Справа №489/6316/20
Провадження №2/487/164/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кузьменко В.В.,

за участю: секретаря судового засідання Рафальської Т.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 - адвоката Лопатишкіна Геннадія Юрійовича до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, Прокуратури Миколаївської області, Головне Управління Національної поліції про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового слідства та прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

З Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Лопатишкіна Геннадія Юрійовича до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, Прокуратури Миколаївської області, Головне Управління Національної поліції, в якій просив стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає: АДРЕСА_1 ), 270000 (двісті сімдесят тисяч) гривень 00 копійок у рахунок відшкодування моральної шкоди за час його незаконного перебування під слідством і судом.

Позов обґрунтовано тим, що 15.01.2016 року слідчим СВ Ленінського ГУНП у Миколаївській області в ЄДРДР стосовно позивача було зареєстровано кримінальне провадження №0000251 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

19.02.2016 року слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП у Миколаївській області Комар А.А. за погодженням із прокурором повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вичинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

22.02.2016 року слідчим СВ Ленінського ВП ГУНП у Миколаївській області Комар А.А. складено обвинувальний акт, затверджений прокурором Ленінського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №2, який скеровано до суду.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року ОСОБА_1 визнання невинуватим у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдано за недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення.

31.07.2019 року Миколаївський апеляційний суд постановив апеляційну скаргу прокурора залити без задоволення, а вирок а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року залишив без змін.

10.06.2020 року постановою Верховною суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду касаційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського апеляційного суду 31.07.2019 року без змін.

Таким чином, ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом із 15 січня та до моменту винесення остаточної постанови Верховного Суду України, тобто 10.06.2020 року, внаслідок чого йому завдано моральну шкоду, яка виразилась в душевних і психічних стражданнях у зв`язку з суттєвим погіршенням його становища, приниження його честі та гідності.

Обґрунтовуючи розмір завданої моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, установлених цивільним законодавством.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 02.03.2021 відкрито провадження у справі.

20.04.2021 року надійшла заява про збільшення позовних вимог.

20.04.2021 року до суду надійшов відзив від представника Миколаївської обласної прокуратури, в якому зазначається, що ОСОБА_1 має право на відшкодування за 41 місяців та 12 днів.

Від представника ГУНП в миколаївській області надійшов відзив, в якому просять відмовити в задоволені позовних вимог в повному об`ємі.

26.04.2021 року до суду надійшли пояснення представника позивача.

10.12.2021 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.

31.01.2023 року до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 19.02.2016 року повідомлено ОСОБА_1 про підозру у вичинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

22.02.2016 року складено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_1 у вичинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, який скеровано до суду.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2016 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначено покарання у вигляді 2 років обмеження волі.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 27.10.2016 року вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.06.2016 року скасовано та призначено новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року ОСОБА_1 визнання невинуватим у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та виправдано за недоведеністю вчиненням ним кримінального правопорушення.

31.07.2019 року Миколаївський апеляційний суд постановив апеляційну скаргу прокурора залити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року залишив без змін.

10.06.2020 року постановою Верховною суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду касаційну скаргу прокурора було залишено без задоволення, а ухвалу Миколаївського апеляційного суду 31.07.2019 року без змін.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами першою та другою статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини третьої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилами пункту 2 частини другої статті 1167 ЦК України якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт, то моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно з частинами першою та другою статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим законом, виникає у випадках постановлення виправдувального вироку суду.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Згідно з частинами другою, третьою статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» розмір відшкодування моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Тлумачення наведеної норми закону свідчить про те, що межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі, співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеним законодавством, за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, що є мінімальним розміром, який відповідає правилам Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди.

Аналогічний висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі № 686/23731/15-ц (провадження № 14-298цс18), від 22 квітня 2019 року в справі № 236/893/17 (провадження № 14-4цс19).

У справі, яка є предметом розгляду, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував під слідством та судом з 19.02.2016 року (з дати повідомлення про підозру) по 10.06.2020 (по дату ухвалення постанови Верховного суду суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду), тобто 51 місяць та 25 днів.

Внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивачу безперечно заподіяно моральну шкоду, право на відшкодування якої він набув на підставі виправдувального вироку Ленінського районного суду м. Миколаєва від 06.12.2018 року, залишеного без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31.07.2019 року та постанови Верховного суду колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду, якою ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 31.07.2019 року без змін.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постанові від 10.04.2019 у справі №464/3789/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання.

Порушення прав людини чи неналежне поводження із нею завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Мінімальний розмір моральної шкоди у зв`язку з безпідставним перебуванням особи під слідством і судом повинен розраховуватися із розрахунку мінімальної заробітної на час ухвалення судового рішення, йдеться також у висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.08.2021 у справі №401/2949/19.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12.07.2007).

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 6700 гривень. Виходячи з часу, протягом якого позивач перебував під слідством та судом - з 19.02.2016 по 10.06.2020, що становить 51 місяць 25 днів, гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди становить 347 283 грн. = (6700*51+5583).

Визначаючи розмір морального відшкодування, суд враховує обсяг заподіяної шкоди, глибину та тривалість моральних страждань, перебування позивача протягом тривалого часу під слідством та судом, й, виходячи із засад розумності та справедливості, доходить висновку про наявність правових підстав для стягнення моральної шкоди у розмірі 347283 грн., яка визначена з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування, та конкретних обставин справи.

Визначаючи розмір моральної шкоди саме у такому розмірі, який перевищує гарантований законодавством України мінімальний розмір шкоди станом на 2023 рік, суд, виходить з вимог виваженості та поміркованості, водночас, враховує характер і обсяг страждань, яких зазнав позивач, можливість відновлення немайнових втрат, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його життєвих і суспільних стосунках, ступінь зниження престижу, репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд зазначає, що вказаний розмір не є більшим, ніж достатній для розумного задоволення потреб позивача як особи, що має право на відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», та не призведе до його збагачення.

Керуючись статтями 3, 10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - адвоката Лопатишкіна Геннадія Юрійовича до Держави України в особі Державної Казначейської служби України, Прокуратури Миколаївської області, Головне Управління Національної поліції про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями органів досудового слідства та прокуратури - задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 347 283 грн. У рахунок відшкодування моральної шкоди за час його незаконного перебування під слідством і судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя В.В.Кузьменко