ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1014/23 Справа № 242/3417/17 Суддя у 1-й інстанції - Владимирська І.М. Суддя у 2-й інстанції - Мірута О. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого судді Мірути О.А.

суддів Тимченко О.О., Хейло Я.В.

за участю секретаря судового засідання - Тимофєєвої В.О.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області в режимі відеоконференції апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 на заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави (суддя Владимирська І.М.), ухваленого в приміщенні Селидівського міського суду Донецької області,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

У серпні 2017 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №R3В, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 325 000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18 % річних та строком повернення до 09 вересня 2018 року.

Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №R3В, згідно з яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ВMW, модель X1, тип легковий універсал, 2010 р.в., колір білий, реєстр, номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 . У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором від 09 вересня 2011 року, за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 455 131,84 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором 193 426,31 грн., заборгованість по відсотках - 78 936,96 грн., несплачені комісійні винагороди 77 187, 50 грн., та з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що станом на 12.07.2017 року становить 105 581,07 грн.

Просить в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмети застави у вигляді автомобіля шляхом визнання за позивачем права власності на нього; зобов`язати відповідача передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» предмети застави; стягнути судові витрати.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №R3В укладеного 09 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_1 в розмірі 455 131,84 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором 193 426,31 грн., заборгованість по відсотках - 78 936,96 грн., несплачені комісійні винагороди 77 187, 50 грн., індекс інфляції та 3% річних 105 581,07 грн., яка утворилася станом на 12.07.2017 року та договором застави №R3В від 09.09.2011 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ОСОБА_1 , звернуто стягнення на предмет застави транспортний засіб - автомобіль марки ВMW, модель X1, тип легковий універсал, 2010 р.в., колір білий, реєстр. номер НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 09.09.2011 року, з правом вчинення подальших дій пов`язаних з переоформленням автотранспортних засобів в органах Державної автомобільної інспекції України Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», наділивши правом зняття з обліку транспортні засоби автомобіль марки ВMW, модель X1, тип легковий універсал, 2010 р.в., колір білий, реєстр. номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 09.09.2011 року та постановленням на облік в органах ДАІ України.

Зобов`язано ОСОБА_1 передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» предмети застави - автомобіль марки ВMW, модель X1, тип легковий універсал, 2010 р.в., колір білий, реєстр. номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ВРЕР № 3 м.Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 09.09.2011 року з комплектами ключів, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 6 826(вісім тисяч вісімсот двадцять шість) грн.. 98 коп.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування оскаржуваного рішення, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що його не було належним чином повідомлено про розгляд справи, оскільки з 01 липня 2014 року він зареєстрований як внутрішньо переміщена особа і проживає в м. Суми.

Про те, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником державного російського банку ПАТ «ВТБ Банк», відповідача повідомлено не було.

Також скаржник зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги ст. 9-2 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» відповідно до вимог якої загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою визначеною договором. За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня) не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються санкції майнового характеру. Відступлення права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, без згоди боржника забороняється.

Скаржник вважає, що сума в розмірі 455 131, 84 грн., яка утворилась станом на 12.07.2017 року є необґрунтованою та значно завищеною та підлягає перерахунку.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ «ФК «Прайм Альянс» зазначає, що повідомлення відповідача про день та час слухання справи здійснювалось шляхом розміщення повідомлення на офіційному веб-порталі судової влади України, крім того на момент звернення позивача з позовними вимогами та ухвалення заочного рішення норм ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» не існувало. Просить залучити ТОВ «ФК «Прайм Альянс» для участі у справі.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 в режимі відеоконференції підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

У судове засідання сторони не з`явились про день та час слухання справи були повідомлені належним чином.

Представник ТОВ «ФК «Прайм Альянс»- Крисевич В.П. в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив її відхилити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R3В, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 325 000,00 грн. шляхом перерахування безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у письмовій заяві позичальника, зі строком повернення до 09 вересня 2018 року.

Згідно п.3.3.1 проценти за користування кредитом нараховуються банком за ставкою в розмірі 18% річних. Сторони за взаємною згодою, досягнутою при укладанні цього договору встановили, що розмір визначеної у цьому пункті процентної ставки може змінюватись шляхом укладення договору про внесення змін до цього договору, у випадку і порядку, встановленому п.5.2.7 цього Договору. У випадку невиконання зобов`язань передбачених п.5.3.11 та 5.3.12 цього договору, розмір процентів згідно п.3.3.1 цього договору автоматично підвищується на 5% річних.

В п. 3.7. договору зазначено, що позичальник зобов`язаний чплачувати щомісячні комісійні винагороди за управління кредитом у розмірі 0,95% від початкової суми кредиту на рахунок банку.

Відповідно до п.4.6. повернення кредиту та процентів здійснюється щомісячно згідно з графіком.

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №R3В, згідно з яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки DMW, модель X1, тип легковий універсал , 2010 р.в., колір білий, реєстр, номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1

22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором.

Також, 22.06.2015 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв 22.06.2015 року ПАТ «ВБТ Банк» відступив право вимоги за довогором застави ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». (т.1 а.с. 19-21)

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконує зобов`язання за кредитним договором від 09 вересня 2011 року, за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 455 131,84 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором 193 426,31 грн., заборгованість по відсотках - 78 936,96 грн., несплачені комісійні винагороди 77 187, 50 грн., та з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що станом на 12.07.2017 року становить 105 581,07 грн.

29 січня 2019 року між ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року(т.1 а.с. 90-94).

14 березня 2019 року мід ТОВ «ФК « Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір відступлення прав вимоги за довогором застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до ОСОБА_1 за договором застави №R3В від 09.08.2011 на предмет застави, а саме: автомобіль марки DMW, модель X1, тип легковий універсал , 2010 р.в., колір білий, реєстр, номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 (т.1 а.с. 95-96).

Ухвалою Селидівського міського сулу Донецької області від 26 квітня 2019 року замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс».

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що на підставі ст.589, п. 3 ч. 2 ст.592 ЦК України, ст.ст. 19-20 Закону України «Про заставу», позивач набув право звернення стягнення на предмет застави.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень статей 626, 638, 640 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 1054 та частини першої статті 1056 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Кодексу). Ч.1 ст.553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пунктів 3.2., 3.4., 3.5. кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі 09 вересня 2018 року або достроково у випадках передбачених цим договором; спосіб повернення кредиту та процентів щомісячно відповідно до графіка, дата списання платежів банком 8 число кожного місяця; позичальник зобов`язаний у разі порушення умов договору на вимогу кредитора достроково повернути кредит.

Згідно розрахунку, заборгованість за кредитним договором станом на 12.07.2017 року складає 455 131,84 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором 193 426,31 грн., заборгованість по відсотках - 78 936,96 грн., несплачені комісійні винагороди 77 187, 50 грн., індекс інфляції та 3% річних 105 581,07 грн.

Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 572, 589 ЦК України у разі невиконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 19 Закону України «Про заставу» встановлено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до ст.27 Закону України " Про заставу" , застава зберігає силу , якщо за однією з підстав , зазначених у законі , майно або майнові права , що складають предмет застави , переходять у власність іншої особи.

Також у відповідності до ст. 9 Закону України " Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" , зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника ( покупця) рухомого майна , що є предметом застави. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. У разі відчуження предмета обтяження боржником він зобов`язаний негайно письмово повідомити про це обтяжувача, який протягом п`яти днів з дня отримання цього повідомлення повинен зареєструвати відповідні зміни у відомостях про обтяження згідно зі статтею 13 цього Закону. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Відповідно до статті 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передати рухоме майно, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів справи 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №R3В, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 325 000,00 грн. шляхом перерахування безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок позичальника, вказаний у письмовій заяві позичальника, зі строком повернення до 09 вересня 2018 року.

Відповідно до меморіального ордера № 47231 від 09.09.2011 року ОСОБА_1 отримав 325 000 грн. згідно з кредитним договором№R3В від 09.09.2021 року (а.с. 12)

В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, 09 вересня 2011 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави №R3В, згідно з яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки DMW, модель X1, тип легковий універсал , 2010 р.в., колір білий, реєстр, номер НОМЕР_1 , номер шасі(кузова, рами) НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

Відповідно до п.9.4 у разі невиконання зобов`язань за кредитним договором та/або за цим договором застави достроково стягувати суму кредиту тазвернути стягнення на предмет застави ( у т. ч. вилучити предмет застави).

У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не виконував зобов`язання за кредитним договором від 09 вересня 2011 року, за кредитним договором виникла заборгованість у сумі 455 131,84 грн., а саме: заборгованість за кредитним договором 193 426,31 грн., заборгованість по відсотках - 78 936,96 грн., несплачені комісійні винагороди 77 187, 50 грн., та з урахуванням індексу інфляції та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України, що станом на 12.07.2017 року становить 105 581,07 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» правонаступником якого є ТОВ «ФК «Прайм Альянс» як заставодержатель, має право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави, відповідно до приписів статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2020 року у справі № 569/11433/15-ц (провадження № 61-35414св18).

Статею 9? ЗУ «Про забезпечення прав і свободи внутрішньо переміщених осіб» передбачено, звільнення внутрішньо переміщених осіб, які залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, від негативних наслідків невиконання грошових зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики

Загальна сума процентів за кредитним договором та/або договором позики, боржником за яким є внутрішньо переміщена особа, яка у період після 20 лютого 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя або у період після 14 квітня 2014 року залишила або покинула своє місце проживання на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, не може перевищувати суми процентів, нарахованої протягом строку, на який надавався кредит (позика), за мінімальною ставкою, визначеною договором.

За невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики не нараховується неустойка (штраф, пеня), не настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми, не застосовуються інші санкції майнового характеру.

Кредитор з урахуванням вимог частин першої та другої цієї статті зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором та/або договором позики у семиденний строк з дня надходження письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

У разі невиконання кредитором свого обов`язку щодо здійснення перерахунку заборгованості за кредитним договором та/або договором позики на умовах, визначених цією статтею, така заборгованість вважається автоматично перерахованою на наступний день після закінчення відповідного семиденного строку з дня надходження до кредитора письмового звернення від внутрішньо переміщеної особи.

Відступлення (продаж, передання) права вимоги за кредитним договором та/або договором позики, позичальником за яким є внутрішньо переміщена особа, визначена частиною першою цієї статті, без згоди боржника забороняється.

Дія абзацу першого цієї частини не поширюється на кредиторів, віднесених до категорії неплатоспроможних, а також на банки, щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідальність за невиконання чи неналежне виконання внутрішньо переміщеною особою, визначеною частиною першою цієї статті, зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті поширюються виключно на кредитні договори та договори позики, укладені: до 20 лютого 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя; до 14 квітня 2014 року з позичальниками, які після зазначеної дати залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Положення частин першої - п`ятої цієї статті не поширюються на заборгованість внутрішньо переміщених осіб, які: залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя та станом на 20 лютого 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики; залишили або покинули своє місце проживання на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, території проведення антитерористичної операції та/або в районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях та станом на 14 квітня 2014 року в яких наявне прострочення сплати платежів за кредитними договорами та/або договорами позики.

Звільнення внутрішньо переміщеної особи від негативних наслідків порушення нею грошових зобов`язань за кредитним договором та/або договором позики відповідно до положень цієї статті не може бути підставою для відмови у наданні нового кредиту та/або позики".

Відповідно до довідки № від 13.05.2015 року про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції ОСОБА_1 01.07.2014 року перемістився з тимчасово окупованої території в м. Суми (а.с. 133)

З розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви вбачається, що станом на 14.04.2014 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором. (тіло кредиту) (а.с. 11).

Відповідно до реєстру прав вимоги № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 220615нв від 22.06.2015 року ОСОБА_1 мав заборгованість у розмірі 349 550, 77 грн., кількість днів прострочення виконання зобов`язань становить 714 днів(с.с. 39)

Надані позивачем докази свідчать про наявність станом на 14 квітня 2014 року прострочення сплати платежу за кредитним договором.

Встановивши наведені вище обставини, колегія суддів не може погодитись з доводами відповідача, викладеними в апеляційній скарзі, про наявність підстав для застосування положень статті 9-2 Закону України №1646ІХ від 14.07.2021року до спірних правовідносин, оскільки, незважаючи на те, що Договір було укладено до 14 квітня 2014 року,що відповідач ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, однак, при цьому станом на квітень 2014 року у позичальника мало місце прострочення сплати платежів (була наявна заборгованість), що відповідно до положень ч.6 ст.9-2 зазначеного Закону не звільняє боржника від виконання кредитних зобов`язань,тобто уданому випадку Закон,на який посилається відповідач,не скасовує цивільну відповідальність відповідача перед кредитором.

Також не заслуговують на увагу доводи відповідача щодо неналежного повідомлення про день та час розгляду справи, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 5.3.2. кредитного договору №R3В від 09.08.2011 року позичальник зобов`язаний негайно повідомляти банк про зміну місця проживання, місця роботи, номери телефонів, прізвища й імені та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов`язань за цим договором, з наданням відповідних документів, що підтверджують такі зміни, якщо не сталося відносно позичальника та/або третіх осіб, які забезпечують виконання ним своїх зобов`язань за цим договором.

Довідкою від № від 13.05.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, який з 01 липня 2014 рік проживає зі своєю родиною в АДРЕСА_1 , з 11.07.2016 року ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач не повідомив банк про зміну місця свого проживання чим порушив п. 5.3.2 кредитного договору, у зв`язку з чим позивач при зверненні з позовними вимогами правомірно зазначив адресу, яка вказана в кредитному договорі.

Відповідно до ч.1 ст. 12-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи відповідача ОСОБА_1 про день та час слухання справи було повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що свідчить про належне його повідомлення.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 07 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:

Судді: