ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/344/23
Провадження № 22-ц/821/1299/23
Категорія:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Василенко Л.І., Бородійчука В.Г.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Виконавчий комітет Черкаської міської ради

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2023 року (ухваленого в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси під головуванням судді Пироженка С.А., повний текст рішення складено 26 червня 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті прийняття неправомірного рішення органом місцевого самоврядування, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

27 грудня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті прийняття неправомірного рішення органом місцевого самоврядування.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 19.11.2019 Виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

26.12.2019 року Черкаська міська рада прийняла рішення № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Вказує, що їй в КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на квартиру АДРЕСА_1 . На цьому рахунку їй проводять нарахування сум за послуги та зараховують сплачені позивачем кошти. На підставі цих рішень, вказує позивачка, вона була змушена з січня 2020 року по 02.02.2021 оплачувати рахунки КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» за послуги «Технічне обслуговування ІТП» в житловому будинку.

За період з січня 2020 року по лютий 2021 року позивачем було сплачено КПТМ «Черкаситпелокомуненерго» грошові кошти в сумі 796 грн 95 коп.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 у справі №580/2470/20, яка набрала законної сили 02.02.2021, вказані рішення Черкаської міської ради та її виконавчого комітету визнано протиправними та скасовані.

Зазначає, що незважаючи на скасування рішення, сплачені грошові кошти їй до цього часу не відшкодовані.

Позивачка вважає, що їй була завдана шкода в сумі 796,95 грн, відповідно до рішення № 1356 в розумінні положень ст. 1173, 1174 ЦК України, які передбачають певні особливості для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб.

На підставі наведеного, ОСОБА_1 просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, завдану незаконним рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 в сумі 796,95 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2023 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивовано тим, що вимоги позивача в частині стягнення сплачених нею коштів в сумі 796,95 грн. з виконавчого комітету Черкаської міської ради є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Суд також зазначив, що на момент сплати позивачем коштів на рахунок КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», рішення Виконавчого комітету Черкаської міської ради було чинним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 07 липня 2023 року через засоби поштового зв`язку, ОСОБА_1 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необгрунтованим, та таким, що не відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи, просила рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2023 року скасувати та постановити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги твердження позивача, що визнання протиправним та нечинним в судовому порядку рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради унеможливлює його застосування при встановленні тарифів на обслуговування ІТП саме з моменту його прийняття.

Також посилається на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19.

Крім того, зазначає апелянт, суд першої інстанції не застосував норми ч. 1 ст. 1173 ЦК України, де передбачено, що шкода , завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, їй завдана матеріальна шкода в розмірі фактично понесених витрат в сумі 796,95 грн, проведених фінансовою установою як оплата тарифів за обслуговування ІТП, що також підтверджує причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями та заподіяною шкодою.

Відзиви на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2019 виконавчим комітетом Черкаської міської ради прийнято рішення № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

26.12.2019 Черкаська міська рада прийняла рішення № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.02.2021 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 року № 2-5573 «Про підтвердження рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради від 19.11.2019 року № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 55 Конституції України визначено, що права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до частини першої вказаної статті, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Подібний висновок щодо застосування зазначених норм матеріального права викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 17 листопада 2020 року у справі № 686/10710/18 (провадження № 61-125св19), від 20 вересня 2021 року у справі № 686/8422/20 (провадження № 61-2846св21), від 25 жовтня 2021 року у справі № 686/27099/20 (провадження № 61-6880ск21), від 15 листопада 2021 року у справі № 686/24617/20 (провадження № 61-10922св21), від 27 жовтня 2022 року у справі № 686/20441/21 (провадження № 61-3969св22).

Відповідно до правової позиції, висловленої в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17, статті 1173 та 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох обов`язкових умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173,1174 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів справи, при прийнятті постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 02 лютого 2021 року у справі № 580/2470/20 визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради № 1356 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго» та рішення Черкаської міської ради від 26.12.2019 №2-5573 «Про встановлення тарифів на обслуговування ІТП в житлових будинках, що перебувають на балансі КПТМ «Черкаситеплокомуненерго».

Як вірно зазначено судом першої інстанції, згідно висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 805/430/18а, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням та дійшов вірного висновку, що на момент сплати позивачем коштів на рахунок КПТМ «Черкаситеплокомуненерго», рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради було чинним, тому відсутні підстави для стягнення матеріальної шкоди у визначеному позивачем розмірі.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2020 року у справі № 160/1088/19 висновки є безпідставними, оскільки предмет даної справи відрізняється від предмету, яка була предметом перегляду у касаційному порядку.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових передумов для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер і правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

У відповідності до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 258, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 червня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування шкоди, спричиненої в результаті прийняття неправомірного рішення органом місцевого самоврядування залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Л.І. Василенко

В.Г.Бородійчук