Справа № 177/696/22
Провадження № 2-др/177/6/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Суботіної С. А.
за участі: секретаря Ференц Я. З.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі матеріали справи за заявою представника позивача ОСОБА_1 , адвоката Павленка В.В. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та поділ майна,-
В обґрунтування заяви вказував, що рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 09.01.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, однак рішенням суду не вирішено питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.
Проте, про такі витрати представником позивача було заявлено при поданні позовної заяви до суду та надано докази в копіях, а саме: свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, ордера, договору про надання правової допомоги, квитанції про сплату вартості правової допомоги, акта приймання-передачі наданих послуг.
Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 правом на участь у судовому не скористалися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Представник ОСОБА_3 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.
Розглянувши заяву, дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед іншого, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Як слідує з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України);
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Порядок розподілу судових витрат визначено ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує обставини визначені ч. 3 ст. 141 ЦПК України.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
У разі необхідності, суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Судом встановлено, що 09.01.2023 Криворізьким районним судом Дніпропетровської області в справі № 177/696/22 ухвалено рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, вирішено питання про стягнення судового збору (а.с.121-125).
Ухвалою суду від 20.01.2023 виправлено описку в рішенні суду.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу понесених позивачем про які зазначено у позові, суд не вирішував.
За змістом ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 05.05.2022 укладено договір про надання правової допомоги (а.с.46).
Згідно з п. 1.1 цього Договору, клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання представляти інтереси клієнта у всіх державних та інших підприємствах, установах. організаціях, вести від імені клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, потерпілому, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, стягувачу або боржнику, свідку, захищати інтереси клієнта у адміністративних та кримінальних справах, в тому числі під час досудового слідства та судового розгляду, справах про адміністративне правопорушення (а.с.46).
У розділах 2 та 3 Договору визначено обов`язки клієнта та адвоката. Договір діє до повного виконання зобов`язань сторонами за договором (а.с.46).
Пунктом 4.1 Договору визначено, що за послуги, що надаються адвокатом у відповідності з умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар, остаточний розмір якого встановлюється згідно з акта приймання-передачі наданих послуг (а.с.46).
Суд вважає, що заявлений позивачем та його представником, підтверджений документально розмір витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованим, відповідає розумності, складності справи, обсягу наданих адвокатом послугам, часу витраченому ним на виконання відповідних робіт та надання послуг.
Так, послуги, пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у зв`язку із первинною консультацією, вивченням документів, збором доказів, підготовкою документів для складання позовної заяви, вивчення судової практики, складання позовної заяви, та інші дії адвоката, пов`язані із підготовкою справи до розгляду, мають бути відшкодовані Позивачу як витрати на правову допомогу, в разі підтвердження надання таких послуг, зокрема, актом приймання-передачі, що узгоджується із правовим висновком ВС у справі № 808/1849/18 від 17.12.2020.
Порядок обчислення розміру витрат на правову допомогу встановлений у самому договорі, його розмір чітко визначений актами виконаних робіт (наданих послуг), що узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19
Витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено, про що зазначено у постанові ВС від 20.09.2021 у справі № 638/3792/20.
Згідно з п. 115 рішення ЄСПЛ у справі «Бєлоусов проти України» «хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно з договірними зобов`язаннями, а тому витрати за цим гонораром є фактично понесеними». Вказаний висновок викладений також у п. 97 рішення ЄСПЛ по справі «Савін проти України».
Отже, з огляду на те, що адвокатом надано належні дока надання позивачу ОСОБА_1 у справі № 177/696/22 правничої допомоги, незалежно від наявності чи відсутності доказів їх сплати позивачем адвокату, вони підлягають розподілу між сторонами відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Суд враховує, що розмір та співмірність витрат відповідачем та його представником не заперечувалися, доказів на спростування понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, не надано, заяви про їх зменшення не подано.
Керуючись ст. ст. 133, 141, 143, 246, 270 ЦПК України, суд , -
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), 7080 (сім тисяч вісімдесят) гривень 00 копійок, у рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В іншій частині заявлених вимог відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду.
Повний текст додаткового рішення складено 17.02.2023
Суддя: