РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судового засідання Кравчук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовною заявою Сільськогосподарського приватного підприємства«Ромашка» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильний Ігор Гергійович про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про реєстрацію права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильний Ігор Гергійович про визнання недійсним договору оренди та скасування рішення про реєстрацію права користування земельною ділянкою.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що Сільськогосподарське приватне підприємство«Ромашка» (далі - СГПП «Ромашка») 15.01.2019 уклало із ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки, котра розташована на території Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Даний договір був укладений на 15 років та зареєстрований 16.06.2009 за №97. Таким чином, кінцевий строк договору оренди землі закінчується 16.06.2024.

Позивач дізнався, що ОСОБА_1 у 2020 стала новим власником даної земельної ділянки, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2-1107, виданого 22.12.2020 державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області Билень Н.П.

Також позивачу стало відомо, шо ОСОБА_1 04.02.2021 уклала із ОСОБА_2 договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, котрий зареєструвала цього ж дня.

Об`єктом договору стала земельна ділянка, котра належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності та перебуває в оренді за договором від 15.01.2009.

Таким чином, існує подвійна реєстрація права користування однієї і тієї ж самої земельної ділянки, яка на праві власності належить ОСОБА_1 .

Позивач просить визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 2,5475 га (кадастровий номер :07:001:0839), що розташована на території Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області. Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 56462633 від 04.02.2021) прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, однак подали заяву в якій просять розгляд справи проводити у їхній відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання подала заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним був повідомлений про час, дату, місце судового розгляду, не повідомив про поважну причину не прибуття, не подавав заяв про відкладення судового розгляду, а тому суд проводить розгляд справи за його відсутності.

Третя особа приватний нотаріус Дильний І.Г. в судове засідання не з`явився, не повідомив про поважну причину не прибуття, не подавав заяв про відкладення судового розгляду, а тому суд проводить розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши і оцінивши всі докази в сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 15.12.2009 СГПП "Ромашка" уклало із ОСОБА_3 договір оренди земельної ділянки, площею 2,55 га, котра знаходиться на території Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

На день укладення договору, дана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 027614.

Земельна ділянка передана позивачу у користування відповідно до акту приймання-передачі від 15.03.2009.

Відповідно до п. 8 договору оренди землі від 15.01.2009 договір укладено строком на 15 років.

Згідно із п. 43 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Вказаний договір оренди землі був зареєстрований, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.06.2009 за № 97.

Оскільки договір був зареєстрований 16.06.2009, а тому він набрав чинності 16.06.2009.

Беручи до уваги, що договір укладений на 15 років, набрав чинності 16.06.2009, а тому строк договору оренди землі закінчується 16.06.2024.

Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.12.2020 №2-1107 встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем земельної ділянки площею 2,5475 га, котра належала ОСОБА_3 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ВЛ № 027614 та є предметом договору оренди землі від 15.01.2009.

04.02.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 також укладено договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, площею 2,5475 га з кадастровим номером :07:001:0839, що розташована на території Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Із даного договору вбачається, що предметом договору є та сама ж земельна ділянка, котра передана у користування позивачу на підставі договору оренди землі від 15.01.2009.

Даний укладено строком на 50 років з дати його державної реєстрації.

Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.02.2021, номер запису про інше речове право 40407832, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Застосовані норми права та мотиви суду.

Відповідно до статті 396 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, в тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, а згідно із статтею 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно із частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), зокрема, шляхом визнання угоди недійсною.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 14 цього Закону встановлено, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковий для виконання сторонами.

З положень частин 1 та 3 ст. 203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною першою ст. 215 цього Кодексу встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

На період укладення договору оренди земельної ділянки від 23.12.2010 року діяло два нормативних акти, відповідно до яких і проводилась державна реєстрація договорів оренди землі, а саме: Порядок державної реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою КМУ від 25.12.1998 року № 2073, який втратив чинність 05.08.2011 року, та Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель, затверджений наказом Держкомзему України від 02.07.2003 року № 174, який втратив чинність 20.08.2012 року.

Аналізуючи вказані нормативні акти, матеріали справи, суд приходить до висновку, що державна реєстрація договору оренди землі, укладеного між позивачем СГПП «Ромашка» та ОСОБА_3 15.01.2009, здійснена у відповідності до чинного на період її проведення законодавства.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація договору оренди, його зміни та розірвання здійснюється відповідним органом за зверненням осіб з наданням відповідних документів, які є підставою для такої реєстрації (договір, судове рішення).

За змістом ст.6 ч.5 Закону України «Про оренду землі» право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації. Після державної реєстрації укладеного договору оренди землі він набирає чинності. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права оренди земельних ділянок на підставі договору, а підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх умов договору, підписання спірного договору за викладеними у ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін.

Частиною 1 статті 210 ЦК України визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно з ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації.

Припинення договору оренди відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» може бути тільки шляхом його розірвання за погодженням сторін.

Згідно зі ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється у такій самій формі, що і договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах визначених договором.

Судом встановлено, що договір оренди землі укладений 15.01.2009 між СГПП «Ромашка» та ОСОБА_3 не змінювався та не розривався, тобто не припинив свою дію. Державна реєстрація припинення права оренди позивача за договором оренди земельної ділянки від 15.01.2009 не здійснювалась, укладений 15.01.2009 договір оренди земельної ділянки не визнаний недійсним, а здійснена державна реєстрація цього договору 16.01.2009 не скасована та є чинною.

Із наведеного вбачається, що договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 04.02.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час дії договору оренди землі від 15.01.2009 укладеного між ОСОБА_3 та СГПП «Ромашка», який не припинив свою дію та без врахування пріоритетного права позивача на його продовження чи укладання, тому не відповідає вимогам чинного законодавства.

Також із свідоцтва про право на спадщину за законом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті ОСОБА_1 успадкувала спірну земельну ділянку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Зазначене також випливає і з вимог ч. 1 ст. 770 ЦК України, згідно з якою у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця.

Із змісту договору оренди землі від 15.01.2009 укладеного між ОСОБА_3 та СГПП «Ромашка» вбачається, що у ньому не передбачено припинення цього договору у зв`язку із смертю власника земельної ділянки.

За таких обставин, смерть ОСОБА_3 не є підставою припинення договору оренди землі укладеного 15.01.2009 між ОСОБА_3 та СГПП «Ромашка».

Оскільки ОСОБА_1 успадкувала дану земельну ділянку, тому до неї перейшли права та обов`язки орендодавця за договором оренди укладеного 15.01.2009 між ОСОБА_3 та СГПП «Ромашка».

Пунктами 1 та 3 частини 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Державний реєстратор під час проведення реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником.

З наведеного вбачається, що державний реєстратор як суб`єкт владних повноважень, з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку та уникнення подвійної реєстрації зобов`язаний запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, що здійснювали таку реєстрацію до 01 січня 2013 року.

Однак державним реєстратором належним чином не перевірено у органах, що до 01.01.2013 здійснювали державну реєстрацію права оренди, чи проводилась державна реєстрація право оренди на спірну земельну ділянку.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що саме через неналежне виконання державним реєстратором його обов`язків факт існування реєстрації права "первісного" орендаря (СГГП «Ромашка») на користування цією ж ділянкою залишився поза увагою державного реєстратора, що призвело до подвійної державної реєстрації права оренди на одну земельну ділянку.

Одночасне існування державної реєстрації кількох прав користування (емітевзис та оренди) на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно, є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача, як орендаря, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно та не припинялося.

Таким чином, суд приходить до висновку, що одночасне існування державної реєстрації кількох прав користування на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону, який спрямований на забезпечення та захист державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря за договором оренди землі від 15.01.2009, що є чинним на даний час.

Внаслідок укладення договору емфітевзису було порушено право позивача на користування спірною земельною ділянкою, яке виникло та існує на підставі раніше вчиненого договору оренди землі.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду № 574/895/18-ц від 25 липня 2019 року.

За таких обставин, враховуючи також визнання відповідачем ОСОБА_1 позову, суд вважає, що договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб від 04.02.2021, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :07:001:0839 необхідно визнати недійсним з підстав, передбачених ч.1 ст. 203, 215 ЦК України.

Вирішуючи вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 56462633 від 04.02.2021) прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г. на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Таким чином, з аналізу наведеної норми Закону вбачається, що ефективним способом захисту порушених прав та інтересів позивача є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсним чи скасування документів на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватись одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідлно до законодавства.

Скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення особою, за якою зареєстровано право користування щодо того самого нерухомого майна.

Позовна вимога про скасування державної реєстрації права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб є похідною від позовної вимоги про визнання недійсним договору емфітевзису, оскільки підставою для державної реєстрації речового права був оспорюваний договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, котрий визнаняий судом недійсним.

Оскільки судом визнано недійсним договір емфітевзису, на підставі якого проведено державну реєстрацію права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб, а тому суд приходить до висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер 56462633 від 04.02.2021), прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильним І.Г.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним договір про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 04.02.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо земельної ділянки площею 2,5475 га, кадастровий номер :07:001:0839, що розташована на території Березовичівської сільської ради Володимир-Волинського району Волинської області.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 56462633 від 04.02.2021, прийняте приватним нотаріусом Володимир-Волинського нотаріального округу Волинської області Дильним Ігорем Георгійовичем на підставі договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в користь Сільськогосподарського приватного підприємства«Ромашка» по 2270 грн з кожного судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складений 20.02.2023.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А Каліщук