Справа № 606/2637/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Мельник А.В.

за участю секретаря судового засідання Кавалко В.С.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Пацули В.О.,

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Майки М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовля в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року позивач ОСОБА_1 через адвоката Пацулу В.О. звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути з відповідача: матеріальну шкоду у вигляді витрат на придбання медикаментів та медичних послуг у розмірі 6372,74 грн; матеріальну шкоду у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я ОСОБА_1 у розмірі втраченого нею заробітку (доходу) за період з 10.11.2019 по дату ухвалення судом рішення; та 100000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. В обґрунтування позову було зазначено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 10.11.2019 ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, їй була встановлена III група інвалідності. Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.08.2020 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України за обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2019, потерпілою у провадженні є ОСОБА_1 . Враховуючи те, що порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху мало наслідком завдання потерпілій ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, з метою стягнення витрат на її лікування, втраченого заробітку та моральної шкоди остання звернулась до суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвалою суду від 05.01.2021 відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

07.04.2021 відповідачем ОСОБА_2 подано до суду відзив на позовну заяву, у якому вказано, що останній позовні вимоги ОСОБА_3 вважає незаконними та необґрунтованими, а відповідно такими, що не підлягають задоволенню, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача станом на момент вчинення ДТП 10.11.2019 була застрахована полісом № 175340926 у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА». Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідач вказував на необхідність залучення до участі у справі у якості співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Що стосується, моральної шкоди, то у відзиві на позов відповідач вказував, що розмір її відшкодування має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Заявлений розмір відшкодування не відповідає характеру та ступеню завданої моральної шкоди, позивач не підтвердила доказами обґрунтування моральної шкоди. Таким чином, правових підстав стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі немає.

Протокольною ухвалою суду без виходу до нарадчої кімнати від 12.04.2021 задоволено клопотання позивача та її представника, залучено співвідповідачем у справі Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Ухвалою суду від 04.04.2022 задоволено клопотання представника позивача та призначено у справі судово-медичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

Ухвалою суду від 20.06.2022 поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 11.07.2022 задоволено клопотання представника позивача та витребувано докази по справі з метою проведення експертизи.

21.07.2022 позивачем подано до суду заяву, у якій вона просила закрити провадження по даній цивільній справі в частині позовних вимог, що заявлені до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» у зв`язку з відмовою позивача від позову, оскільки після відкриття провадження у справі відповідач Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» добровільно погодилось виплатити страхове відшкодування позивачу, між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» та ОСОБА_1 12.07.2022 було укладено Угоду про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування. Стосовно відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги позивач підтримує в частині стягнення моральної шкоди та шкоди, завданої частковою втратою працездатності.

Ухвалою суду від 11.08.2022 клопотання позивача та її представника задоволено, закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА».

Ухвалою суду від 08.09.2022 призначено у справі судово-медичну експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено.

04.11.2022 на виконання ухвали суду від 08.09.2022 до суду надійшов висновок експерта №43 від 01.11.2022.

Ухвалою суду від 08.11.2022 поновлено провадження у цивільній справі та призначено судове засідання.

16.01.2023 на електронну пошту суду відповідачем було подано заперечення, у яких він вказував, що заявлених до нього позовних вимог не визнає, наголошував на тому, що в межах суми страхового відшкодування матеріальна шкода повинна стягуватись саме із страховика, а відшкодування шкоди ОСОБА_2 можливе за умови, що згідно з договором страхування або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Заявлений розмір відшкодування моральної шкоди є необґрунтованим та значно завищеним. Враховуючи вказане, просив відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 16.01.2023 задоволено клопотання відповідача та його представника та витребувано у Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» відомості щодо звернення до нього ОСОБА_1 та здійснення їй страхової виплати.

23.01.2023 на виконання ухвали суду від 16.01.2023 від Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» надійшла відповідна інформація.

На електронну адресу суду 08.02.2023 від представника позивача надійшов розрахунок суми відшкодування втраченого заробітку, який позивач просить стягнути з ОСОБА_4 , загальна сума якого складає 25266,67 грн.

Ухвалою суду від 08.02.2023 було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали з мотивів, викладених у позові, просили стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 у розмірі втраченого нею заробітку (доходу) за період з 10.11.2019 по 01.08.2022, враховуючи, що ОСОБА_1 на момент завдання їй шкоди не працювала та за вирахуванням суми, сплаченої Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», відповідно до поданого розрахунку у розмірі 25266, 67 грн та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 100000 грн. Позивач та її представник підтвердили, що Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» на підставі укладеної 12.07.2022 угоди було виплачено ОСОБА_1 втрачений нею заробіток (дохід) у сумі 50176 грн, розрахований відповідно до статті 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Представник позивача зазначив, що страховою компанією було виплачено ОСОБА_1 максимальний розмір втраченого заробітку, що відповідно до Закону могла сплатити страхова компанія, решту суми просить стягнути із ОСОБА_2 .

Відповідач та його представник, заперечували проти позову з мотивів, викладених у відзиві та запереченні на позов. Додатково представник відповідача зазначив, що не погоджується із розрахунком суми відшкодування, поданим позивачем, оскільки суми відшкодування не у всі періоди були прораховані із врахуванням 20 % розміру стійкої втрати загальної працездатності ОСОБА_1 .. Також наголошував на тому, що сума втраченого заробітку у межах ліміту відповідальності страховика повинна відшкодовуватись саме страховиком, а не застрахованою особою.

Дослідивши та оцінивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини.

Вироком Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 14.08.2020 у справі № 606/330/20, що набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (в редакції закону до 17.06.2020), що становить 8500 грн без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вказаним вироком суду встановлено, що 10.11.2019 близько 18.24 год. водій ОСОБА_2 , керуючи технічно справним транспортним засобом автомобілем ВАЗ 21093 реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром, без вантажу, рухався проїзною частиною автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» в напрямку м. Тернопіль зі швидкістю приблизно 39-41 км/год. при дозволеній швидкості руху 50 км/год. Під час руху ОСОБА_2 не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну, чим порушив вимоги п. 1.5 та 2.3 (б, д) ПДР України. Також водій ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п.12.2 ПДР України, яка передбачає, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги, п.18.1, згідно з яким водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитись, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що напроти будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 не зменшив швидкості руху та не зупинився, щоб надати дорогу пішоходам, для яких може бути створена небезпека чи перешкода. Зокрема, в цей час, проїзну частину автодороги «Доманово-Ковель-Чернівці-Тереблече» 346 кілометрів + 500 метрів, зліва на право відносно руху автомобіля ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 , пересікав по нерегульованому пішохідному переході пішохід ОСОБА_1 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохода, водій ОСОБА_2 не зменшив швидкості руху та не надав йому дороги, а продовжуючи рух вчинив на неї наїзд на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок наїзду автомобіля ВАЗ 21093 пішохід ОСОБА_1 (дів. Винник) отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми правої нижньої кінцівки у вигляді багатоуламкових переломів проксимальних метаепіфізів, велико- і малогомілкових кісток, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_2 , вимог п.п. 18.1 ПДР України перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо транспортної пригоди та спричинення потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1185 від 13.12.2019 у ОСОБА_5 при одноденному стаціонарному лікуванні 10-11.11.2019 у хірургічно-травматологічному відділенні КНП ТРР «Теребовлянська ЦРЛ» на підставі даних клінічного обстеження і результатів інструментального (рентгенологічного) було діагностовано закриту травму правої нижньої кінцівки у вигляді багатоуламкових переломів проксимальних метаепіфізів, велико- і малогомілкових кісток, закриту черепно-мозкову травму із струсом головного мозку. В день поступлення в стаціонар було проведено оперативне втручання - закрита репозиція (співставлення) перелому обох кісток правої гомілки із монтуванням апарату зовнішньої фіксації (а.с. 41-42, 176-179 т.1).

ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у ортопедо-травматологічному відділенні КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 11.11.2019 по 13.12.2019 з закритим внутрішньо-суглобовим уламковим переломом проксимального метаепіфіза правої великогомілкової кістки із зміщенням фрагментів (клас АО 41 С2). Місцевий гіпертезивний ішемічний синдром легкого ступеня важкості. Операція 11.11.2019 закрита репозиція перелом, постановка модульного стержневого апарату зовнішньої фіксації на праву нижню кінцівку. Операція 03.12.2019: Демонтаж модульного стержневого АЗФ з правої нижньої кінцівки. Відкрита репозиція внутрішньосуглобового багатоуламкового перелому проксимального метаепіфізу правої великогомілкової кістки, МОС 4.5 мм L-подібною LCP пластиною для проксимального відділу великогомілкової кістки. ІХС. Кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. СН І ст. (а.с.24-26 т.1).

В подальшому ОСОБА_1 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП ТРР «Теребовлянська центральна районна лікарня», зокрема: з 27.02.2020 по 10.03.2020, з 07.07.2021 по 14.07.2021 та у КНП «Тернопільська університетська лікарня» Тернопільської обласної ради з 16.09.2021 по 23.09.2021 (а.с.27, 124-125, 172-175 т.1).

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 204118 від 14.07.2020, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, дата чергового переогляду 14.07.2021, рекомендована легка фізична праця з обмеженням ходьби (а.с. 22-23 т.1).

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією № 433903 від 07.10.2021, ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, дата чергового переогляду 30.07.2022, рекомендована легка фізична праця з обмеженням ходьби (а.с.171 т.1).

На підставі ухвали суду від 08.09.2022 була проведена судово-медична експертиза у даній справі. Згідно висновку експерта №43 від 01.11.2022 за медичними документами на ім`я ОСОБА_1 , 1964 року народження, відповідно до поставлених запитань, експертами підсумовано:

- при обстеженні ОСОБА_1 медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) 17.07.2020 та 12.10.2021 їй встановлено III (третю) групу інвалідності з приводу патології опорно-рухового апарату - порушення функції правого колінного суглобу (деформуючий остеоартроз, гонартроз) внаслідок отриманої нею при дорожньо-транспортній пригоді 10.11.2019 травми у виді закритого багатоуламкового перелому проксимальних відділів обох кісток правої гомілки. Це підтверджується наведеними у наданих медичних документах («Актах МСЕК») результатами її клініко-інструментальних обстежень лікарями-спеціалістами;

- виходячи із встановлених у ОСОБА_1 при обстеженнях МСЕК і вказаних у відповідних «Актах» виду, виразності і об`єму післятравматичних порушень функції правої нижньої кінцівки, розмір стійкої втрати загальної працездатності, відповідно із критеріями ст. 147 /а/ «Таблиці відсотків втрати загальної працездатності внаслідок різних травм», затвердженої наказом МФ № 2 від 08.01.1986 р., на періоди встановлення їй III групи інвалідності (із 17.07.2020 та із 12.10.2021 по 01.08.2022), становив 20% (двадцять);

- ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні із 10.11.2019 у Теребовлянській ЦРЛ та із 11.11 по 13.12.2019 у Тернопільській університетській лікарні з приводу отриманих нею при ДТП 10.11.2019 тілесних ушкоджень.

Перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у Теребовлянській ЦРЛ в періоди - із 27.02 по 10.03.2020 (медична карта № 311/1109) та із 07 по 14.07.2021 (медична карта № 517/2000), а також у Тернопільській університетській лікарні із 16 по 23.09.2021 (медична карта № 08273), зважаючи на наведені у вказаних картах відомості щодо суб`єктивних і об`єктивних клінічних даних та результатів інструментальних досліджень, пов`язано із наявністю у неї хронічного захворювання - дистрофічно-дегенеративного ураження шийного і поперекового відділів хребта (нестабільний остеохондроз, спондильоз, лівобічна брахіалгія, етензопатія лівого плечового суглобу, спонділолістез, протрузія дисків поперекових хребців тощо), яке у заключних діагнозах вказане як «основне» захворювання. Наведені у медичних картах за періоди перебування ОСОБА_1 у 2020-2021 у цих закладах види симптоматичної і відновлювальної терапії та проведене 17.09.2021 у ТУЛ оперативне втручання («епідуральний адгезіоліс справа в сегменті L5-S1»), були спрямовані саме для лікування хронічного захворювання хребта (а.с.35-44 т.2).

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» (код страховика 004). Відповідно до страхового полісу №ЕР-175340926 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 грн, за шкоду, заподіяну майну, складає 100000 грн, строк дії з 01.02.2019 по 31.01.2020, франшиза - 1000 грн (а.с. 96 т.1).

12.07.2022 між Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та ОСОБА_1 укладено Угоду про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, в якій за страховим випадком, що стався 10.11.2019, узгоджено загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої ( ОСОБА_1 ) і шкоду, заподіяну майну потерпілої, який підлягає сплаті Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 , складає 53185,14 грн.В Угоді ОСОБА_1 було гарантовано, що після виплати узгодженої в пункті 3 Угоди суми страхового відшкодування не матиме жодних претензій майнового (фінансового) чи немайнового характеру, та не буде мати в майбутньому до страховика (а.с. 244-246 т.1).

Страхове відшкодування Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» виплачене ОСОБА_1 в розмірі 53185,14 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №71_41001 від 26.07.2022(а.с.81 т.2).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Згідно частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхового випадку за договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначено Законом.

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно із статтею 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Статтею 26 вказаного закону передбачено, що шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України. Поряд з цим вказаною статтею визначено мінімальний, а не максимальний, як на цьому наголошував представник позивача, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, який становить: у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Відповідно до частин першої та другої статті 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я фізичної особи, яка в момент завдання шкоди не працювала, розмір відшкодування визначається виходячи з розміру мінімальної заробітної плати.

Положеннями частини першої статті 1197 ЦК України встановлено, що розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності.

Судом встановлено, що згідно висновку експерта №43 від 01.11.2022 за результатами проведення судово-медичної експертизи розмір стійкої втрати загальної працездатності ОСОБА_1 на періоди встановлення їй III групи інвалідності (із 17.07.2020 та із 12.10.2021 по 01.08.2022), становив 20%, а тому розмір її втраченого заробітку слід вираховувати, виходячи з 20% розміру мінімальної заробітної плати на період, за який проводиться нарахування.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд враховує, що Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц у пунктах 136-140 зроблено висновок про те, що Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе в межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20)).

Верховний Суд неодноразово вказував, зокрема у постанові від 22.02.2022 у справі №201/16373/16-ц пункт 126, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV) (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17).

Отже, шкода, пов`язана з втратою працездатності потерпілим відшкодовується страховою компанією в межах ліміту відповідальності. Як встановлено судом цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля марки «ВАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхова компанія АСКА», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, складає 200000 грн, франшиза - 1000 грн.

В ході розгляду даної справи в межах трьохрічного строку з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди (п. 37.1.4 статті 37 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») позивач звернулась до суду із заявою про залучення до участі у справі як співвідповідача Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», при цьому позовні вимоги до обох відповідачів позивачем не змінювались та не уточнювались, просила стягнути: матеріальну шкоду у вигляді витрат на придбання медикаментів та медичних послуг у розмірі 6372,74 грн; матеріальну шкоду у разі каліцтва або іншого ушкодження здоров`я ОСОБА_1 у розмірі втраченого нею заробітку (доходу) за період з 10.11.2019 по дату ухвалення судом рішення; та 100000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Отже, ОСОБА_1 звернулась до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» із вимогою, зокрема, про відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою працездатності.

В подальшому страховик Приватне акціонерне товариство «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та потерпіла особа ОСОБА_1 узгодили розмір страхового відшкодування та відповідно досягли згоди про його розмір та умови виплати, 12.07.2022 між ними укладено Угоду про узгодження розміру та способу здійснення страхового відшкодування, згідно якої за страховим випадком, що стався 10.11.2019 загальний розмір страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілої ( ОСОБА_1 ) і шкоду, заподіяну майну потерпілої, який підлягає сплаті Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» на користь ОСОБА_1 , складає 53185,14 грн, яке виплачене 26.07.2022.

Ухвалою суду від 11.08.2022 клопотання позивача та її представника задоволено, закрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в частині позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», у зв`язку з відмовою позивача від позову.

При цьому, під час розгляду справи по суті у судовому засіданні позивачем та її представником підтверджено, що у суму виплаченого страховиком на підставі вказаної угоди ОСОБА_1 страхового відшкодування входить, зокрема, втрачений нею заробіток (дохід) у сумі 50176 грн. Ця ж сума відображена і в остаточному розрахунку суми відшкодування втраченого заробітку, яку просить стягнути ОСОБА_1 з відповідача ОСОБА_2 .

Суд наголошує на тому, що згідно страхового полісу №ЕР-175340926 страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, значно перевищує суму позовних вимог за вимогою щодо відшкодування заробітку (доходу), втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я ОСОБА_1 та складає 200000 грн, франшиза - 1000 грн.

Враховуючи вказане вище, суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я ОСОБА_1 у розмірі втраченого нею заробітку (доходу) у сумі 25266,67 грн відсутні, а тому вказані вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 100000 грн суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно з частиною першою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Статтею 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 % страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

У відповідності до статей, 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди обумовлено завданням фізичного болю та страждань, яких позивач зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.11.2019 з вини відповідача.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України (п.3, 9) № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Суд вважає, що отримання ОСОБА_1 ушкодження здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини відповідача має місце, потерпіла неодноразово перебувала на лікуванні в медичних закладах, їй було проведено оперативні втручання, вона мала фізичний біль та страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, що надає їй право на відшкодування моральної шкоди, однак визначена позивачем сума для відшкодування моральної шкоди є завищеною.

З огляду на зазначене, виходячи із засад розумності та справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди, а саме у розмірі 30000 грн, що на переконання суду буде достатнім та належним відшкодуванням завданої позивачу моральної шкоди.

З урахуванням положень статті 141 ЦПК України з ОСОБА_6 на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 300,01 грн.

Керуючись статтями 7, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 30000 (тридцять тисяч) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 300 (триста) гривень 01 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене, шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ,РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 13 березня 2023 року.

Суддя А.В.Мельник