним кодексом, не заявляв.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.

За наведених обставин, в колегії суддів немає підстав для інших висновків по суті вирішення спору, ніж тих, яких дійшов суд першої інстанції, відмовляючи у позові, суд не допустив порушень норм матеріального або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Таким чином, апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення суду першої інстанції у відповідності до положень ст. 375 ЦПК України слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 17 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді