Справа № 449/1193/21 Головуючий у 1 інстанції: Борняк Р.О.
Провадження № 22-ц/811/841/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мельничук О.Я.,

суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.

при секретарі Колич Х.Б.

з участю ОСОБА_1 , представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася із позовом до суду про визнання права власності на спадкове нерухоме майно земельну ділянку загальною площею 2,3251 га, яка розташована на території Перемишлянської міської ради (колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району) Львівської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з посиланням на те, що дане майно успадкував після смерті батька ОСОБА_4 , шляхом фактичного користування, однак не може оформити свої спадкові права, оскільки на земельну ділянку відсутній оригінал правовстановлюючого документа.

Рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове нерухоме майно: земельну ділянку загальною площею 2.3251 га, відповідно до Державного акту серії ІІ-ЛВ №022820 від 29.11.1999 року, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Перемишлянської міської ради (колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району) Львівської області.

Рішення суду 31 березня 2022 року оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що спірне нерухоме майно є спадковим майном після смерті ОСОБА_4 , її батька та батька позивачки. Вона як спадкоємець першої черги після смерті ОСОБА_4 , протягом встановленого ст. 1270 ЦК України строку, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Задовольняючи позов, поза увагою суду залишилося питання щодо наявності інших спадкоємців, а саме скаржника.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення скаржниці та її представника, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 а підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Постановляючи оскаржуване рішення про задоволення позову, суд виходив з тих причин, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті свого батька, інших спадкоємців в померлого не було, а також відповідач визнає даний позов.

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних причин.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним позовом претендувала на земельну ділянку загальною площею 2.3251 га, відповідно до Державного акту серії ІІ-ЛВ №022820 від 29.11.1999 року, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Перемишлянської міської ради (колишньої Подусільнянської сільської ради Перемишлянського району) Львівської області, яка залишилася після смерті її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з покликанням на те, що вона вступила у володіння спадковим майно, але втратила оригінал правовстановлюючого документа.

Відповідно до вимог ст. ст. 1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За правилами ч. 3 цієї статті, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини, яким є день смерті особи, не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1220, частина перша статті 1269 ЦК України).

Статтею 1270 ЦК встановлено строк для прийняття спадщини у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_4 , з приводу чийого спадкового майна виник даний спір.

ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги.

З долученої нею до апеляційної скарги фотокопії витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 до Перемишлянської державної нотаріальної контори 21.11.2019 зверталися ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , з чого випливає, що ОСОБА_1 претендує на спадкове майно померлого.

ОСОБА_1 до участі в розгляді даної справи не була залучена, а отже суд визнавши за ОСОБА_3 фактично позбавив останню права на спадкове майно.

ОСОБА_3 звертаючись до суду з даним позовом не зазначила про наявність інших осіб які претендують на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом, як спадкоємці першої черги.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у Постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Предметом спору у справі є визнання права на спадкове нерухоме майно - земельну ділянку на території колишньої Подусільської сільської ради Перемишлянського району Львівської області.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, а тому для визначення належності цього відповідача суд мав встановити відсутність інших спадкоємців, які прийняли спадщину, зокрема, відсутності спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також осіб, які звернулися з заявами про прийняття спадщини, що при вирішенні справи Перемишлянським районним судом Львівської області виконано не було.

Враховуючи, що дочка померлого ОСОБА_4 ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом здійснила волевиявлення на прийняття спадщини, саме вона має відповідати за позовом ОСОБА_3 , проте до участі у справі вона залучена не була, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув, та ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 суд фактично вирішив питання щодо права на спірне майно спадкоємця за законом, яка здійснила волевиявлення на прийняття спадщини, що є процесуальною підставою для скасування оскаржуваного судового рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Перемишлянського районного суду Львівської області від 18 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Перемишлянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий: О.Я.Мельничук

Судді: О.М. Ванівський

Н.П. Крайник