КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/907/2023
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Савіцькій Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання частково недійсним кредитного договору,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Хоменко В.С.,-

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.

Позивач просив визнати недійсною з моменту укладання договору умову оферти № 200239813, укладеної 18 грудня 2019 року, якою передбачено здійснення позичальником плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно з графіком щомісячних платежів за кредитним договором, визначеної в п. 4 паспорту споживчого кредиту як щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, яка нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі в сумі з 18 грудня 2019 року по 18 лютого 2021 року - 0 грн. 00 коп., з 19 лютого 2020 року - 1 136 грн 36 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» укладено кредитний договір оферта № 200239813, назва продукту «КОКО-КЕШ дистанційний».

Пунктом 4 паспорту споживчого кредиту передбачена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %, нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі.

Позивач вважає зазначені положення кредитного договору несправедливими, наслідком такої домовленості є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника.

Враховуючи положення ст. ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач просить визнати положення кредитного договору щодо плати за обслуговування кредиту недійсними.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншій справі.

Відмовляючи у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів виходить із того, що представником не надано належних доказів на підтвердження неможливості прибути у судове засідання.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог, враховуючи, що кредитний договір вчинено у передбаченій чинним законодавством формі, зміст правочину не суперечить законодавству та містить всі істотні умови, передбачені законом для такого виду договорів, які були погоджені сторонами, про що свідчить підписання договору позивачем.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 18 грудня 2019 року між АТ «Банк Форвард» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір оферта № 200239813.

Назва продукту: «КОКО-КЕШ дистанційний».

Сума кредиту: 28 840 грн 00 коп.

Строк кредиту: 1 462 днів, з 18.12.2019 по 18.12.2023.

Ставка по кредиту: 0,01 % річних (на строкову частину основного боргу).

Ставка по кредиту: 0,00001 % річних (на прострочену частину основного боргу).

Разова комісія: 0 грн 00 коп.

Плата за пропущення платежів: першого - 350грн., другого (підряд) - 350 грн., трьох (підряд) 400 грн., чотирьох (підряд) та кожного наступного 400 грн.

Щомісячна комісія: з 18.12.2019 по 18.02.2021 р. - 0 грн 00 коп., з 19.02.2020 р. - 1 136 грн 36 коп.

Кредитний договір № 200239813 складається з оферти № 200239813, Умов надання та обслуговування платіжних карток ПАТ «Банк Форвард» затверджених Наказом № 444 від 07.10.2019 року, паспорту споживчого кредиту, тарифів та умов по картам.

Сторонами погоджено графік платежів.

Сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, який є додатком до договору № 200239813 від 18 грудня 2019 року.

Пунктом 4 паспорту споживчого кредиту передбачено: Процентна ставка: 0,01 % річних. Тип процентної ставки: фіксована. Платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, обов`язкові для укладення договору: щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99 % нараховується щомісячно на загальну суму кредиту на день видачі.

Обґрунтовуючи поданий позов, ОСОБА_1 зазначив, що пункт 4 паспорту споживчого кредиту щодо сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості є несправедливим. Наслідком такої домовленості є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивачу, який отримавши кредит у сумі 28 480 грн має сплатити банку за додаткові та супутні послуги за обслуговування кредитної заборгованості 52 272 грн 56 коп. Враховуючи, що положення ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач вважає наявні всі підстави для визнання частково недійсним положень кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Встановлено, що паспортом споживчного кредиту який є додатком до договору № 200239813 від 18 грудня 2019 року, передбачено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи вищенаведене, положення пункту 4 кредитного договору, укладеного 18 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Банк Форвард» щодо обов'язку сплати комісії за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Визнання нікчемного правочину недійсним не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним в силу закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17).

Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 16 серпня 2022 року постановлено з неповним з`ясуванням обставин справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимога про стягнення витрат на правничу допомогу задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду ухвалено не на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Банк Форвард» про захист прав споживачів та визнання частково недійсним кредитного договору відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 20 лютого 2023 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко