Справа № 235/5762/14-ц
Провадження № 4-с/204/13/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання Лавриненко В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі скаргу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» - Бесплемянного Юрія, на дії державного виконавця Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

13 лютого 2023 року генеральний директор ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» - Бесплемянний Ю.М., звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), боржник ОСОБА_1 , в якій прохає зняти арешт з автомобіля Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , та припинити його розшук (а. с. 1-2).

В обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2014 року у справі № 235/5762/14-ц задоволено позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0 від 10 листопада 2006 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 10 листопада 2006 року розмірі 292572 гривні 29 копійок та судові витрати. На пітставі зазначеного рішення суду ПАТ «Дельта Банк» 10 листопада 2014 року видано виконавчий лист, який ним було пред`явлено на виконання до Краматорського МВ ДВС ГТУЮ у Донецькій області в передбачений діючим законодавством термін. 13 серпня 2018 року на підставі вказаного виконавчого листа було відкрито виконавче провадження № 56954088. 11 травня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2019-03-26-000009-b від 17 квітня 2019 року, був укладений договір № 1369/К про відступлення прав вимоги, згідно з яким 11 травня 2019 року відбулася заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення банком прав вимоги за кредитним договором № 0 від 10 листлопада 2006 року, укладеними між банком та ОСОБА_1 .Також на підставі зазначеного договору ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» набуло право заставодержателя/кредитора за договорами забезпечення. Так, зокрема, для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тарасосою Ю.Г., відповідно до якого заставодавець передав банку в заставу транспортний засіб, а саме Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , 2007 року випуску. Запис про обтяження предмета застави було внесено до Дердавного реєстру обтяжень рухомого майна. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25 липня 2019 року у справі № 235/5762/14-ц змінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа, зокрема, замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» на його правонаступника ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», яка набрала законної сили 12 серпня 2019 року. 16 жовтня 2019 року на підставі вищевказаної ухвали суду державним виконавцем змінено стягувача у виконачому провадженні № 56954088. 18 вересня 2020 року державним виконавцем за вихідним № 17.13-28476/96737 було повідомлено стягувача про те, що згідно довідки МВС за боржником зареєстровано транспортний засіб

Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , кузов НОМЕР_2 , 2006 року випуску; транспортний засіб Shineray Intruder (мотоцикл), 2017 року випуску, шасі НОМЕР_4 , державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , на які виконавцем накладено арешт та оголошено в розшук. 29 липня 2021 року у виконавчому провадженні 56954088 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що транспортний засіб боржника не виявлено протягом року (п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Примусове виконання рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/5762/14-ц органом ДВС не здійснювалося. Вказано, що у зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачу ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», остання прийняла рішення змінити спосіб виконання зобов`язання за кредитним договором та, вирішити питання погашення заборгованості за кредитним договором у позасудовому порядку. Так, 15 квітня 2020 року боржник у добровільному порядку погасив заборгованість поза межами виконавчого провадження № 56954088, шляхом передачі заставного транспортного засобу у володіння кредитора/заставодержателя для майбутнього продажу на підставі акту про передачу транспортного засобу. 31 січня 2023 року ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулося до ВДВС із заявою по зняття з розшуку та скасування арешту з транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , однак вказана заява залишена без відповіді. Вказує на те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що підлягає примусовому виконанню. Натомість, в даному випадку, відсутня необхідність подальшого застосування забезпечених заходів у вигляді розшуку та арешту транспортного засобу боржника, оскільки рішення суду виконано в добровільному порядку поза межами виконавчого провадження, яке, при цьому є завершеним. Зазначає про те, що існування арешту, накладеного на транспортний засіб унеможливлює реалізацію позивачем свого права заставодержателя стосовно предмету застави, а оскільки боржник добровільно виконав свої зобов`язання та передачі заставодержателю предмет застави відповідно до акту про передачу транспортного засобу (предмета застави), необхідність розшуку авто відпала, тому прохає припинити розшук та зняти арешт з транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 .

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року у справі відкрито провадження, судове засідання призначено на 10 годину 10 хвилин 28 лютого 2023 року (а. с. 15).

У судове засідання представник скаржника не з`явився, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності (а. с. 46), в якій зазначив про те, що вимоги скарги підтримує, прохає суд її задовольнити.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги повідомлений належним чином (а. с. 41), причини неявки суду не відомі.

У судове засідання представник Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) не з`явився, про дату, місце та час розгляду скарги повідомлений належним чином (а. с. 40), причини неявки суду не відомі.

Спираючись на норми ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд розглянув скаргу за відсутності стягувача, боржника та державного виконавця.

Вивчивши скаргу, перевіривши фактичні обставини справи наданими до неї письмовими доказами, суд доходить висновку про можливість задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тавєр О.Г. від 22 серпня 2018 року, на підставі виконавчого листа № 235/5762/14-ц (2/235/2243/14) від 05 лютого 2015 року Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, яким стягнуто ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» (який замінений на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку») заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 295498 гривень 01 копійка, у виконавчому провадженні ВП № 56954088 накладено арешт на все рухоме та не рухоме майно та транспортні засоби боржника ОСОБА_1 (а. с. 4 на звороті), а постановою від 29 листопада 2019 року оголошено у розшук майно боржника Hyundai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Разом з цим, з Інформації про виконавче провадження (а. с. 4-5 та на звороті) вбачається, що 27 вересня 2021 року головним державним виконавцем Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тавєр О.Г. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (боржник чи транспортний засіб боржника не виявлені протягом року з дня оголошення в розшук).

30 січня 2023 року ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» звернулася до Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) із заявою № 49 про зняття арешта та розшуку транспортного засобу Hyundai, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , оскільки боржником виконано зобов`язання в добровільному порядку, поза межами виконавчого провадження, шляхом передачі заставного майна вищевказаного транспортного засобу (а. с. 9 та на звороті). Вказаний лист заявником було направлено на офіційну електронну адресу Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) 31 січня 2023 року об 13 годині 04 хвилини (а. с. 11).

Як вбачається з Інформації про виконавче провадження (а. с. 4-5 та на звороті), станом на 13 лютого 2023 року, розшук та арешт вищевказаного транспортного засобу боржника держаним виконавцем не знято.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приписами ст. 2 вказаного вище Закону встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з вимогами ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Приписами ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

Нормами ч. ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до вимог ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому п. 10. ч. 1 ст. 34 цього Закону.

У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; підстави, передбаченіп.п.1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку.

При цьому, приписами ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Суд враховує, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження, відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України, ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19.

Також суд враховує, що метою застосування заходів примусового виконання рішення є забезпечення реального виконання останнього.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у випадку повного виконання виконавчого документа чи у разі, якщо судове рішення, яке було підставою для видачі виконавчого листа скасовано, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження №61-18160св19).

Частиною 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п. 20 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 5112/5 від 02.04.2021 року, визначено, що у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», встановлено, що такий виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, виконавець, керуючись частиною четвертою статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виносить постанову про скасування заходів примусового виконання, здійснених під час виконання такого виконавчого документа, без винесення постанови про відновлення виконавчого провадження.

Нормами ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України встановлений принцип непорушності права власності, який також закріплений у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Так, на виконанні головного державного виконавця Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Тавєр О.Г. перебувало виконавче провадження № ВП 56954088 з примусового виконання виконавчого листа Красноармійського міськрайонного суду Донецької області № 235/5762/14-ц (2/235/2243/14) від 05 лютого 2015 року, за яким з ОСОБА_1 стягнуто на користь ПАТ «Дельта Банк» (який замінений на ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку») заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 295498 гривень 01 копійка. В даному виконавчому провадженні державним виконавцем було здійснено розшук майна боржника ОСОБА_1 , за результатами виявлення якого було накладено арешт та оголошено розшук транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Однак, не виявивши протягом року з дня оголошення у розшук транспортного засобу боржника державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу - ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» без виконання. Проте при завершенні виконавчого провадження державним виконавцем не було вжито заходів щодо зняття арешту з майна боржника. Тому, ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку» вирішило питання погашення заборгованості у позасудовому порядку, оскільки 15 квітня 2020 року ОСОБА_1 у добровільному порядку було виконано боргові зобов`язання шляхом передачі кредитору предмету застави - транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , а тому бездіяльність виконавчої служби щодо не зняття арешту та припинення розшуку транспортного засобу боржника, в тому числі за заявою стягувача, є неправомірною.

З цих підстав, у зв`язку із переконливим висновком про неправомірність бездіяльності виконавчої служби, з метою недопущення подальшого порушення конституційних майнових прав ТОВ «ФУ «Європейська факторингова компанія розвитку», з урахуванням норм ч. 2 ст. 451 ЦПК України, суд вважає за необхідне зобов`язати посадових осіб Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), зняти арешт та припинити розшук транспортного засобу Hyundai Accent, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , що були вчинені державним виконавцем у рамках завершеного виконавчого провадження № 56954088.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 260-261, 353, 447-450 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу генерального директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова установа «Європейська факторингова компанія розвитку» - Бесплемянного Юрія (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40; ) на дії державного виконавця Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (08148, Київська область, Бучанський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Соборна, буд. 105/6, а/с № 12), боржник ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) задовольнити.

Зобов`язати посадових осіб Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) зняти арешт з автомобіля Hyundai Accent, рік випуску - 2007, колір синій, тип легковий седан, кузов НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які було накладено в межах виконавчого провадження № 56954088.

Зобов`язати посадових осіб Краматорського міського відділу виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) припинити розшук автомобіля Hyundai Accent, рік випуску - 2007, колір синій, тип легковий седан, кузов НОМЕР_2 , державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , які було накладено в межах виконавчого провадження № 56954088.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня її отримання учасниками справи.

Ухвала суду набирає законної сили протягом 15 днів зо дня її підписання суддею або протягом 15 днів зо дня її отримання учасниками справи, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна