Справа № 523/8182/22
Провадження №2/523/567/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря Щербан О.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

26 липня 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 20 липня 2011 року між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, однак через порушення зобов`язань та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, у відповідача станом на 14 червня 2022 року існує заборгованість у розмірі 38088,07 грн, яка складається з: 31174,90 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 6913,17 грн заборгованість за простроченими відсотками, яку позивач просить стягнути на його користь разом з понесеними судовими витратами.

19 жовтня 2022 року після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

16 грудня 2022 року представник відповідача надала відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що кредитний договір між сторонами не укладався, оскільки анкета-заява не містить істотних вимог щодо предмета договору, зокрема, встановлення кредитного ліміту, строку надання кредиту та розміру відсотків, із заявианкети вбачається, що графа обов`язкова для отримання кредиту відповідачем не заповнювалася, позначка про отримання кредитної карти «Універсальна» відсутня, крім того у заяві-анкеті розмір відсотків не встановлений, а докази погодження з позичальником Умов та правил банку відсутні, тому вимога про стягнення відсотків у сумі 6913,17 грн задоволенню не підлягає. Крім того, у позовній заяві зазначено, що позивачем було збільшено кредитний ліміт до 50000 грн, проте його розмір між сторонами не погоджувався, оскільки кредитний договір не укладався, відповідно до довідки максимальний розмір кредитного ліміту було встановлено банком 09 травня 2021 року у сумі 44500 грн, а не 50000 грн, як зазначає позивач, а відповідно до розрахунку заборгованості станом на 14 червня 2022 року заборгованість за тілом кредиту складає 52095,14 грн., що є більшою за максимальний розмір кредитного ліміту. Отже, всупереч вимог законодавства банк в односторонньому порядку змінював умови договору.

Представник відповідача вважає, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк» не дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, що ґрунтується на правовій позиції Верховного суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц.

Єдиним доказом позивача на підтвердження видачі кредитних коштів і наявності заборгованості є розрахунки заборгованості, складені банком в односторонньому порядку, та виписка з рахунку, що не є безспірним доказом її наявності та розміру, оскільки підтвердити вказані обставини можна лише первинними документами, оформленими відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», про що також вказує Верховний Суд у постанові від 11 липня 2018 року у справі № 752/6743/16-ц, від 21 листопада 2019 року у справі № 621/74/19, у справі №200/5647/18.

Крім того, надана банком виписка викликає сумніви, оскільки за її даними відповідач вчиняв фінансові операції за допомогою кредитної картки в один і той же день у різних містах і країнах, що є неможливим.

Представник відповідача у своєму відзиві також просить суд застосувати строк позовної давності, який встановлений в один рік, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У своїй відповіді на відзив представник позивача вказав, що заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розміщені на офіційному сайті Банку, складають Договір про надання банківських послуг, в цих же документах і зафіксований зміст кредитного договору, тому, на думку позивача, до позову додані усі необхідні документи, які свідчать про факт укладання договору.

У заяві-анкеті міститься підпис відповідача про те, що він ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення, в матеріалах справи є також довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», яка підписана відповідачем, а тому він ознайомлений про поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), розмірами комісій та штрафів. Як вбачається із виписки відповідач користувався грошима, що підтверджує отримання ним кредитної картки, виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами у справі, оскільки сама банківська виписка є первинним документом, що підтверджено Переліком типових документів, затверджених наказом Мін`юсту від 12 квітня 2012 року, а розрахунок заборгованості носить інформаційний характер по факту обробки фактичного руху грошових коштів по картковому рахунку відповідача.

Що стосується зміни кредитного ліміту, то Умовами договору визначено, що Банк у будь-який момент може збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт, а підписання договору є згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. В даному випадку кредитний ліміт збільшено до 50000 грн., а відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість за тілом кредиту складає 31174,90 грн., тобто в межах наданого ліміту.

Що стосується сумнівних платіжних операцій, то позивач зазначає, оскільки операції здійснювалися за допомогою електронного платіжного засобу, а відповідач не повідомляв банк про втрату картки, тому такі операції не можуть викликати сумніви.

Позивач заперечує проти застосування строку позовної давності, оскільки він не пропущений, тому що строк дії кредитної картки встановлено до 08.2024 року, а позивач звернувся з позовом 16 липня 2022 року.

Крім того, позивач зауважив, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, а тому був обізнаний щодо умов кредитування.

Сторони в судове засідання не прибули, повідомлені про розгляд справи належним чином. Суд своєю ухвалою від 25 січня 2023 року викликав представника позивача у судове засідання для дачі особистих пояснень, проте позивач не забезпечив його участь. В матеріалах справи від представника позивача є клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому він також позов підтримує.

Представник відповідача також надала заяву про розгляд справи без участі відповідача.

Згідно з вимогами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

З матеріалів справи встановлено, що 20 липня 2011 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, отримав кредитну картку, відповідно до тарифів якої банк надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач повинен був розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, повертати його зі сплатою відсоткової ставки згідно тарифів на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, позивач вважає, що своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає договір про надання банківських послуг.

14 червня 2018 року відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (АТ КБ «ПриватБанк»).

Відповідно до Умов та Правил у випадку порушення позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти та штраф.

У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань по наданню грошових коштів для погашення заборгованості за кредитними договором та з урахуванням внесених коштів на погашення боргу, відповідно до розрахунку станом на 14 червня 2022 року існує заборгованість у розмірі 38088,07 грн., яка складається з: 31174,90 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6913,17 грн. заборгованості за простроченими відсотками.

Як вбачається з довідки відповідачу був встановлений кредитний ліміт починаючи 09.08.2011 року -300 грн, 8000 грн., збільшувався до 50000 грн. - 02.10.2018 року, в наступному зменшено до 44500 грн. -09.05.2021 року.

Також за період кредитування відповідачу видано картки Універсальна та Універсальна COLD №776503 -09.08.2011 р, № НОМЕР_1 - 23.07.2015 р,№135295 -18.08.2014 р,№ НОМЕР_2 - 04.07.2017 р,№ НОМЕР_3 - 18.07.2018 р, № НОМЕР_4 р

09 серпня 2011 року відповідач підписав погодження з умовами кредитування з використанням кредитки "Універсальна,30 днів пільгового періоду" та змістом якої визначено істотні умови договору, зокрема, розмір процентів за користування кредитом та штрафів (фіксована та відсоткова складові).

У вказаній довідці містяться тарифи банку, базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості, виходячи із розрахунку 360 днів у році) складає 3 %, погоджено 30 днів пільгового періоду, щомісячно до 25 числа сплачувати 7 % від заборгованості (але не менше 50,00 грн та не більше залишку заборгованості), пеня, штрафи фіксована складова 250 грн плюс 5 % від суми позову, комісія.

Вирішуючи питання про стягнення нарахованої Банком заборгованості по кредитному зобов`язанню, суд виходить з наступного обґрунтування, з урахуванням правової позиції, висловленої ВП ВС у справі № 342/180/17-ц.

Так, відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною, тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Як судом встановлено у анкеті-заяві позичальника від 20 липня 2011 процентна ставка не зазначена, разом з тим 09 серпня 2011 року відповідач підписав погодження з умовами кредитування з використанням кредитки "Універсальна,30 днів пільгового періоду" за змістом якої погодив істотні умови договору, зокрема, розмір процентів за користування кредитом.

Відповідно до матеріалів, відповідачем не спростовано факт ознайомлення його позивачем з умовами кредитування у день укладення кредитного договору , оформленими у вигляді довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що прострочена заборгованість за тілом кредиту у відповідача утворилася з 01 квітня 2022 року і що позивачем розраховані відсотки на прострочену заборгованість за період з 01 квітня 2022 року до 14 червня 2022 року у розмірі 6913,17 грн та таке нарахування ґрунтується на погоджених в належній формі між сторонами умовах кредитного договору.

Відповідачем наданий розрахунок не спростований та не оспорюється.

Вказані заява та довідка про умови кредитування, які підписані відповідачем, є складовими кредитного договору, укладеного між сторонами.

Із наданої виписки по картрахунку вбачається активне використання відповідачем коштів, як за допомогою картки так і шляхом переказу коштів через застосунок «Приват 24», тому посилання відповідача на несумісність деяких операцій за часом і місцем є необґрунтованими.

Крім того, суд звертає увагу на те, що за наявності встановленого в телефоні додатку «Приват 24», або завантаження електронної карти на телефон, особа може використовувати окремо як електронну картку так і пластикову картку, тому рахунком можуть користуватися дві особи в різних містах, отже посилання представника відповідача на сумнівність відомостей в виписці по рахунку не заслуговує на увагу. При цьому, суд, також враховує, що до банку з повідомленням про втрату чи викрадення картки відповідач не звертався.

Проаналізувавши надані докази суд дійшов висновку, що заперечення відповідача в частині необґрунтованості вимог і неналежних доказів позивача по отриманню і використаних коштів не знайшли свого підтвердження, доводи відповідача не виключають його зобов`язання щодо повернення кредиту.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про доведеність пред`явлених позовних вимог як в частині тіла кредиту так і в частині стягнення з відповідача нарахованої суми процентів за користування кредитом, в зв`язку з чим вони підлягають задоволенню, так як кредитні кошти фактично отримані та використані позичальником, однак в добровільному порядку позивачу не повернуті, що є порушенням грошового зобов`язання.

Щодо представленого банком і підписаного відповідачем паспорт споживчого кредиту від 03 лютого 2021 року, як підтвердження про ознайомлення з умовами кредитування, то суд не приймає це до уваги, оскільки його зміст носить ознайомчий характер і не підтверджує погодження конкретних умов кредитування щодо сплати процентів.

Таким чином, способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 (провадження № 61-14545 сво 20), при цьому відступив від висновку Верховного Суду про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом, викладений у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц (провадження № 61-13569 св 20), від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 (провадження № 61-14573 св 20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19 (провадження № 61-17707 св 19).

Щодо тверджень відповідача про пропущення строку позовної давності та вимоги застосувати строк , то необхідно зазначити, що виходячи із встановлених обставин та вимог ст.256,257,261 ЦК України, такий строк не було пропущено, останній платіж з погашення кредиту відбувся 30.12.2021 р, дія картки до 08.2024.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним і документально підтверджений судовий збір в розмірі 2481 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 279, 354-355 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_5 , останнє відоме зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк», (, МФО 305299, юридична адреса: вул. Грушевського, буд.1-Д, м. Київ, 01001), заборгованість у розмірі 38088,07 грн., яка складається з: 31174,90 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 6913,17 грн. заборгованості за простроченими відсотками , та судовий збір у сумі 2481 грн.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Рішення складено 01 грудня 2023 року.

Суддя