Справа № 192/1604/23
Провадження № 2-о/192/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі

головуючого - судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Короти Л. С.,

представника заявника адвоката Булкіної О. І.,

представника заінтересованої особи Сафонова О. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Святовасилівська сільська рада (52433, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Святовасилівка, вул. Центральна, буд. 2), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видане 20 вересня 1990 року виконавчим комітетом Новомар`ївської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою ОСОБА_2 ) ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування заяви посилається на те, що ОСОБА_3 19 вересня 2017 року склала заповіт, згідно якого заповіла все своє майно на випадок своєї смерті на користь заявниці та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті спадкодавця заявниця з`ясувала, що в свідоцтві про право власності на будинок, який входить до складу спадкової маси, ім`я спадкодавці записано як « ОСОБА_4 » (російською мовою), а в свідоцтві про смерть записано як « ОСОБА_5 ». Тому просить суд встановити факт належності померлій ОСОБА_2 такого свідоцтва.

Заявниця до суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, а її представник адвокат Булкіна О. І. заяву підтримала та пояснила, що невідповідність імені спадкодавця у свідоцтві про право власності на житловий будинок пов`язано з невірним перекладом її імені з російської на українську мову. У зв`язку з вказаними розбіжностями в написанні імені спадкодавця у заявниці виникли ускладнення під час оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Представник заінтересованої особи Святовасилівської сільської ради Сафонов О. В не заперечував проти задоволення заяви, вказавши що померла ОСОБА_2 дійсно була власницею будинку, який розташований по АДРЕСА_2 на ст. (с-ще) Незабудине.

Суд, з`ясувавши думку представників постановив здійснювати розгляд справи за відсутності заявниці, оскільки її неявка не перешкоджає розгляду справи.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що знає заявницю з 2012 року, після того як вона придбала будинок на вул. Привокзальна ст. (с-ще) Незабудине, а потім стала доглядати стареньку ОСОБА_7 , яка мешкала на АДРЕСА_2 , неподалік від будинку свідка. Свідку також відомо, що чоловік та син ОСОБА_7 померли, а вона працювала стрілочником та черговою на залізниці, і тому всі до неї зверталися лише по батькові. В 2022 році ОСОБА_7 померла та в її будинку залишилася жити ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком, оскільки останні роки вона доглядала за ОСОБА_7 . Свідку також відомо, що цей будинок належав ОСОБА_2 , оскільки вона знала її з дитинства і та весь час ОСОБА_2 жила в цьому будинку.

Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що знає заявницю з 2012 року, коли вона купила будинок навпроти свідка по вул. Привокзальна на ст. (с-ще) Незабудине і стала там мешкати. Останні три роки заявниця мешкала разом зі ОСОБА_7 на іншій вулиці Вокзальна в її будинку, оскільки остання потребувала постійної допомоги через свій вік та стан здоров`я. ОСОБА_2 померла в 2022 році, а заявниця залишися жити в її будинку. Свідок знала ОСОБА_2 останні 50 років, і весь цей час ОСОБА_2 жила в цьому будинку. Як її ім`я свідок не знає, бо зверталися до неї лише по батькові.

Суд, заслухавши пояснення представника заявниці, представника заінтересованої особи, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини справи і визначив відповідно до них наступні правовідносини та прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Як з`ясовано з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 06 вересня 1948 року Новопрокровським районними бюро ЗАГС с. Новопрокровка (а.с.17), ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_9 (російською мовою).

Згідно копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 26 жовтня 1948 року з`ясовано, ОСОБА_10 , 1927 року народження зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , 1927 року народження та змінила своє прізвище на « ОСОБА_12 » (а.с.18).

З копії трудової книжки, яка заповнена «27 мая 1964 года» (російською мовою) з`ясовано, що ОСОБА_13 , 1927 року працювала на посаді стрілочника та чергової станції Придніпровської залізниці (а.с.19-20), що також підтвердили свідки в судовому засіданні.

Разом з тим в посвідченні застрахованого пенсіонера, в рахунках за електроенергію, які були виставлені на об`єкт, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в Договорі технічного обслуговування систем газопостачання від 25 лютого 2021 року на вказаний об`єкт ім`я ОСОБА_2 записано як « ОСОБА_5 » (а.с.23-25).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , яке видано 22 березня 2022 року Дніпровським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з`ясовано, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на ст. Незабудине Дніпровського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10). За своє життя ОСОБА_2 19 вересня 2017 року склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , яким заповіла на випадок свої смерті все своє майно заявниці (а.с.9).

Статтею 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Судом встановлено, що свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок видане 20 вересня 1990 року виконавчим комітетом Новомар`ївської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою ОСОБА_2 ).

Рішенням виконавчого комітету Святовасилівської сільської ради від 30 березня 2023 року № 10 будинку, власником якого є ОСОБА_2 присвоєно наступну адресу: АДРЕСА_2 (а.с.15), а з виписок з погосподарських книг за 1983-1985, 2016-2020, 2021-2025 роки по с-щу Незабудине з`ясовано, що головою домогосподарства, яке розташоване на ст. Незабудине є ОСОБА_14 , ім`я якої також записано як ОСОБА_15 (а.с.26-36).

Тому суд вважає, що досліджені докази підтверджують факт того, що ОСОБА_3 , ім`я якої в свідоцтві про право власності на будинок записано як « ОСОБА_4 » дійсно отримала свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_2 та є його власником. Тобто ім`я спадкодавця у свідоцтві записано невірно з урахуванням перекладу з російської на українську мову, що не може позбавити заявницю права на спадкування права власності на такий будинок.

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки надає їй право на правомірну реалізацію належного права спадкування, а можливість внести зміни до правовстановлюючого документу в позасудовому порядку не можливо, тому вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні дослідженими доказами було достовірно встановлено факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видане 20 вересня 1990 року виконавчим комітетом Новомар`ївської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою ОСОБА_2 ), а в позасудовому порядку заявниця позбавлена можливості виправити допущену описку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 81, 293-294, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Святовасилівська сільська рада (52433, Дніпропетровська область, Солонянський район, с. Святовасилівка, вул. Центральна, буд. 2), про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 правовстановлюючого документу Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, яке видане 20 вересня 1990 року виконавчим комітетом Новомар`ївської ради народних депутатів на ім`я ОСОБА_2 (російською мовою ОСОБА_2 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 14 вересня 2023 року.

Суддя Н. О. Щербина