ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«23» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 621/1475/22

провадження № 22ц/818/13/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачка ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 грудня 2022 року в складі судді Бібіка О.В.

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2013 року шлюб між ним та відповідачкою розірвано.

Зазначив, що 08 серпня 2014 року між ним та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, від якого народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Він разом з дружиною та сином зареєстровані та проживають разом, які перебувають на його утриманні.

Вказав, що на даний час роботодавцем із ним припинено трудові відносини. Іншу роботу він не може знайти, тому аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно є для нього непосильними матеріальними втратами.

Посилався на те, що, виходячи з наявності у нього на утриманні малолітнього сина, 2016 року народження, враховуючи погіршення його матеріального стану та зміну сімейного стану, розмір аліментів, що стягуються необхідно зменшити з 1/3 частини від всіх видів його заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу).

Просив зменшити розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (справа № 2014/4005/2012) з нього на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/3 частки від всіх видів заробітку до 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття; припинити стягування аліментів на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року (справа № 2014/4005/2012); вирішити питання щодо судових витрат.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 01 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено; зменшено розмір аліментів, що стягуються на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року у справі № 2014/4005/2012 у розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття, на 1/6 частку від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справі, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що до позовної заяви не надано належних та допустимих доказів того, що з дня ухвалення рішення про стягнення аліментів змінилось матеріальне становище або стан здоров`я позивача погіршився. Навпаки його матеріальне становище покращилося, оскільки починаючи з 2012 року позивач змінив три вартісних транспортних засоби, продавши навіть той, що вони з ним придбали у шлюбі у 2008 році. У шлюбі з дружиною у 2021 році він придбав нерухоме майно квартиру в м. Зміїв. Його дружина має значний дохід. Стан його здоров`я також не погіршився. Операцію йому було проведено у 2008 році, ще до ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, а обстеження позивача не вказують на тяжкі хвороби, не звільняють його від роботи і він не перебуває на обліку у районному центрі зайнятості. Разом з тим їхній спільний син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку у невропатолога з діагнозом венозно-лікворна дистонія.

14 лютого 2023 року до суду апеляційної інстанції від позивача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони вважали судове рішення законним, а апеляційну скаргу необгрунтованою. При цьому посилалися на зміну сімейного стану позивача, оскільки від другого шлюбу у позивача народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; матеріального стану, оскільки з ним, як працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор-Друк» наказом керівника цього товариства від 01 квітня 2022 року призупинено дію трудового договору; погіршився стан його здоров`я, що пов`язано з лікуванням щитовидної залози та наявність інших хвороб.

16 лютого 2023 року до суду апеляційної інстанції в паперовому вигляді та 23 лютого 2023 року у електронному вигляді від ОСОБА_8 надійшла відповідь на відзив, оформлена як відзив на апеляційну скаргу, в якій вона зазначила, що 10 лютого 2023 року вона отримала відзив на свою апеляційну скаргу та не згодна з доводами цього відзиву. При цьому виклала фактично вимоги апеляційної скарги. Наполягала на відсутності погіршення у позивача як матеріального становища, так і стану здоров`я. Вважала, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мали значення для справи, не дослідив належним чином майновий стан позивача, не надав належної оцінки довідкам щодо стану здоров`я позивача, тому дійшов неправильного висновку щодо задоволення позову позивача.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки майнове, сімейне становище змінилося, а стан здоров`я позивача погіршився, позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11 жовтня 2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.8).

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 08 липня 2013 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 розірвано (а.с.9).

08 серпня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб, від якого народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10,11).

З довідки відділу реєстраційних послуг Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області № 18-М від 19 серпня 2022 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані наступні особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 (а.с.12).

З копії трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що наказом № 32 (К)22 від 24 січня 2022 року його прийнято на посаду керуючого дільницею в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Фактор-Друк» (а.с.38-39).

Наказом генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фактор Друк» № 1/0104 від 01 квітня 2022 року призупинено дію трудових договорів з усіма співробітниками підприємства з 01 квітня 2022 року до дня припинення/скасування воєнного стану або до першого розпорядження (а.с.13).

До суду першої інстанції ОСОБА_1 надав копії направлення № 22 від 09 квітня 2008 року до лікаря; довідку ЛКК № 974 від 15 травня 2008 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 встановлений діагноз теріотоксикоз, стан після операції; довідку про те, що ОСОБА_1 перебував на лікуванні у хірургічному відділенні з 12 березня 2008 року по 19 березня 2008 року, оперований 14 березня 2008 року; консультаційного висновку спеціаліста від 13 серпня 2021 року, в якому ОСОБА_1 встановлено діагноз кон`юнктивіт обох очей; запис лікаря від 09 листопада 2021 року про те, що у ОСОБА_1 правостороння н/часткова пневмонія, в порівнянні з 05 листопада 2021 року часткове розсмоктування (а.с.40, 41, 42, 43, 44).

З оглядової рентгенографії органів грудної клітини від 25 листопада 2021 року у ОСОБА_1 органи грудної клітини без видимої патології, рекомендована консультація терапевта (а.с.45).

З медичної карти ОСОБА_1 вбачається, що він звертався до кардіолога, сімейного лікаря, ендокринолога, здійснював ультразвукове обстеження щитоподібної залози та органів черевної порожнини.

Із письмових пояснень позивача, наданих ним до суду першої інстанції вбачається, що подальше виконання судового рішення від 15 листопада 2012 року та стягнення з нього аліментів в розмірі 1/3 на утримання старшого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шкодить інтересам молодшого сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки порушено баланс інтересів малолітньої дитини на користь старшого сина. Вказав, що в нього погіршився стан здоров`я, що пов`язано з лікуванням щитовидної залози, після операції 14 березня 2008 року в МКЛ № 17 з приводу вузлового зобу у нього в після операційному періоді розвинувся гіпореріоз з рядом гормональних збоїв. Після перенесеного у листопаді 2021 року запалення легень, йому рекомендовано полегшену працю. На даний час у нього значно погіршився зір, має складності у роботі серцево-судинної системи, через що у лютому поточного року звертався до кардіолога, а на даний час отримав направлення до спеціалістів ендокринного напрямку для визначення питання подальшого лікування.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, згідно з законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року).

Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (частина перша статті 192 СК України).

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Прожитковий мінімум на дитину в Україні дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 гривень, з 1 липня 2022 року - 2744 гривні, з 1 грудня 2022 року- 2833 гривні; а в 2023 році для дітей віком від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Матеріали справи свідчать про те, що у позивача майнове становище не погіршилося. Тимчасове безробіття заявника не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, враховуючи, що платник аліментів є працездатною людиною. Відсутні докази того, що погіршився і його стан здоров`я. Так, в матеріалах справи містяться довідки, які надані позивачем про стан його здоров`я. Однак, більшість з них за 2008 рік і такий стан здоров`я позивача був відомий під час ухвалення судового рішення в 2012 році про стягнення аліментів. Інші довідки не свідчать про погіршення стану здоров`я позивача або про тяжку хворобу, яка б не дозволяла йому працювати. Народження дитини в іншому шлюбі не дає підстави для погіршення матеріального забезпечення спільної з відповідачкою дитини, оскільки, як вбачається з змісту відзивів на апеляційну скаргу позивача та третьої особи позивач має такий матеріальній рівень життя, який дозволяє йому здійснювати оплату аліментів на спільну дитину в розмірі, визначеному судом першої інстанції за рішенням від 15 листопада 2012 року.

Аналогічні висновки викладено в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 464/3480/17-ц (провадження № 61-891св17), від 21 листопада 2018 року у справі № 465/5399/16-ц (провадження № 61-24494св18).

Таким чином, висновки суду першої інстанцій про наявність правових підстав для зменшення розміру аліментів та неспроможність відповідача сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у визначеному у судовому рішенні розмірі не є достатньо обґрунтованим. Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу сину місцевий суд належним чином не мотивував свій висновок про зменшення розміру аліментів, не провівши належну оцінку стану здоров`я та матеріального становища позивача, а також інтересів дитини.

Приймаючи до уваги, що сплата аліментів позивачем щомісячно не є надмірним тягарем для позивача, а його зменшення не відповідає інтересам дитини, враховуючи баланс інтересів дитини та матеріальних можливостей батька, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем неспроможності сплачувати щомісячно аліменти на утримання дитини у розмірі, визначеному рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 15 листопада 2012 року у справі № 2014/4005/2012.

Зважаючи на зазначені обставини, оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу задоволено, тому судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 1488,60 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 01 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1488, 60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

О.Ю. Тичкова

Повний текст постанови складено 23 лютого 2023 року.