Справа № 466/4509/23
Провадження № 2-о/466/139/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Ковальчук О.І.

секретаря Коновал Х.В.

заявника ОСОБА_1

представника заявника, адвоката Заремби О.В.

справа №466/4509/23

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису

встановив:

04.05.2023 року заявник ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, в якій просить продовжити обмежувальний припис, виданий ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, яким вжити такі заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 та покладення на нього обов`язків: заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 , а також ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_2 покликається на те, що заявник ОСОБА_1 та її діти - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Ця квартира належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . З ними також проживає без реєстрації чоловік заявника та батько дітей ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 дуже зловживає алкоголем та вчиняє щодо заявника та дітей домашнє насильство протягом тривалого часу. З кожним роком ОСОБА_2 поводить себе все агресивніше, при цьому він не зважає, що його поведінка шкодить здоров`ю, нормальному розвитку дітей, є для них травмованою, вселяє почуття страху і беззахисності.

Як вбачається із термінового заборонного припису від 31.08.2022р., ОСОБА_2 близько 22 год., за місцем проживання, вчиняв у відношенні ОСОБА_2 фізичне насильство, а саме штовхав, бив по руках, шарпав за одяг, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, принижував її честь та гідність, погрожував фізичним насильством, для запобігання чого було складено у відношенні нього вищевказаний заборонний припис серії АА №278435 від 31.08.2022 року, із зобов`язанням залишити місце проживання постраждалої особи строком на 7 діб з 10-00 01.09.2022 року до 10-00 год. 08.09.2022 року.

Також, відносно ОСОБА_2 було винесено терміновий заборонний припис серії АА №196130 від 19.09.2022 року із забороною в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком 5 діб з 10 год. 00 хв. 20.09.2022 до 10 год. 00 хв. 08.09.2022 року, у зв`язку з тим, що останній застосовував до дружини фізичне і психологічне насильство у присутності дітей.

Так, заявник з дітьми проживають в стані постійного страху та приниження, діти бояться повертатись додому. В квартирі поламані меблі та двері. ОСОБА_2 здає речі в ломбард, забирає наявні у дітей кишенькові гроші. В присутності дітей чинить постійний психологічний та фізичний тиск на свою дружину. Така поведінка ОСОБА_2 дуже негативно відображається на малолітній доньці.

11.04.2023р. заявником було подано заяву в Шевченківський відділ поліції про вчинення домашнього насильства, з приводу того, що її чоловік ОСОБА_2 проходив повз неї вулицею і облаяв нецензурними словами. Неодноразово протягом останнього часу приходив до заявника під будинок, обмальовував ліфт та двері у її під`їзді, зупиняв її з дитиною по вулиці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, телефонував, поширював неправдиву інформацію про заявника серед їх спільних знайомих.

Однак звернення в поліцію не дають жодних результатів, тому заявник наполягає продовжити обмежувальний припис.

Крім того заявник вказує, що дуже хвилюється за дітей, адже поведінка ОСОБА_2 має надзвичайно негативний вплив на їхній психоемоційний стан, здоров`я та розвиток. Домашнє насильство чоловіка дуже погано впливає і на заявника, їй доводиться пити заспокійливі та перебувати у постійному страху.

Найгірше, що кривдник впевнений у своїй безкарності, вихваляється, що йому ні суд, ні поліція нічого не зроблять. Як заявник і боялася, після закінчення дії обмежувального припису ОСОБА_2 почав поводити себе ще більш агресивно та зухвало і вчиняє ще жорстокіше насильство щодо неї та дітей.

Так, її чоловік становить безпосередню небезпеку для заявника та дітей. Його поведінка дає всі підстави боятися за своє життя та здоров`я та життя та здоров`я дітей.

ОСОБА_2 : погрожував застосувати та застосовував предмети, які можуть спричинити шкоду її життю та здоров`ю; постійно погрожує її вбити; погрожував «підрізати», що дає всі підстави припускати, що він може спробувати вбити її; має три термінових заборонних приписів; намагається контролювати її повсякденне життя, зокрема, обмежує її можливість спілкуватися з іншими людьми; залякує, переслідує та погрожує; обмежував її свободу, у тому числі свободу в спілкуванні; безпосередньо впливає на її безпеку та безпеку дітей; має алкогольну залежність, зловживає алкогольними напоями; має фінансові проблеми; приводить до додому своїх товаришів, з якими вони разом випивають алкоголь, в присутності дівчат.

Зважаючи на вищевказане, та відповідно до Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства (затв. Наказом Міністерства соціальної політики України, Міністерства внутрішніх справ України від 13 березня 2019 року № 369/180), заявник вважає, що є законні підстави для оцінки високого рівня небезпеки.

Відповідно до ст. 350-7 Цивільного процесуального кодексу України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 ЦПК України, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 ЦПК України.

Продовження обмежувального припису щодо ОСОБА_2 на 6 (шість) місяців, наразі єдиний спосіб мінімізувати, а в ідеалі й виключити насильницьку поведінку чоловіка щодо заявника та доньок, адже його поведінка не покращилася та надалі становить для них серйозну загрозу.

З врахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 змушена звернутися до суду з заявою про продовження обмежувального припису.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник, адвокат Заремба О.В. підтримали вимоги викладені в заяві, надавши пояснення, аналогічні до викладених у заяві про продовження обмежувального припису та просили заяву задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявною в матеріалах справи довідкою про доставку смс-повідомлення, відзив до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява про продовження обмежувального припису підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ч.4 ст.82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у цивільній справі №466/8596/22 від 04.11.2022р. заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задоволено частково. Видано обмежувальний припис строком на 6 (шість) місяців, яким: - заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 ; - заборонено ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 5 метрів до місця перебування у громадських місцях до постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 ; - заборонено ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: або контактувати з ними через інші засоби зв«язку особисто і через третіх осіб. В решті вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили.

Відтак, судом встановлено та не потребують доказування обставини, якими заявниця обґрунтовує заяву про продовження обмежувального припису.

Крім того, до матеріалів справи заявником долучено копію заяви про вчинення домашнього насильства від 11.04.2023 року та талон-повідомлення єдиного обліку №6421 від 11.04.2023 року, з яких вбачається, що відносно ОСОБА_2 складені протоколи про вчинення домашнього насильства.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є обєктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розділом IV глави 13 ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі Україні про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, колишнє подружжя, батьки (мати, батько) і дитина (діти), мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя).

У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців.

Ст. 350-7 ЦПК України визначено, що за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що між заявницею ОСОБА_1 та заінтересованою особою ОСОБА_2 надалі виникають неприязні відносини, конфлікти, ОСОБА_2 вчиняв по відношенню до заявниці домашнє насильство, відносно нього були складені протоколи про вчинення домашнього насильства, відтак подану ОСОБА_1 заяву про продовження обмежувального припису слід задовольнити частково та продовжити встановлений 04.11.2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/8596/22 обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 2 Постанови пленуму Верховного суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зістатті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від18 липня 2006 року №63566/00 «Проніна проти України (Proninav.Ukraine)»,§ 23).

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають до часткового задоволення.

Згідно ч.4 ст.350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Керуючись ст.ст.13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 263-265, 268, 350-2 - 350-7 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про продовження обмежувального припису задовольнити частково.

Продовжити встановлений рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 04.11.2022 року у справі №466/8596/22 обмежувальний припис, виданий ОСОБА_2 строком на 6 (шість) місяців, яким:

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 200 метрів до місця проживання постраждалих осіб: ОСОБА_1 , а також ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 5 метрів до місця перебування у громадських місцях до постраждалих осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами: або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про продовження обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Допустити рішення суду до негайного виконання.

Копію рішення направити до ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області для взяття ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на профілактичний облік.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Текст рішення складено та підписано 09.05.2023 року.

Суддя О. І. Ковальчук