Справа № 369/1280/22
Провадження № 2/369/1277/23
24.03.2023 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді: Волчко А.Я.
за участі секретаря: Миголь А.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
20.01.2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до ОСОБА_2 (далі - відповідач) з позовом про стягнення 8617 грн. 92 коп. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суми сплаченого судового збору у розмірі 992,40 грн. та 3000 грн. витрат на правову допомогу.
В обґрунтування позову позивач вказав, що 20.09.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») та ТОВ «АТП АБ 18 (далі - страхувальник) було укладено Договір зв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс) № АМ/5425621, забезпечений транспортний засіб «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 .
30.01.2019 року о 16:25 год. в с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області по вул. Пемоги, 36, мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс № АМ/5425621.
У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 8617,92 грн.
14 травня 2021 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» ОСОБА_2 перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .
01 грудня 2021 року між Фізичної особою-підприємцем ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021 року на підставі якого ФОП ОСОБА_4 відступив ФОП ОСОБА_1 права вимоги боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року.
Отже враховуючи вищевикладене, на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/1/АК від 15.12.2021 року відбулося процесуальне правонаступництво у зв`язку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни Первісного кредитора ОСОБА_4 на нового кредитора правонаступника фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до вищезазначеного позивач просив суд: стягнути з ОСОБА_2 на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 8617,92 грн.шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, судовий збір 992,40 грн., витрати на правову допомогу 3000,00 грн.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.01.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01.07.2022 закрито підготовче провадження у справі.
Відзиву на позовну заяву від відповідача не надходило.
У судове засідання 24.03.2023 учасники справи не з`явилися. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду невідомі.
Представник позивача подала разом з позовною заявою клопотання про проведення розгляду справи у відсутності позивача та представника. У разі неявки відповідача не заперечувала щодо заочного розгляду справи у разі неявки відповідача.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Судом встановлено, що 20.09.2018 року між Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» далі - ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.») та ТОВ «АТП АБ 18 (далі - страхувальник) було укладено Договір зв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів поліс) № АМ/5425621, забезпечений транспортний засіб «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 .
30.01.2019 року о 16:25 год. в с. Забір`я Києво-Святошинського району Київської області по вул. Пемоги, 36, мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 .
Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «DAEWOO LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 з вини ОСОБА_2 , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «DAF» д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ.», згідно Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме поліс №АМ/5425621.
У зв`язку з тим, що відповідач самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 8617,92 грн.
14 травня 2021 між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» ОСОБА_2 перейшло до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 .
01 грудня 2021 року між Фізичної особою-підприємцемп ОСОБА_4 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 було укладено договір про відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021 року на підставі якого ФОП ОСОБА_4 відступив ФОП ОСОБА_1 права вимоги боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора за договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 року.
Отже враховуючи вищевикладене, на теперішній час відповідно до договору про відступлення права вимоги №1/1/АК від 15.12.2021 року відбулося процесуальне правонаступництво у звязку із зміною кредитора у зобов`язанні, а саме зміни Первісного кредитора ОСОБА_4 на нового кредитора правонаступника фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .
Відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплат страхового відшкодування має право подати регресний позов.
Згідно з п.п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу: якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).
Оскільки відповідач самовільно залишив місце ДТП, то ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_2 на суму 8617,92 грн.
Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст. 993 Цивільного кодексу України).
Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 8617,92 грн. шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підтверджується наявними матеріалами справи, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню судом.
Щодо відшкодування понесених судових витрат слід зазначити наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
За приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
В ст. 137 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу,пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду,збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому суд зазначає про відсутність обов`язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відтак, при визначенні суми відшкодування враховується критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
У п. 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У встановлений ЦПК України строк, на підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано укладений 01.12.2021 року між адвокатом Капля Аліною Степанівною та фізичної особи-підприємцем ОСОБА_1 договір №2 про надання правової допомоги.
Таким чином, є документально підтвердженими витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
З урахуванням наведеного, критеріїв співмірності, реальності витрат та розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору.
Таким чином з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви, а також 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись ст. ст. 4, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд-
Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємць ОСОБА_1 шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 8617 (вісім тисяч шістсот сімнадцять ) грн. 92 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємць ОСОБА_1 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємць ОСОБА_1 3 000,00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) витрат на професійну правову допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про учасників:
Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців від 04.10.2021 року, IBAN НОМЕР_3 у АТ КБ «ПриватБанк», МФО 305299, РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Суддя: Андрій Волчко