Справа № 460/3391/14-ц
Провадження №2/944/36/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2023 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Н.Я.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Яворів в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

встановив:

17.10.2014 ДТГО «Львівська залізниця» звернулася до суду із позовом до Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та ОСОБА_5 про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В позовній заяві зазначає, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення в межах та за межами населених пунктів Львівської області ДТГО «Львівська залізниця» укладено договір із КТ НВФ «Нові технології» від 27.06.2008 №Л/П- 08838/НЮ. КТ НВФ «Нові технології» під час виконання робіт із інвентаризації землі та оформлення державних актів на право постійного кротування земельними ділянками залізниці в адміністративних межах Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області виявлено, що частина земельної ділянки на 4км+807м - 4км+827м на дільниці Рясне - Кар`єрна, була передана у власність ОСОБА_5 , що підтверджується схемою «накладки» земельної ділянки на землі залізниці на ділянці Львів-Івано-Франкове в межах населеного пункту с.Рясне-Руське, на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 29.12.2008 №825 і згідно якого проведено держану реєстрацію права власності на земельну ділянку серії ЯИ№162085. Право власності ОСОБА_5 виникло з моменту реєстрації такого права відносно ділянки загальною площею 0,2470 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Згадана земельна ділянка огороджена металевою огорожею та на ній знаходяться господарські дерев`яні приміщення та нежитлове цегляне приміщення. Вказане рішення та виданий на підставі нього державний акт, а також розміщення господарських дерев`яних приміщень та нежитлового цегляного приміщення на спірній земельній ділянці та огородження земельної ділянки металевою огорожею, вважає незаконними та такими, що порушують право Залізниці на постійне користування наданою їй земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області. Вказує, що правовий статус земель залізничного транспорту визначений законом. Також, спірна земельна ділянка була зайнята об`єктами залізничної інфраструктури на момент чинності Положення «Про землі, надані транспорту», про що свідчить «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги» від 1950 року та відповідно до ст. 17 Закону України «Про основи містобудування» є містобудівною документацією, яка є основою, зокрема, для підготовки вихідних даних для розробки землевпорядної документації та вирішення питань щодо вилучення (викупу), передачі (надання) земельних ділянок у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Стверджує, що відповідно до законодавства, яке діяло на момент виникнення права залізниці на землі смуги відведення в межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі відповідно до пунктів 54, 55 Общих начал землепользования и землеустройства (Постанова ЦИК СССР 15.12.1928 року). Частина земельної ділянки смуги відведення без попереднього його вилучення була передана у власність згідно рішення Рясне-Руської сільської ради ОСОБА_5 , який на ній самовільно розмістив господарські дерев`яні приміщення та нежитлове цегляне приміщення, а також огородив її металевою огорожею та веде на ній господарство у безпосередній близькості до залізничного полотна, що підтверджується Актом обстеження земельної ділянки від 31.03.2014, в той час ширина смуги відведення на даній ділянці становить 80 м від осі колії, згідно затвердженого Плану смуги відведення. Залізницею, як землекористувачем, обліковується площа в формі 6-зем саме на підставі зазначеного вище плану смуги відведення, що підтверджується довідкою відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 05.02.2014 № 816 та довідкою відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція колії» від 06.05.2014 № 425. Відповідно до ч. 2 ст. 149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських,селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. З часу відведення залізниці земельної ділянки під земляне полотно вилучення спірних частин земельної ділянки в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області у встановлено порядку у Залізниці не проводилося. Відповідачі до Залізниці щодо вилучення із користування спірної частини смуги відведення не звертались. Під час прийняття оскаржуваного рішення Рясне - Руською сільською радою не враховано норм законодавства, тому рішення від 29.12.2008 № 825 порушує права та інтереси Залізниці на користування земельною ділянкою, якою на даний час володіє і користуються ОСОБА_5 , а тому оскаржуване рішення підлягає визнанню незаконними та скасуванню. Враховуючи вищенаведене просить визнати незаконним та скасувати рішення Рясне - Руської сільської ради від 29.12.2008 № 825. Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку ОСОБА_5 загальною площею 0,2470 га (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №162085), яка була йому передана у приватну власність на підставі рішення Рясне - Руської сільської ради від 29.12.2008 № 825. Зобов`язати відповідача усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, яка знаходиться у постійному користуванні ДТГО «Львівська залізниця», а саме звільнити зайняту земельну ділянку в межах Рясне - Руської сільської ради на 4км+807м-4км+827м дільниці Рясне - Кар`єрна та демонтувати господарські дерев`яні приміщення, нежитлове цегляне приміщення та металеву огорожу, які розміщені на цій земельній ділянці.

Ухвалою судді Гоцко В.І., Яворівського районного суду Львівської області від 20.10.2014 відкрито провадження у справі.

Ухвалою суду від 05.11.2014 у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

21.12.2017 на підставі розпорядження керівника апарату №540 від 21.12.2017 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Швед Н.П.

16.07.2018 суддею Яворівського районного суду Львівської області Швед Н.П. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено судове засідання.

28.02.2019 на підставі розпорядження керівника апарату №210 від 28.02.2019 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Карпин І.М.

28.02.2019 суддею Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою від 06.04.2021 задоволено клопотання представника позивача та залучено до участі в розгляді справи в якості відповідача Львівську міську раду.

У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя через закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду судді, на підставі розпорядження керівника апарату №161 від 28.10.2021 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Колтуну Ю.М.

17.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та проведення судового розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 07.06.2022 задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання у справі в режимі відеоконференції.

06.06.2022 представником відповідача ОСОБА_5 адвокатам Лосин О.Б. подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копії договору дарування земельної ділянки та копії витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2021. Зазначає, що 09.02.2021 відповідач ОСОБА_5 подарував належну йому на праві власності спірну земельну ділянку площе 0,2470 га ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 09.06.2022, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання допущено заміну відповідача ОСОБА_5 - залучено до участі у справі його правонаступників відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3

09.06.2022 від представника відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 адвоката Лосина О.Б. через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву, у якому вказує, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах населеного пункту с.Рясне-Руське, межує із дорогою (вул.Галицька) комунальної власності, на даній земельній ділянці розташований житловий будинок, що перебував у приватній власності ОСОБА_5 , відтак у Рясне-Руської сільської ради були усі правові підставі та повноваження розпоряджатися спірною земельною ділянкою і приймати оскаржуване рішення. Відповідачу було видано вказаний державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, який належним чином погоджено уповноваженим суб`єктом в межах наданих законом повноважень.

Звернув увагу суду, що між землями залізниці та спірною земельною ділянкою знаходиться дорога ( АДРЕСА_1 ) комунальної власності, що також спростовує посилання позивача на те, що спірна земельна ділянка відноситься до земель залізниці.

Із копії Плану смуги відведення, який міститься в матеріалах справи жодним чином не вбачається, де саме знаходиться спірна земельна ділянка, даний План смуги відведення не містить умовного позначення ширини смуги відведення залізниці, відсутні позначення відстані та одиниці виміру відстані, що спростовує твердження позивача про те, що ширина смуги відведення залізниці щодо спірної земельної ділянки становить 80 метрів. Також про обстеження 31.03.2014 спірної земельної ділянки відповідачу, як власнику земельної ділянки, відомо не було, складено без його присутності, а також без представників уповноваженого суб`єкта, який здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, що безумовно ставить під сумнів законність обстеження вказаної земельної ділянки. Враховуючи, що залізнична колія Рясне-Кар`єрна, яка проходить через адміністративні межі с. Рясне-Руське Яворівського району, в 2001 році переведена в розряд під`їзної, що підтверджує сам Позивач, а відтак при комісійному обстеженні спірної земельної ділянки не повинні були брати до уваги вказаний План смуги відведення, оскільки на момент обстеження, лінії Львів-Яворів, яка зазначена у Плані смуги відведення не існувало і не існує на даний час, тобто План смуги відведення втратив свою актуальністю. Звернув увагу суду, що 12.10.2016 комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за жителів с. Рясне-Руська було проведено обміри кілометражу залізничного полотна колишньої залізничної колії Львів-Яворів, що проходила через населений пункт с. Рясне-Руське, згідно «Плану границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской железной дороги от 0 км до 48.66 км 1950 года», по руху під`їзної колії «Рясне-Кар`єрна» на, що посилається ДТГО «Львівська залізниця» у позовних заявах до жителів с. Рясне-Руська про, що складено відповідний акт. Комісія дійшла висновку, що жоден позов, поданий ДТГО «Львівська залізниця» до Рясне-Руської сільської ради та мешканців с. Рясне-Руське не відповідає дійсності в частині місцезнаходження земельних ділянок. Вищевикладене свідчить про те, що позивачем помилково зроблено висновок про самовільне зайняття відповідачем спірної земельної ділянки, а також в підтвердження цього не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджує безпідставність заявлених позовних вимог, а відтак відсутні правові підставі для задоволення позовних вимог.

22.09.2022 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області клопотання представника позивача задоволено та залучено до участі у справі правонаступника позивача - регіональну філію «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця». Витребувано від регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», для огляду в судовому засіданні, оригінал «Плану границ полосы отвода линии Львов- Яворов Львовской железной дороги от 0 км до 48.66 км в админграницах Брюховичского, Ивано-Франковского и Яворовского районов Львовоской области 1950 г.» та оригінал схеми накладки спірної земельної ділянки на землі ДТГО «Львівська залізниця» ділянці Львів - Івано-Франково в межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району. Закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" Підгородна І.М. в судовому засіданні позовні підтримала в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача Львівської міської ради в судове засідання не з"явився, на електронну адресу суду скерував заяву про слухання справи без участі представника Львівської міської ради, позовні вимоги заперечує повністю, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, представник відповідачів адвокат Лосин О.Б. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив в повному обсязі, вважає такі необґрунтованими та безпідставними, просив в задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд встановив, що на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення ДТГО «Українська залізниця» надало «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д.», який був розроблений у 1950 році.

З копії акта обстеження земельної ділянки, вбачається, що комісією в складі головного інженера відокремленого підрозділу "Підзамчіська дистанція колії" ДТГО ОСОБА_6 , начальника сектора майнових та земельних ресурсів відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» Коханця Т.А., провідного інженера відділу земельних ресурсів служби з управління майновими та земельними ресурсами ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_7 , інженера-землевпорядника відокремленого підрозділу «Підзамчівська дистанція» ДТГО «Львівська залізниця» ОСОБА_8 здійснено обстеження земельної ділянки в межах населеного пункту на території Рясне-Руської сільської ради, де виявлено на 4км+807м - 4км+827м з лівої сторони за ходом кілометрів дільниці Рясне - Кар`єрна, при ширині смуги відведення залізниці 80 м. від осі під`їзної колії, на відстані 12,5-13 м. від осі під`їзної колії знаходиться присадибна ділянка за адресою АДРЕСА_2 , протяжністю 20м. Яка відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЯ№ 162085 від 21.09.2005 належить на праві власності ОСОБА_5 .

На підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду, зокрема копію схеми накладки земельної ділянки ОСОБА_5 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

З копії довідки складеної Відділом Держземагенства в Яворівському районі Львівської області № 816 від 05.02.2014 вбачається, що згідно по формі 6-зем станом на 01.01.2014 за Дистанція колії «Підзамче» (ПЧ-2) рахується у постійному користуванні земельна ділянка площею 10,8 га у Рясне-Руській сільській раді.

Відокремлений підрозділ «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» сплачував земельний податок згідно декларації з плати за землю за земельну ділянку, площею 10,8 га, яка розташована на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області за 2013-2014, що підтверджується довідкою №425 від 06.05.2014.

Відповідно до копії повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 21.05.2014 №4227 адресованого у відповідь на адвокатський запит адвокату Лотишу А.М., документи, які підтверджують право користування ДТГО «Львівська залізниця» земельною ділянкою на території Рясне-Руської сільської ради відсутні.

Також згідно повідомлення відділу Держземагенства в Яворівському районі Львівської області від 08.04.2015 №6-1321-0.2/1041/2-15 адресованого голові Рясне-Руської сільської ради Е.Смокоровській державні акти на право користування ДТГО «Львівська залізниця» не реєструвались і не видавались, межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) не встановлювались.

Крім цього, за повідомленням ДТГО «Львівська залізниця» через адміністративні межі с.Рясне-Руське Яворівського району проходить залізнична колія Рясне-Кар`єрна, яка в 2001 передана в розряд під`їзної. Зазначена ділянка колії до 1994 була частиною дільниці Рясне-Янів та пролягала в межах населених пунктів Кожичі, Домажир, Івано-Франокве. Ділянку колії від станціях кар`єрна демонтовано в 1993-1994.

Відповідно до листа відокремленого підрозділу «Львівська дирекція залізничних перевезень» ДТГО «Львівська залізниця» №84 від 17.02.2015 в с.Рясне-Руське була розташована залізнична станція Кар`єрна, яка з березня 1994 закрита, як роздільний пункт разом з перегоном Кар`єрна-Янів-Львівський.

12.10.2016 комісією в складі уповноважених представників Рясне-Руської сільської ради за участю ОСОБА_9 та інших жителів с. Рясне-Руське було проведено обміри кілометражу залізничного полотна по ходу руху поїздів. Відлік кілометражу залізниці здійснювався комісією із середини переїзду по АДРЕСА_3 . Комісія дійшла висновку, що жоден позов, поданий ДТГО «Львівська залізниця» до Рясне-Руської сільської ради та мешканців с. Рясне-Руське не відповідає дійсності в частині місцезнаходження земельних ділянок.

Крім цього, згідно довідки ДП «Західний експертно-технічного центру Держпраці» від 21.10.2015 про візуальне обстеження під`їзної залізничної вітки Рясне- Кар`єрна експлуатація під`їзної залізничної колії категорично неможлива.

Згідно з копії Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ№162085, виданого 01.10.2009, земельна ділянка, площею 0,2470 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель споруд, яка розташована в АДРЕСА_2 , належить ОСОБА_5 . Державний акт, виданий на підставі рішення Рясно-Руської сільської ради 15 сесії 5 скликання №825 від 29.12.2008 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Дана земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0703 від А до Б межує із землями загального користування (дорога), від Б до В із землями загального користування (дорога), від В до Г із землями Кунта, від Г-Д із землями загального користування (дорога), від Д до А із землями ОСОБА_10 .

Рішенням №43 від 19.02.1990 виконавчого комітету Рясно-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та затверджено постанову зборів повноважних колгоспників колгоспу «Нове життя» від 06.02.1990 про виділення ОСОБА_5 земельної ділянки в с.Рясне-Руське, площею 0,12 га.

Відповідно до копії Акту виносу в натуру земельної ділянки від 13.12.1990, проведений в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво ОСОБА_5 , яка знаходиться в с.Рясне-Руське Яворівського району площею 1200 м2.

В подальшому рішенням Рясне-Руської сільської ради Ради народних депутатів Яворівського району Львівської області від 16.01.1997 №10 надано дозвіл ОСОБА_5 на оформлення права власності на житловий будинок що знаходиться в АДРЕСА_2 .

Згідно копії Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 12.02.1997 в цілому жилий будинок домоволодіння з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 про що вчинено запис в реєстрову книгу №2 за реєстровим №262.

Також за користування земельною ділянкою ОСОБА_5 сплачував земельний податок про, що свідчать копії квитанції, які є при матеріалах справи, на прийом податкових платежів за період з 1991р. до 2005р.

Право власності у відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виникло на підставі договору дарування земельної ділянки від 09.02.2021 приватним нотаріусом Яворівського нотаріального округу Бобеляком О.І., яким дарувальником ОСОБА_5 передано у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,247 га з кадастровим номером :04:001:0703, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . Як зазначено в договорі дарування земельна ділянка належала дарувальнику на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЯИ№162085, виданого 22.10.2009 на підставі рішення Рясне-Руської сільської ради 15 сесії 5 скликання №825 від 29.12.2008.

З Витягу 243698701 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2021 відомо, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0703, площею 0,247 га перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_4 .

Крім цього з Витягу 243698583 Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.02.2021 відомо, земельна ділянка з кадастровим номером :04:001:0703, площею 0,247 га перебуває у спільній частковій власності ОСОБА_3 .

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 84 ЗК України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до пункту б частини четвертої статті 84 ЗК України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі під державними залізницями, об`єктами державної власності повітряного і трубопровідного транспорту.

Згідно із частиною першою, другою статті 6 Закону України "Про залізничний транспорт" землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до ЗК України та Закону України Про транспорт .

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ "Про транспорт" землями транспорту визнаються землі, надані в користування підприємствам і організаціям транспорту згідно із ЗК України, для виконання покладених на них завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення і розвитку об`єктів транспорту.

До земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. До складу цих земель входять землі, які є смугою відведення залізниць, а саме землі, надані під залізничне полотно та його облаштування, станції з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації, захисні і укріплюючі насадження, службові, культурно-побутові приміщення та інші споруди, необхідні для забезпечення роботи залізничного транспорту. (ч. 1 ст. 23 ЗУ "Про транспорт"). Ця норма закону кореспондується з положенням ст. 68 ЗК України.

Частиною 2 ст. 6 ЗУ "Про залізничний транспорт" встановлено, що до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту.

Земельним кодексом УРСР (в редакції від 08.07.1970 року), постановою Верховної Ради УРСР від 18.12.1990 року, постановою Ради Міністрів СРСР від 27.01.1962 року №83 гарантувалося право позивача на користування земельною ділянкою, яка належить до земель залізниць, до оформлення ним права власності або землекористування.

На час прийняття оскаржуваного рішення у ПАТ "Укрзалізниця" були відсутні належним чином оформлені документи на земельну ділянку, які б посвідчували право користування, однак наявність чи відсутність у ПАТ "Українська залізниця" документів, які засвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який ґрунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту.

Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеній у постанові від 01 лютого 2018 року у справі № 909/277/16.

Так, на підтвердження користування земельною ділянкою, розташованою у межах смуги відведення лінії в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області позивачем було надано відповідний план смуги відведення, а саме «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д.», складений 1950 р.

Нормативно-правовими актами, чинними на момент набуття права на земельні ділянки залізницею у 1962 році, а саме: ЗК Української РСР від 25 жовтня 1922 року, Загальних основ землекористування та землеустрою, затверджених постановою ЦВК СРСР від 1928 року, передбачалось, що землі, які знаходилися фактично у виключному віданні уповноважених органів, рахуються закріпленими за ними та за відсутності їхньої згоди можуть бути вилученими лише у спеціальному порядку.

Вимоги щодо виготовлення та отримання державного акта не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до пунктів 54, 55 Общих начал землепользования и землеустройства (постанова ЦИК СССР від 15 грудня1928 року).

За змістом статті 17 Закону України "Про основи містобудування", наявний у матеріалах справи «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д.» є містобудівною документацією.

Отже, АТ "Укрзалізниця" є належним користувачем зазначеної у плані відведення земельної ділянки і цей документ є належним доказом підтвердження права позивача на користування земельною ділянкою, розташованою у межах смуги відведення лінії дільниці Рясне-Кар`єрна розташованою у адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської області, яка відноситься до земель державної власності.

При цьому, відсутність даних Державного земельного кадастру про реєстрацію будь-яких речових прав (зокрема про право постійного користування) на земельну ділянку в межах смуги відведення ДТГО "Львівська залізниця" в адміністративних межах Рясне - Руської сільської ради Яворівського району Львівської дільниці Рясне - Кар`єрна за ДТГО "Львівська залізниця", Державною адміністрацією залізничного транспорту України (Укрзалізниця), ПАТ "Українська залізниця", Регіональною філією Львівська залізниця , ПАТ "Українська залізниця" та іншими особами, зазначених вище висновків не спростовує, оскільки відповідно до п.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, зокрема, за умови, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Разом з тим слід зазначити, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження, що право АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Львівська залізниця" порушено, оскільки для таких висновків мають бути надані належні і допустимі докази, які б беззаперечно вказували, яка саме спірна земельна ділянка перебувала у користуванні позивача, де проходить її межа, чи порушена межа цієї земельної ділянки відповідачем. Такі докази зазвичай можуть підтверджуватися висновками експерта чи спеціаліста.

Суд звертає увагу, що «План границ полосы отвода линии Львов-Яворов Львовской ж.д.» є додатком до проекту та водночас такий План є лише одним із документів містобудівної документації, він не був затверджений виконкомом Рясне-Руської сільської ради, не містить умовного позначення ширини смуги відведення залізниці та позначення відстані та одиниці виміру відстані, що спростовує твердження позивача про те, що ширина смуги відведення на даній ділянці становить 80 метрів.

Щодо доданої до позовної заяви копії довідки про сплату земельного податку Відокремленим підрозділом «Підзамчівська дистанція колії» ДТГО «Львівська залізниця» за земельну ділянку загальною площею 10,8 га, слід зазначити, що в ході дослідження представлених позивачем доказів не було встановлено, в яких саме межах знаходиться земельна ділянка площею 10,8 га за яку позивач сплачує земельний податок, та чи вона територіально включає в себе спірну земельну ділянку. Будь-яких доказів для з`ясування даного питання суду представлено не було.

Досліджуючи Акт обстеження земельної ділянки від 31.03.2014 у сукупності з іншими доказами, судом встановлено, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують повноваження осіб, які виступали підписантами Акту обстеження земельної ділянки та доказів, що такі є працівниками ДТГО «Львівська залізниця», а їхні підписи не скріплені печаткою. Крім цього, у акті відсутні підписи голови Рясне-Руської сільської ради, спеціаліста-землевпорядника та жителів села. Суд звертає увагу, що позивач, зокрема, просить скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №162085, а в акті обстеження земельної ділянки посилається на інший державний акт ЯЯ№ 162085. Вказаний Акт обстеження земельної ділянки також не є доказом, який безсумнівно підтверджує перетин меж (накладення) земельних ділянок.

Посилання позивача на те, що земельна ділянки, яка перебуває у власності відповідачів- фізичних осіб, знаходиться в смузі відведення залізниці, є безпідставним та необґрунтованим.

Як і твердження позивача про те, що відповідачами самовільно без будь - яких правових підстав розміщено господарські дерев`яні приміщення та нежитлове цегляне приміщення, а також металеву огорожу на земельній ділянці смуги відведення залізниці не підтверджено достатніми належними та допустимими доказами, та спростовується тим, що земельна ділянка за адресою АДРЕСА_2 , перебуває в законному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Суд зазначає, що надана позивачем схема накладки земельної ділянки ОСОБА_5 на землі ДТГО Львівська залізниця на ділянці Львів-Івано-Франково в адміністративних межах населеного пункту (с.Рясне-Руське) на території Рясне-Руської сільської ради Яворівського району не місить дати складення такої схеми, відсутнє прізвище, ім`я, по-батькові особи, яка підписала цю схему. При цьому слід звернути увагу, що такі документи були надані самим позивачем. Інших достатніх належних та допустимих доказів накладки земельної ділянки, яка перебуває в законному користуванні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на землі ДТГО «Львівська залізниця» суду не надано. Позивач без залучення уповноваженого суб`єкта встановив, що спірна земельна ділянка була самовільно занята.

Із клопотанням про призначення експертизи у справі для підтвердження своїх позовних вимог АТ "Укрзалізниця" в особі регіональної філії Львівська залізниця до суду не зверталося.

Усе вищевказане свідчить про те, що відповідачами - фізичними особами жодним чином не порушено прав позивача, а позивачем належно не обґрунтовано позовні вимоги та не надано відповідних доказів, що їх підтверджують.

Крім цього, позивачем не доведено порушення Рясне-Руською сільською Яворівського району Львівської області норм законодавства при прийнятті оскаржуваного рішення.

Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Згідно з ст.12 Земельного кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. а-б) ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Як передбачено ч.2 ст.83 Земельного кодексу України, у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Судом встановлено, що оскаржуваним рішенням рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області передано у приватну власність земельну ділянку ОСОБА_5 . Також судом констатується, що при винесенні оскаржуваного рішення сільська рада діяла в межах наданих їй повноважень щодо розпорядження землями комунальної власності.

Положеннями ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Проте, позивач не навів обставин, за якими спірне рішення ради може бути визнано недійсним (незаконним), виходячи з приписів вищевказаної ст. 21 ЦК України.

З огляду на наведені норми законодавства та долучені викопіювання суд не знаходить підстав для скасування оскаржуваного рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області.

Як наслідок і не підлягає задоволенню вимога позивача про скасування державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку, яке видано на підставі оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, а відтак і договору дарування.

Безпідставною є позовна вимога про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

Враховуючи вищенаведене, позивачем належно не обґрунтовано та не доведено порушення його прав відповідачами.

Крім, цього Верховний Суд у постановах від 14 квітня 2021 року в подібних справах № 450/2352/18 та № 450/2410/18 за позовом АТ «Українська залізниця» до власників земельних ділянках про визнання рішення сільської ради незаконним та його скасування, визнання державного акта недійсним вже вказував на те, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки задоволення цих вимог не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки.

Серед способів захисту речових прав ЦК України виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387), усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391), визнання права власності (стаття 392), відшкодування матеріальної і моральної шкоди (статті 1166, 1167, 1173).

Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, які вже були реалізовані і вичерпали свою дію, оскарження всього ланцюга договорів та інших правочинів щодо спірного майна, державного акта на право власності не є ефективним способом захисту прав; при цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування, без заявлення вимоги про визнання його недійсним; таке рішення за умови його невідповідності закону не зумовлює правових наслідків, на які воно спрямоване.

Подібні за змістом висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 85, 86, 94), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (пункти 38, 39), від 01 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 (пункт 46) та № 911/3749/17 (пункти 6.25, 6.26), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункти 42-43, 47, 49).

Отже, задоволення вказаних вимог не може призвести до захисту або відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності), зокрема повернення у його володіння або користування спірної земельної ділянки.

Схожа правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2021 року по справі №444/2315/18 (провадження № 61-13828св20).

Зважаючи на те, що земельної ділянки площею 0,2470 га з кадастровим номером :04:001:0703 належить відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на законних підставах, жодним чином не порушує права та законні інтереси позивача, а визнання недійсним рішення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області та виданий на його підставі Державний акт на право власності на земельну ділянку, може спричинити порушення права власності відповідачів на належну їм земельну ділянку, що в даному випадку не є виправданим та жодним чином не призведе до захисту та відновлення порушеного речового права позивача (у разі його наявності). Виходячи із встановлених обставин справи належним способом захисту позивача може бути звернення до суду з вимогами про витребування майна із чужого незаконного володіння, за умови доведеності, що позивач був позбавлений права володіння (користування) земельною ділянкою, або усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, у разі доведеності, що позивачу чиняться перешкоди в реалізації цих прав.

Відтак, суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі.

Згідно з ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 23, 141, 258, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

у задоволенні позову Регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Рясне-Руської сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення виготовлене і підписане 30 січня 2023 року.

Суддя Ю.М. Колтун