Справа № 339/244/22
Провадження № 22-ц/4808/178/23
Головуючий у 1 інстанції Сметанюк В. Б.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Максюти І.О., Фединяка В.Д.

секретаря Мельник О.В.

за участю представника апелянта адвоката Тиніва І.Д.,

представника відповідача Бойчук Р.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича на рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року, ухвалене у складі судді Сметанюка В.Б. у м. Болехів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що наказом від 20 листопада 2006 року № 216-к її вперше прийнято на роботу по сумісництву в Болехівську центральну міську лікарню лікарем-офтальмологом поліклініки на 0,5 ставки. У 2010 році вона припинила сумісництво за своєю заявою. У 2017 році відновила роботу за сумісництвом в Болехівській центральній міській лікарні на 0,5 ставки лікаря-офтальмолога.

03 червня 2022 року її попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України з 01 серпня 2022 року у зв`язку із внесенням змін до структури та штатного розпису підприємства.

Наказом від 02 серпня 2022 року № 172-к її звільнено з займаної посади відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки в штатному розписі КНП «Болехівська центральна міська лікарня», затвердженому наказом № 116-к від 01 червня 2022 року посада лікаря-офтальмолога відсутня, а тому приймати іншого працівника як основного не було підстав. Зазначала, що її звільнення з посади зумовлено виключно особистими неприязними відносинами з директором лікарні ОСОБА_2 .

На підставі викладеного просила поновити її на посаді лікаря-офтальмолога КНП «Болехівська центральна міська лікарня», скасувавши наказ «Про звільнення» від 02 серпня 2022 року № 172-к, стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу та понесені судові витрати.

Рішенням Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області про поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.

На рішення суду представник ОСОБА_1 - адвокат Тинів І.Д. подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги, представник апелянтки вказує на те, що на підставі наказу директора КНП «Болехівська ЦМЛ» «Про оптимізацію роботи, раціональне використання кадрового потенціалу КНП «Болехівська ЦМЛ» № 116-к від 01 червня 2022 року в штатному розписі лікувального закладу не передбачалося посади лікаря-офтальмолога 0,5 ставки і така в структурі комунального підприємства взагалі була відсутня. Водночас, ОСОБА_1 з 01 червня 2022 року по 02 серпня 2022 року продовжувала працювати на посаді лікаря-офтальмолога за позаштатною посадою і отримувала відповідну заробітну плату. Зміни до штатного розпису керівник обґрунтовував висновком комісії № 1 від 31 травня 2022 року. Однак, вказаний висновок комісії не містить прямої вказівки на відсутність потреби у посаді лікаря-офтальмолога та взагалі нічим необґрунтований. У подальшому, після фактичного скорочення посади, яку займала апелянтка та виведення її з структури та штатного розпису КНП «Болехівська ЦМЛ», 01 серпня 2022 року до штатного розпису вводиться нова посада лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного відділення (1 штатна одиниця), що вказує на конкретне звільнення з посади ОСОБА_1 , а не здійснення реального скорочення штату. Враховуючи те, що апелянтка не була переведена на нововведену посаду, звільнення її з причин прийняття основного працівника на нову штатну посаду є незаконним.

Крім того, представник апелянтки зазначає про те, що закон вимагає від роботодавця при звільненні працівника чітко зазначати підстави розірвання трудового договору у відповідності до закону та вручити працівникові копію наказу про звільнення. Водночас ОСОБА_1 копію наказу про звільнення не отримувала та не була ознайомлена із наказом про внесення змін до наказу, яким звільнено її з посади. Таке внесення змін до наказу щодо підстави звільнення мало місце уже після звернення ОСОБА_1 із даним позовом до суду, що свідчить про те, що роботодавець самостійно визнав часткову незаконність звільнення останньої з посади, яку намагався виправити лише через півтора місяця з моменту звільнення. Однак, формулювання причин звільнення на підставі пункту 9 статті 36 КЗпП України, на думку представника апелянтки, також не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки стосується інших підстав звільнення, встановлених іншими законами.

Представник апелянтки вважає, що працівників-сумісників можна звільняти лише на загальних підставах, передбачених трудовим законодавством, зокрема, статтями 36, 38 та 40 КЗпП України. При цьому, звільнення сумісника в односторонньому порядку є грубим порушенням чинного законодавства.

Також представник апелянтки посилається на те, що суд першої інстанції не врахував, що 19 липня 2022 року стаття 102-1 КЗпП України викладена у новій редакції та не містить норми про те, що умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України, а тому застосування постанови КМУ «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 3 квітня 1993 року № 245 та наказу Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 28 червня 1993 року № 43 при ухваленні оскаржуваного рішення є неправомірним, оскільки такі втратили чинність.

Крім того, представник апелянтки вказує на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою покази керівника КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_2 , який будучи допитаний в суді першої інстанції в якості свідка прямо заявив, що проведене ним скорочення посади лікаря-офтальмолога мало на меті звільнення з роботи саме ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, просить оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким поновити ОСОБА_1 на роботі в КНП «Болехівська ЦМЛ» на посаді лікаря-офтальмолога, скасувавши при цьому наказ «Про звільнення» від 02 серпня 2022 року № 172-К, стягнути з відповідача середньомісячний заробіток за увесь час вимушеного прогулу та покласти на відповідача судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу директор КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області ОСОБА_2 посилається на безпідставність апеляційної скарги, просить оскаржуване рішення суду залишити без змін, оскільки таке є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам законодавства.

Зазначає, що заходи щодо оптимізації роботи лікарні було проведено з метою підвищення ефективності роботи КНП «Болехівська ЦМЛ» та з дотриманням умов виконання договірних зобов`язань з НСЗУ у відповідності до підписаних пакетів медичних послуг. 01 червня 2022 року ним на підставі висновку комісії від 31 травня 2022 року № 1 видано наказ «Про оптимізацію роботи, раціональне використання кадрового потенціалу КНП «Болехівська ЦМЛ» від 01 червня 2022 року № 116-к, яким затверджено структуру і штатний розпис лікарні станом на 01 червня 2022 року та скорочено посаду лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного відділення. У зв`язку з цим ОСОБА_3 03 червня 2022 року було повідомлено про майбутнє звільнення із займаної посади згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України. Однак, у період скорочення у Болехівській лікарні посади лікаря-офтальмолога активізувалося та збільшилося проведення медичних профоглядів, а тому для ефективного та якісного надання лікарських послуг пацієнтам лікарні, було внесено зміни до структури та штатного розпису КНП «Болехівська ЦМЛ» та введено посаду лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного центру КНП «Болехівська ЦМЛ» та відповідно прийнято на вказану посаду працівника на повний робочий день за основним місцем роботи, а ОСОБА_3 - звільнено.

При цьому представник відповідача вважає, що суд першої інстанції правильно врахував при ухваленні оскаржуваного рішення постанову КМУ «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 3 квітня 1993 року № 245 та наказ Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України «Про затвердження Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» від 28 червня 1993 року № 43, оскільки самі ці підзаконні нормативно-правові акти регламентують роботу за сумісництвом та визначають додаткові підстави для звільнення з роботи за сумісництвом.

Доводи апеляційної скарги щодо неотримання апелянткою наказу про внесення змін від 14 вересня 2022 року № 214-к представник відповідача вважає безпідставними, оскільки такий наказ направлявся останній на її поштову адресу 15 вересня 2022 року. При цьому внесення змін до наказу мало місце виключно з метою виправлення описки.

У судовому засіданні представник апелянтки ОСОБА_1 - адвокат Тинів І.Д. вимоги апеляційної скарги підтримав, просив таку задоволити.

Представник КНП «Болехівська центральна міська лікарня» - Бойчук Р.П. заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянтки та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно із наказом Болехівської центральної міської лікарні від 20 листопада 2006 року № 216-к, ОСОБА_1 прийнято по сумісництву на 0,5 посади лікаря-офтальмолога поліклініки з 20 листопада 2006 року.

Згідно із наказом Болехівської центральної міської лікарні від 10 жовтня 2017 року № 214-к, ОСОБА_1 прийнято на 0,5 посади лікаря-офтальмолога поліклінічного відділення по сумісництву з 11 жовтня 2017 року.

Відповідно до витягу з наказу КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 01 листопада 2019 року № 1-к, ОСОБА_1 лікаря-офтальмолога звільнено з роботи в зв`язку з переводом згідно із пунктом 5 статті 36 КЗпП України в комунальне некомерційне підприємство «Болехівська ЦМЛ» (пункт 5 наказу) та прийнято по сумісництву на 0,5 посади лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного відділення КНП «Болехівська ЦМЛ» Болехівської міської ради Івано-Франківської області з 01 листопада 2019 року.

01 червня 2022 року директором КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_2 прийнято наказ «Про оптимізацію роботи, раціональне використання кадрового потенціалу підприємства № 116-к, яким затверджено структуру і штатний розпис КНП «Болехівська ЦМЛ» станом на 01 червня 2022 року. У вказаному штатному розписі посади лікаря-офтальмолога передбачено не було.

03 червня 2022 року ОСОБА_1 попереджено про майбутнє звільнення із займаної посади лікаря-офтальмолога у консультативно-діагностичному відділенні КНП «Болехівська ЦМЛ» з 01 серпня 2022 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України, у зв`язку із внесенням змін до структури та штатного розпису підприємства на підставі наказу директора КНП «Болехівська ЦМЛ» від 01 червня 2022 року № 116-к.

Наказом КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 02 серпня 2022 року № 172-к звільнено ОСОБА_1 з займаної посади, у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником відповідно до пункту 3 частини першої ст. 43-1 КЗпП України.

14 вересня 2022 року наказом КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області № 214-к внесено зміни до наказу № 172-к від 02 серпня 2022 року «Про звільнення», а саме: «відповідно до пункту 3 частини першої статті 43-1 КЗпП України» замінити на «відповідно до пункту 9 статті 36 КЗпП України».

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що при звільненні позивачки з посади, яку вона обіймала за сумісництвом, дотримано вимоги трудового законодавства, так як на цю посаду прийнято іншого працівника, який не є сумісником та працюватиме на постійній основі, а тому відсутні підстави для поновлення її на посаді, а також відсутні підстави для стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки така вимога є похідною.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є підстави, передбачені іншими законами.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 43-1 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) допускається у випадку звільнення з суміщуваної роботи у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, а також у зв`язку з обмеженнями на роботу за сумісництвом, передбаченими законодавством

Звільнення сумісників у зв`язку з прийняттям на роботу іншого працівника, який не є сумісником, провадиться відповідно до статті 7 КЗпП України, яка встановлює, що для деяких категорій працівників за певних умов можуть застосовуватися додаткові, крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу, підстави для припинення трудового договору.

Робота за сумісництвом регламентується постановою Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, яким визначені додаткові підстави для звільнення з роботи за сумісництвом.

Вказані нормативно-правові акти регулювали питання роботи на умовах сумісництва в установах, організаціях, що фінансуються з бюджетів усіх рівнів, отже, їх дія поширювалася на комунальні заклади, утворені органом місцевого самоврядування, та комунальні установи, організації, що фінансуються з бюджету.

КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області є комунальним закладом, а тому на нього поширювалася дія вказаних актів.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав права їх застосовувати, оскільки такі втратили чинність, у зв`язку із викладенням 19 липня 2022 року статті 102-1 КЗпП України у новій редакції, в якій відсутня норма про те, що умови роботи за сумісництвом визначаються Кабінетом Міністрів України, колегія суддів вважає необґрунтованими. Так, дійсно з 19 липня 2022 року частина друга статті 102-1 КЗпП України не містить вказівки про те, що умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України. Водночас, постанова Кабінету Міністрів України від 03 квітня 1993 року № 245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затверджене спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, втратили чинність 22 листопада 2022 року. Тобто на час звільнення позивачки з посади вказані нормативно-правові акти були чинними, а тому суд першої інстанції правильно застосував їх до спірних правовідносин, незважаючи навіть на відсутність відповідної норми у Кодексі законів про працю України.

Згідно з пунктом 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженим наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28 червня 1993 року № 43, звільнення з роботи за сумісництвом провадиться з підстав, передбачених законодавством, а також у разі прийняття працівника, який не є сумісником, чи обмеження сумісництва у зв`язку з особливими умовами та режимом праці без виплати вихідної допомоги.

Наведена норма права прямо передбачала таку підставу звільнення сумісника, як прийняття на роботу працівника, який не є сумісником.

Суд першої інстанції, врахувавши вказану норму та встановивши, що позивачка працювала у КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області на посаді лікаря-офтальмолога за сумісництвом та на цю посаду прийнято іншого працівника, який не є сумісником, а буде працювати на постійній основі, дійшов обґрунтованого висновку про дотримання при звільненні позивачки трудового законодавства та відсутність підстав для поновлення її на посаді.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 607/13528/18 (провадження № 61-12081св19) та від 15 лютого 2021 року в справі № 126/1987/18 (провадження № 61-6111св20).

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що згода працівника у випадку такого звільнення нормами чинного законодавства не передбачена.

Крім того, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що внесення змін у наказ, яким позивачку звільнено з посади жодним чином не підтверджує неправомірність такого звільнення та не є підставою для визнання його незаконним, оскільки роботодавець фактично не змінив підстави звільнення.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості змін до штатного розпису КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області, а саме щодо скорочення посади лікаря-офтальмолога колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вони не мають правового значення у даній справі. Дії відповідача щодо виключення зі штатного розпису штатної одиниці лікаря-офтальмолога з 01 червня 2022 року та прийняття низки розпорядчих актів щодо скорочення не призвели до звільнення позивачки і не є предметом оскарження.

Також колегія суддів не може погодитися із доводами представника апелянта про те, що позивачку звільнено із посади, яку вона не займала. Посаду лікаря офтальмолога консультативно-діагностичного відділення позивачка займала згідно наказу КНП «Болехівська центральна міська лікарня» Болехівської міської ради Івано-Франківської області від 01 листопада 2019 року № 1-к, у зв`язку з переводом згідно із пунктом 5 статті 36 КЗпП України в комунальне некомерційне підприємство «Болехівська ЦМЛ» (пункт 5 наказу).

У зв`язку із створенням КНП «Болехівська ЦМЛ» ОСОБА_1 було прийнято на роботу до КНП по сумісництву на 0,5 посади лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного відділення КНП «Болехівська ЦМЛ» Болехівської міської ради Івано-Франківської області з 01 листопада 2019 року. Зазначені акти позивачем не оспорювалися.

Заперечення представника апелянта щодо відсутності у представлених на вимогу апеляційного суду матеріалах щодо перебування позивачки на наведеній посаді, заяви про переведення на посаду, не спростовують самого факту перебування на посаді до звільнення.

Дійсно, з 01 червня 2022 року по 01 серпня 2022 року у штатному розписі КНП «Болехівська центральна міська лікарня» було виведено 1 штатну одиницю лікаря-офтальмолога та 01 серпня 2022 року введено таку одиницю в штат. Однак, не зважаючи на дані зміни в штатному розписі, ОСОБА_1 продовжувала працювати на посаді лікаря-офтальмолога консультативно-діагностичного відділення КНП, роботодавець не припиняв трудові відносини і з цієї посади вона була звільнена.

А тому, прийнявши рішення про прийом на роботу на посаду лікаря-офтальмолога іншого працівника, який не є сумісником, директор підприємства правомірно видав оскаржуваний наказ про звільнення ОСОБА_1 із посади, яку вона займала як сумісник.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта щодо наявності ознак умисного звільнення ОСОБА_1 в силу неприязних стосунків з головним лікарем ОСОБА_2 , оскільки виходячи зі встановлених підстав звільнення в порядку п.9 ст.36 КЗпП України та п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, таких обставин судом не встановлено. Колегія суддів відхиляє доводи представника апелянта щодо неврахування судом першої інстанції показань директора підприємства як свідка про навмисне скорочення посади позивачки, оскільки покази свідка таких тверджень не містять.

Отже, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

З огляду на викладене та з урахуванням положень статті 375 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тиніва І.Д. необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 374, 375,381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тиніва Ігоря Дмитровича залишити без задоволення.

Рішення Болехівського міського суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта