Справа № 336/8543/23
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

21 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щаслива О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя зі означеною заявою.

При вирішенні питання про відкриття провадження суддя виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 5, ч.2 ст. 22 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 4 цього Кодексу передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Нормами Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що особа може звернутись за захистом своїх прав в порядку позовного, окремого чи наказового судочинства. Форма звернення до суду повинна відповідати певній главі цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна»

У порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Однак, подана заява не відповідає вищевказаним вимогам, виходячи з наступного.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач, якими можуть бути фізи-чні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК).

Згідно пункту 2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

В порушення вищевказаних вимог закону, позивач звертаючись з вимогами до суду не зазначив сторону по справі, тобто належного відповідача.

Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Однак, такі відомості в матеріалах справи відсутні.

Крім того позивачем не виконано вимог п.п. 8, 9, 10 ч.3 ст.175 ЦПК України, а саме: не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; в позовній заяві відсутні попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи та підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав

Згідно ст. 175 ЦПК України в позовній заяві має бути викладений зміст позовних вимог, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

Однак на противагу вимогам ст. 175 ЦПК України, позивачем взагалі не вказано, яке саме обтяження (арешт) необхідно скасувати (реєстраційний номер обтяження, дата та інші відомості необхідні для його скасування, вимоги щодо його виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна не заявлені, що само по собі невілює рішення про знаття арешту та його подальше виконання.

З урахуванням викладеного суддя позбавлена можливості відкрити провадження в справі, означені недоліки слід усунути шляхом зазначення належного відповідача, наданням документів на підтвердження права особи на звернення з таким позовом до суду та уточнити вимоги в частині відповідних критеріїв щодо скасування арешту.

Згідно ст. 185 ЦПК України позовна заява, подана без додержання викладених в ст. ст.175, 177 ЦПК України вимог, підлягає залишенню без руху, позивачу треба надати строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення йому ухвали.

Керуючись ст. ст. 175,177, 185, 353 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків не більше п`яти днів з дня вручення йому ухвали.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України у встановлений строк, звернення (позов) вважатиметься неподаним і буде йому повернено.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива