Справа № 185/1467/23
Провадження № 2/185/1289/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 березня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О. з участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві

В С Т А Н О В И В

30 січня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Позиція позивача

Позивач посилається на те, що він працював на виробничих структурних підрозділах ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з повним робочим днем у шахті, внаслідок небезпечних для здоров`я умов праці він втратив професійну працездатність.

Позивач просить стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 245000.00 грн.

Ухвалою від 03.02.2023 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Заяви та клопотання відповідача

Відповідач звернувся до суду з відзивом на позовну за заяву у якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю та з клопотанням про розгляд справи за правилами загального провадження.

За змістом статей 81, 83 ЦПК України, позивач зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Позивачем додані до позовної заяви письмові докази, що підтверджують обставини, на які він посилається у позовній заяві, а саме його роботу на підприємстві відповідача у шкідливих умовах, встановлення йому висновком МСЕК первинно втрати професійної працездатності внаслідок виробничої травми.

За змістом статті 23 Цивільного кодексу України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Позиція позивача по справі детально викладена у позовній заяві, зокрема позивачем зроблений докладний опис негативних змін у його житті, спричинених ушкодженням здоров`я, тому немає необхідності обов`язкової явки позивача у судове засідання.

Як визначено постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 210/3177/17, право працівника на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, настає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати працездатності.

Таким чином факт встановлення позивачу стійкої втрати працездатності висновком МСЕК вже є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 з 04 травня 1992 року по 28 вересня 1992 року та з 10 січня 2002 року по 13 червня 2014 року працював у різних структурних підрозділах на різних посадах у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 13 червня 2014 року його було звільнено. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою.

За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав хронічне професійне захворювання.

П. 7 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 06 листопада 2014 року, затвердженого начальником Павлоградського міськрайонного Управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області, встановлено наявність у позивача професійних захворювань:

- радикулопатія попереково-крижова, з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим синдромом, периферичним нейросудиннимсиндромом нижніх кінцівок, нейродистрофією у вигляді деформуючого артрозу, в поєднанні з періартрозом, колінних суглобів (ПФ другого ст.);

- вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок першого-другого ст. з периферичним ангіодистонічним синдромом, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФС другого ст.), деформуючим артрозом і періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого-другого ст.) та трофічними порушеннями на кистях.

П. 16 вказаного акту встановлює, що професійне захворювання виникло за таких обставин: тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого та у результаті виконання важкої фізичної праці.

Також на підприємстві відповідача з позивачем стався нещасний випадок, що підтверджується актом (спеціального) розслідування нещасного випадку (аварії) від 12 березня 2007 року та актом № 7 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 12 березня 2007 року.

Згідно з п. 6 акту розслідування комісія вирішила, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_1 вважати пов`язаним з виробництвом.

Відповідно до п. 9 акту № 7 позивачу було встановлено діагноз: забиті рани, забиття та синці обличчя. Струс головного мозку.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 грудня 2014 року серії 12 ААА № 004138 позивачу первинно-повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 30% - радикулопатія, 20% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 15% - виробнича травма.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 10 грудня 2014 року серії 10 ААГ № 017430 позивачу первинно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 листопада 2015 року серії 12 ААА № 015739 позивачу повторно визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 30% - радикулопатія, 20% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 15% - виробнича травма.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 17 листопада 2015 року серії 12 ААА № 416294 позивачу повторно встановлено третю групу інвалідності.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06 листопада 2019 року серії 12 ААА № 078448 позивачу повторно безстроково визначено ступінь втрати працездатності на рівні 65% з яких: 30% - радикулопатія, 20% - вегетативно-сенсорна полінейропатія, 15% - виробнича травма.

Згідно довідки Медико-соціальної експертної комісії від 06 листопада 2019 року серії 12 ААБ № 625109 позивачу повторно безстроково встановлено третю групу інвалідності.

Позивач має постійні скарги на стан свого здоров`я, змушений проходити лікування, що підтверджується випискою-епікризом № 4016/882 із медичної карти стаціонарного хворого та випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 16553 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого.

Відповідно до виписки-епікриз № 4016/882 із медичної карти стаціонарного хворого позивач має скарги на біль в шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в ліві кінцівки, оніміння в них, біль та оніміння в кистях, які посилюються в нічний час і після фізичного навантаження, мерзлякуватість в них, обмеження рухів і біль в плечових, ліктьових, колінних суглобах, утруднення при руках, головний біль, загальну слабкість, задишку при фізичному навантаженні, кашель сухий та мокротинням, біль в грудній клітці, зниження слуху.

У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням та вказаною травмою порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту отримання хронічного професійного захворювання та травми, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок отриманих хронічних професійних захворювань, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію.

Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди.

З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з професійним захворюванням, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130000.00 грн., що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я.

Розподіл судових витрат

Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

В частині стягнення витрат на правничу допомогу адвоката позовні вимоги задоволенню не підлягають, тому що позивачем не зазначено у позові про розмір цих витрат та не додано відповідних доказів про понесені ним витрати.

Керуючись статтями 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Задовольнити частково позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, 130000.00 гривень з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» судовий збір на користь держави в сумі 1950.00 гривень.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у Дніпровський апеляційний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

-Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля», 51400 Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Соборна, 76, .

Суддя: В. О. Головін