КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року

м. Київ

справа №753/19764/21

провадження №22-ц/824/1862/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року у складі судді Колесника О.М.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з серпня 2014 року по січень 2015 року сторони проживали як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю.

На момент подачі позовної заяви сторони тривалий час не проживали в одному помешканні та відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині не надавав.

За викладенихобставин, просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 грудня 2021 року.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки від всіх видів заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28 вересня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах суми платежу за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 908 грн судового збору.

Не погоджуючись з указаним рішенням, 15 грудня 2022 року відповідач подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову частково та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/8 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Уважає оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Посилається на те, що розмір аліментів, стягнутий судом - 1/5 частина від усіх видів його заробітку (доходу) поставить у скрутне матеріальне становище не тільки відповідача, а і його батьків похилого віку, дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та малолітню доньку.

Наголошує на тому, що ним було надано суду копії довідок про доходи батьків ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , з яких убачається, що їх сукупний дохід з 01 лютого 2022 року по 31 липня 2022 року становить 12 434 грн, тобто 1 036 грн на одну особу в місяць, що є в рази меншим, ніж прожитковий мінімум в Україні.

Вказує на те, що його батько є пенсіонером, мати - безробітна та обоє мають ряд важких захворювань, а також на те, що стан його здоров`я не є задовільним.

24 січня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , в якому останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 274 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з чим дійшов висновку, що аліменти у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов`язок щодо утримання доньки покладається також на позивача по справі.

Висновок суду відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах закону.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом установлено, що з серпня 2014 року по січень 2015 року сторони проживали як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу.

Від спільного проживання вони мають малолітню дитину - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5), який проживає разом з матір`ю (а.с. 6; 8; 25).

Тривалий час сторони не проживають в одному помешканні, але відповідач достатньої матеріальної допомоги дитині не надає.

Вказані обставини не були спростовані під час розгляду справи та не заперечувались учасниками справи.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

У відповідності до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» - установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2 393 гривні, з 1 липня - 2 508 гривень, з 1 грудня - 2 589 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2 100 гривень, з 1 липня - 2 201 гривня, з 1 грудня - 2 272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2 618 гривень, з 1 липня - 2 744 гривні, з 1 грудня - 2 833 гривні.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Згідно частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно положень статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

При визначенні розміру аліментів 1/5 частини від сукупного доходу ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що у відповідача на утриманні є ще одна малолітня дитина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , при цьому правильно не взяв до уваги посилання відповідача на те, що на його утриманні перебувають батьки, оскільки доказів того, що вони потребують сторонньої допомоги суду не надано, крім того у них крім відповідача є ще донька, сестра відповідача, і ОСОБА_2 не довів, що пенсія батьків не забезпечує їх потреби.

Довідки від 19 серпня 2022 року №956/0219-12 та №581, видані на ім`я ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , не свідчать про незадовільний майновий стан батьків відповідача та не характеризують його, оскільки лише відображають розмір пенсії батька ОСОБА_4 та той факт, що матір відповідача не отримувала дохід протягом червня 2022 року.

Посилання ОСОБА_2 на банківську виписку по рахунку не є належним та достатнім доказом перебування батьків останнього на його утриманні, оскільки з вказаної виписки не можливо встановити для кого придбавались товари та сплачувались послуги.

До того ж, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що ОСОБА_2 на даний час є мобілізованим до лав Збройних Сил України, є інвалідом, непрацездатною особою, особою, яка має хронічні захворювання, у зв`язку з чим колегія суддів уважає, що відповідач, як батько, має можливість забезпечувати своїх малолітніх дітей у вигляді стягнення аліментів у визначеному судом першої інстанції розмірі.

При цьому, відсутність роботи (доходу) або неможливість працевлаштуватись не є підставою для звільнення батька (матері) від утримання своєї (їх) дитини (дітей), передбаченого статтями 141; 180; 182-184 СК України, які є діючими на день розгляду справи.

Таким чином, ураховуючи встановлені судом обставини щодо доходу відповідача, зважаючи на рівність обов`язку батьків по утриманню дитини, задовільний стан здоров`я відповідача та його працездатний вік, який не заважає останньому працевлаштуватися та отримувати заробітну плату, а також те, що ОСОБА_2 не є мобілізованим до лав Збройних Сил України, не є інвалідом, колегія суддів, виходячи із принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, доходить висновку, що розмір аліментів, який стягнутий судом першої інстанції, є таким, що не перевищує фінансову спроможність ОСОБА_2 .

З огляду на викладене вище, колегія суддів уважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції, в повній мірі відповідає потребам та інтересам дитини, а судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права та не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має змоги сплачувати аліменти в такому розмірі на утримання дитини не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Докази та обставини, на які посилається апелянт, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом було дотримано норми матеріального та процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що доводи, викладені в апеляційній скарзі, вже були досліджені місцевим судом та отримали належну правову оцінку, нових доводів або доказів, які б давали підстави для скасування рішення суду, скаржником не надано, колегія суддів уважає, що місцевий суд всебічно та об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Згідно статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як таке, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик