Провадження №: 2/755/3675/23
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

"10" травня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва, в складі: головуючого судді - Катющенко В.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.01.2023 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, було передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, з огляду на зміну місця знаходження відповідача у вказаній справі.

05.05.2023 до Дніпровського районного суду м. Києва з Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали від 14.03.2023 надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , подану через представника ОСОБА_2 , до товариства з обмеженою відповідальністю «АН-ЛОГІСТІК» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, для розгляду за підсудністю, яка 09.05.2023 передана в провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду.

Повертаючи справу до Дніпровського районного суду м. Києва, Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжявиходив із того, що зі змісту ухвали суду від 18.01.2023 було встановлено, що 18.01.2023 судом було проведено відкрите судове засідання, в якому представник позивача адвокат Кожуховський О.В. виказав свою позицію щодо передачі даної цивільної справи за підсудністю, а саме не заперечував з огляду на зміну місця знаходження відповідача. Оскільки в матеріалах справи відсутній як технічний носій щодо повного фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів), так і протокол судового засіданні від 18.01.2023, то встановити його перебіг не виявляється за можливе. Відомостей про не фіксування судового засідання від 18.01.2023, у порядку передбаченому, зокрема ч.2 ст. 247 ЦПК України, відповідальною особою не зазначено. Згідно вимог ч. 2 ст.31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду. Позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито за нею провадження 22.06.2022. Питання порушення підсудності при цьому не поставало. Копія відповідної ухвали була направлена сторонам по справі, зокрема і відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Уповноважений представник відповідача отримував за вказаною адресою кореспонденцію та надавав письмові заяви по справі. Змін у складі відповідачів по справі не було. Також, відповідно до відомостей, які викладені у Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, сформованого на запит ОСОБА_3 від 13.12.2022, розділ «Дані про надання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Витяг про юридичну особу (відповідача по справі) через портал було сформовано представником позивача ОСОБА_2 25.08.2021 о 00.38 год., що передувало даті звернення з даною позовною заявою до Дніпровського районного суду м. Києва з визначеною підсудністю у відповідності до положень ч. 2 ст. 27 ЦПК України. Зокрема, в додатках до позову (п.9) зазначено про надання представником позивача Витягу з ЄДР щодо відповідача. Позов був прийнятий до провадження Дніпровським районним судом міста Києва за правилами спрощеного позовного провадження. Останнім були призначені судові засідання, проведено ряд процесуальних дій. Тільки з підстав, викладених в заяві представника позивача від 06.12.2022, з отриманням відомостей наданих 16.12.2022 Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань сформованого на запит ОСОБА_3 від 13.12.2022, і в процесі розгляду справи стало відомо, що вона виявилася підсудною іншому суду. Однак з матеріалів справи встановлено, що справа передана до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з порушенням вимог ст. 31 ЦПК України, а тому підлягає поверненню до Дніпровського районного суду м. Києва.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на звернення до суду за судовим захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів є одним із важливіших конституційних прав громадян та юридичних осіб.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 7 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV«Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Так, під час розгляду зазначеної цивільної справи, судом було встановлено відомості про зміну місцезнаходження відповідача у даній справі, що зумовлювало розгляд цивільної справи за ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу Дніпровським районним судом м. Києва, та передувало направленню вказаної цивільної справи за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, за відсутності будь-яких заперечень учасників справи.

Статтями 2, 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховою Радою України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Цивільного процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Правила щодо підсудності цивільних справ, які підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, тобто розмежування компетенції по розгляду і вирішенню підвідомчих суду цивільних справ всередині системи судів цивільної юрисдикції, визначені в Главі 2 Розділу III ЦПК України.

За вимог п.1 ч. 3 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення є порушення норм процесуального права, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.

Принцип законного судді нерозривно пов`язаний з правом особи на повноважний, компетентний суд. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Суд не тільки вправі, а й зобов`язаний ухилитися від розв`язання справ, йому не підсудних.

Вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є виконаними, коли справа заявника була розглянута національним судом, який створено на підставі закону. Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях наголошував, що поняття «суд, встановлений законом», стосується не тільки юридичного підґрунтя самого по собі існування «суду», але також і дотримання судом спеціальних норм, які регулюють його юрисдикцію, підсудність, повноваження судді (належний склад суду).

Приписи статті 32 Цивільного процесуального кодексу України наголошують на тому, що спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Убачається, що підстави повернення матеріалів цивільної справи ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, викладені в ухвалі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14.03.2023, є виключно суб`єктивним баченням вказаного складу суду та у повній мірі не відповідають встановленим у цій справі обставинам. Крім того, зауваження щодо ухвалюваних судом рішень, не належать до компетенції місцевого загального суду, не містять у собі правового підґрунтя та свідчать про надмірний формалізм, перевірка законності та обґрунтованості судового рішення належить до компетенції суду апеляційної інстанції, за наявності апеляційної скарги сторони. Як встановлено з матеріалів справи, ухвала суду від 18.01.2023 сторонами не оскаржувалась, відтак набрала законної сили. Верховний Суд у своїх позиціях неодноразово наголошував на тому, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції.

З урахуванням наведеного вище, беручи до уваги предмет спору та місцезнаходження відповідача, суд вважає за доцільне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для розгляду належним судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ан-Логістік» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання трудового договору розірваним та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - повернути до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя (вулиця Перемоги, 107Б, Запоріжжя, Запорізька область, 69005), за підсудністю, для розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених ст. 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: