ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 641/2593/21 Номер провадження 22-ц/814/777/23Головуючий у 1-й інстанції Маньковська О.О. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Триголова В.М.

суддів: Дорош А.Ы. , Лобова О.А.

секретар: Боштенко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м.Харкова від 19 серпня 2021 року , ухваленого у складі головуючого судді Маньковської О.О., по справі за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Міжнародного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м.Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко Анни Олегівни , стягувач: Приватне акціонерне товариство «Універсал Банк» та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко Анни Олегівни, стягувач: Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» та зобов`язання вчинити певні дії, яку в подальшому уточнив.

Скарга мотивована тим, що 05 січня 2021 року при отриманні пенсії йому стало відомо, що з нарахованої йому пенсії стягують відрахування в розмірі 20%. Звернувшись до Головного управління Пенсійного фонду МВС України в Харківській області він дізнався, що стягнення проводиться на підставі постанови старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко А.О. про звернення стягнення на пенсію, яку винесено 10 грудня 2020 року ВИ № 21457510.

Зазначив, що він не отримував ані постанову про відкриття виконавчого провадження, ані постанову про звернення стягнення на пенсію та які він отримав після відповідного звернення лише 24 березня 2021 року.

Вказав, що 13 січня 2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова винесено судовий наказ у справі № 2н-9 2010, за яким з нього на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № СБ87666 від 12 вересня 2008 року в сумі 23 666,58 грн, судовий збір в сумі 118,30 грн, за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - 30,00 грн, а всього 23 814,88 грн. Судовий наказ набрав чинності 27 січня 2010 року, а виданий 03 вересня 2010 року.

Посилався на те, що 14 вересня 2010 року старшим державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 21457510, копію якої він не отримав. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний був після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження провести всі виконавчі дії, які покладені на нього в термін 6 місяців, тобто до 14 березня 2011 року.

Однак, з моменту отримання судового наказу стягувачем 03 вересня 2010 року, винесення постанови про відкриття виконавчого провадження 14 вересня 2010 року і до моменту винесення постанови про стягнення звернення на заробітну плату, пенсію, стипендію - 10 грудня 2020 року пройшло 10 років З місяця 7 днів.

Зазначив, що вперше він подав скаргу на дії державного виконавця 30 березня 2021 року, однак ухвалою суду від 05 квітня 2021 року її повернуто без розгляду.

Просив поновити строк на оскарження дії старшого державного виконавця Ткаченко А.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції; визнати дії старшого державного виконавця Ткаченко А.О Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - неправомірними; зобов`язати старшого державного виконавця Ткаченко А.О. Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - скасувати постанову про відкриття провадження у виконавчому провадженні та постанову про звернення стягнення на пенсію; стягнути з Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судові витрати за правову допомогу - 5000,00 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2021 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 - відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, винести постанову про задоволення його скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що законодавець встановлює чіткі терміни, протягом яких державним виконавцем повинні бути проведені виконавчі дії, передбачені Законом, для того чи іншого виконавчого документа, слід звернути увагу на початок та кінець обчислення строків здійснення виконавчих проваджень. Вказав, що державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дп з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

05 жовтня 2021 року до суду апеляційної інстанції від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вважав ухвалу суду законною, а апеляційну скаргу не обгрунтованою. При цьому зазначив, що законодавством у сфері примусового виконання рішення встановлений найвищий пріоритет прав стягувана у виконавчому провадженні у порівнянні з колом прав боржника. Вказав, що за дорученням начальника відділу № 72 від 18 червня 2020 року виконавче провадження № 21457510 було передано старшому державному виконавцю відділу Ткаченко А.О. та в подальшому нею здійснювались відповідні виконавчі дії, зокрема винесено постанову від 10 грудня 2020 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до виконання. Посилався на те, що строк вчинення державним виконавцем виконавчих дій у повному обсязі у термін 6 місяців передбачено для отримання винагороди.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду без змін.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 13 січня 2010 року Комінтернівським районним судом м. Харкова видано судовий наказ № 2н-9 2010 року, за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № СБ87666 від 12 серпня 2008 року в розмірі 23 666,58 грн, а також сплачений судовий збір в розмірі 118,30 грн та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду цивільних справи в розмірі 30,00 грн, а всього 23 814,88 грн.

Даний судовий наказ набрав чинності 27 січня 2010 року, а виданий стягувану 03 вересня 2010 року (а.с.11-12, 37-38).

Постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Косіцька Л.В. ВП № 21457510 від 14 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н-9, виданого 03 вересня 201 року Комінтернівським районним судом м. Харкова. Копію постанови направлено на адресу боржника на адресу, яка зазначена у виконавчому документі (а.с.14- 15,45,46-47).

01 жовтня 2010 року старшим державним виконавцем Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Косіцькою Л.В. складено акт державного виконавця, яким встановлено, що при виході державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1 для перевірки майнового стану боржника мешканців квартири вдома не було, перевірити майновий стан не було можливо, залишений виклик-попередження у двері (а.с.50,51).

Постановою старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ткаченко А.О. ВП № 21457510 від 10 грудня 2020 року звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у ГУПФУ у Харківській області. Здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувана в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу 26 365,36 грн. Копію постанови направлено на адресу боржника на адресу, яка зазначена у виконавчому документі (а.с.16-17, 54-55).

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку (стаття 129-1 Конституції України).

Основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Принцип обов`язковості судових рішень конкретизовано у статті 18 ЦПК України: судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України і Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (рішення ЄСПЛ у справі «Хорнсбі проти Греції» («НогпзЬу V. Огеесе») від 19 березня 1997 року (п. 40). У рішенні ЄСПЛ у справі «Войтенко проти України» («Уоуіепко V. ІЛсгаіпе») від 29 червня 2004 року суд нагадує свою практику, що неможливість для заявника домогтися виконання судового рішення, винесеного на його чи її користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, що викладене у першому реченні пункту першого статгі 1 Першого Протоколу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у м`ежах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Виконавчий лист, судовий наказ, ухвала мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, копія постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного дня надсилається стягувану, боржнику та органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувану та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що законодавством України передбачено надіслання копій постанов виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику саме за адресою, зазначеною у виконавчому листі.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 06 квітня 2020 року у справі № 161/11434/17 (провадження № 61-597св19).

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-УИІ, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20), від 26 липня 2021 року у справі № 757/33710/14-ц (провадження № 61-6879св21), від 11 серпня 2021 року у справі № 619/4981/13-ц (провадження № 61-18721св20).

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 державним виконавцем було направлено копію про відкриття виконавчого провадження ВП № 21457510 від 14 вересня 2010 року, таким чином боржник повідомлений про початок примусового виконання судового наказу.

У зв`язку з чим твердження ОСОБА_1 про те, що він не отримував копії постанови про відкриття виконавчого провадження колегія суддів вважає необгрунтованими.

Погоджується колегія суддів з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог ОСОБА_1 про визнання дії старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ткаченко А.О. - неправомірними, виходячи з наступного.

Статтею 25 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, передбачено, що державний виконавець здійснює виконавчі дії по виконанню рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 40-1 цього Закону.

Державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії по виконанню рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а по виконанню рішення немайнового характеру - у двомісячний строк. Строки здійснення виконавчого провадження не поширюються на час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження та на період реалізації арештованого майна боржника.

Як вбачається з матеріалів справи постановою старшого державного виконавця Комінтернівського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Косіцька Л.В. ВП № 21457510 від 14 вересня 2010 року відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу № 2н-9, виданого 03 вересня 201 року Комінтернівським районним судом м. Харкова.

З копії виконавчого провадження № 21457510 вбачається, що державним виконавцем Косіцькою Л.В. здійснено наступні виконавчі дії: постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 21457510 від 14 вересня 2010 року накладено арешт на все майно боржника та внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна; направлено запит до адресно- довідкового бюро Управління МВС України в Харківській області; здійснено вихід за адресою фактичного місця проживання боржника, про що складено акт державного виконавця та залишено виклик-попередження.

З пояснень старшого державного виконавця Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Основ`янському та Слобідському районах м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Ткаченко А.О. та матеріалів справи вбачається, що до вказаного державного виконавця дане виконавче провадження № 21457510 передано на виконання лише в червні 2020 року, яка в подальшому здійснювала виконавчі дії, зокрема винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10 грудня 2020 року.

Виходячи з викладеного, колегія суддів погоджується з правильним висновком суду першої інстанції про те, що з моменту відкриття виконавчого провадження, тобто з 14 вересня 2010 року, державний виконавець Косіцька Л.В. була зобов`язана провести відповідні виконавчі дії та закінчити їх до 14 березня 2011 року, однак цього не зробила.

Проте, в провадження державного виконавця Ткаченко А.О. виконавче провадження № 21457510 передано лише в червні 2020 року та нею не було порушено відповідного строку на вчинення виконавчих дій, починаючи з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, тому вимоги ОСОБА_1 в частині визнання її дій незаконними задоволенню не підлягають.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, закінчення якого пов`язується із закінченням виконавчого провадження, відповідно до пункту 6 частини першої статті 49 Закону № 606-ХІУ, в редакції від 08 березня 2011 року, не є шестимісячним строком, встановленим частиною другою статті 30 вказаного Закону для проведення державним виконавцем виконавчих дій.

При цьому невчинення державним виконавцем виконавчих дій впродовж шести місяців після відкриття виконавчого провадження може бути підставою для оскарження такої бездіяльності державного виконавця, та не вказує на автоматичне виникнення у державного виконавця обов`язку приймати рішення про закінчення виконавчого провадження.

Отже, доводи, наведені в обґрунтування апеляційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявником норм матеріального та процесуального права, були предметом дослідження у суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка грунтується на вимогах закону, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.І ст.374, ст.375, ст.ст.381-384, 389 ЦПК

П О С ТА Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19 серпня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов