ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Чернівці Справа № 715/2838/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Перепелюк І.Б.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за заявою ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

Рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду в сумі 163 725 грн та 15 000 грн моральної шкоди, а також 2 479,25 грн у відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 14 000 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діяв адвокат Іліє П.М., задоволено. Рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 07 квітня 2021 року та додаткове рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26 квітня 2021 року скасовано.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 3717,10 грн та витрати за надання правової допомоги в сумі 8000 грн.

02 січня 2023 року ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав до суду апеляційної інстанції заяву про перегляд вказаної постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 квітня 2021 року за нововиявленими обставинами.

Провадження №88-ц/822/1/23

В обґрунтування заяви вказує, що після постановлення зазначеного рішення суду до нього звернулася ОСОБА_4 , яка письмово повідомила про обставини, які є істотними для справи, і які не були і не могли бути відомими під час розгляду справи, а саме те, що ОСОБА_2 зніс житловий будинок де народився і проживав позивач ОСОБА_1 , відповідач сам особисто організував та брав участь у знесенні спірного будинку, а покази свідків не відповідають дійсності.

За наведеного вважає, що зазначена обставина є суттєвою та істотною для правильного вирішення спору.

Відзиву на заяву про перегляд постанови від 07.07.2021 року до суду апеляційної інстанції не надходило.

За результатами розгляду заяви колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що належних та допустимих доказів, які б дали суду стверджувати, що відповідач ОСОБА_2 вчинив умисні дії щодо знищення майна ОСОБА_1 , та існує причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та знищенням майна позивача по справі не надано.

Суд апеляційної інстанції також вказав, що «…постанова про закриття кримінального провадження не свідчить про наявність цивільного правопорушення як «протиправність діянь» з боку відповідача, так як в матеріалах справи відсутність будь-які належні докази, які б свідчили про час, місце і спосіб знесення будинку позивача. Не знайшло свого підтвердження і наявність причинного зв`язку між протиправними діями і наслідками, завданими збитками, оскільки відсутні будь-які належні докази, що саме діями відповідача спричинено позивачу матеріальну шкоду.

Обґрунтованими та підставними є доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що за недоведеністю протиправних дій з боку відповідача і причинного зв`язку між діями і наслідками, неможливо встановити наявність вини, відсутність якої повинна доказувати особа, яка вчинила протиправні дії.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що заподіювачем шкоди є відповідач і про наявність в його діях вини без наявності належних та достовірних доказів…».

Відповідно до ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Відповідно до п.п.3, 4, 6 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30.03.2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» (що регулює схожі за своїм змістом правовідносини), нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 ч.2 ст.361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язкиосіб, які беруть участь у справі. Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення),спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами. Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги (зокрема, погіршення майнового стану відповідача після ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів).

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364ЦПК. Судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 ЦПК, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку або Верховним Судом України, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 361 ЦПК, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Також, із практики ЄСПЛ вбачається наступне. Суд повторює, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (див. рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Ця справа стосується рішення щодо нового розгляду справи, провадження у якій було закінчено остаточним рішенням, у зв`язку з нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), №. 69529/01, пп. 27-28, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), № 19960/04, п. 46). Однак, Суд повинен визначити, чи була така процедура застосована у спосіб, сумісний зі статтею 6Конвенції.» (вказане є цитатою рішення ЄСПЛ у справі «Желтяков проти України» (заява №4994/04) від 9.06.2011 року)».

У контексті принципу правової визначеності судове рішення, що набуло чинності, має бути остаточним і може бути переглянуте лише у виняткових випадках з підстав об`єктивного, а не суб`єктивного характеру і у порядку, визначеному процесуальним законом. Особливо слід підкреслити, що жодна зі сторін не може вимагати перегляду остаточного судового акта тільки з метою проведення повторного слухання та отримання нового рішення. Так, у справі «Науменко проти України» ЄСПЛ прямо посилається на принцип правової визначеності щодо остаточності судового рішення, недопустимості повторного розгляду вже раз вирішеної справи у контексті того, що жодна сторона не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення тільки з метою нового слухання і вирішення справи. Повноваження судів вищої ланки переглядати рішення повинні використовуватися для виправлення судових помилок у здійсненні правосуддя, а не заміни рішень. Відхилення від цього принципу можливе тільки тоді, коли воно спричинено незалежними і непереборними обставинами.

Таким чином, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 19/028-10/13 від 30 червня 2020 року).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18).

Як вбачається з тексту заяви про перегляд судового рішення представник заявника критикує судове рішення - постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року та опосередковано стверджує про її незаконність та постановлення правильного рішення у справі, однак в касаційному порядку її не оскаржував. Фактично пропонує дослідити та дати оцінку новому доказу та переоцінити на користь його клієнта вже досліджені по справі докази, яким дана оцінка та яка викладена в зазначеній постанові суду апеляційної інстанції.

Посилання заявника як на нововиявлену обставину, а саме покази свідка ОСОБА_4 , яка стверджує, що відповідач у цій справі зніс будинок, де раніше проживали батьки позивача, не є нововиявленою обставиною, а новим доказом, який не був дослідженим під час попереднього розгляду справи.

У постанові апеляційного суду, яку просить переглянути заявник, зазначено, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є те, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про те, що заподіювачем шкоди є відповідач і про наявність в його діях вини без наявності належних та достовірних доказів

Змагальність сторін і диспозитивність цивільного судочинства є одними з основних засад (принципів) останнього (пункти 4 і 5 частини третьої статті 2, частина перша статті 12 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як на підставі доказів, поданих учасниками справи (частина перша статті 13 ЦПК України).

Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами.

Заява ОСОБА_3 не містить посилань на будь-які нововиявлені обставини, а містить у собі доводи незгоди із судовим рішенням апеляційного суду та вимоги здійснити оцінку нового доказу, який, на думку заявника, буде підставою для постановлення законного рішення, що не може бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів вважає, що заявниками не було наведено жодної обставини, яка може вважатися нововиявленою у цій справі і може бути підставою для перегляду постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року за процедурою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, доводи заявника, на які він посилаються, як на нововиявлені обставини, не відносяться до таких у розумінні ст.423 ЦПК України, а тому підстави для перегляду і скасування постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відсутні.

Пунктом 1 ч.3 та ч.4 ст.429 ЦПК України передбачено, що за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.

У разі відмови у задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Таким чином, у задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року слід відмовити, оскільки її задоволення суперечило б засадам цивільного судочинства, що в свою чергу призвело б до порушення принципу правової визначеності та підміни стадії касаційного перегляду стадією перегляду ухваленої у справі постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами.

Виходячи з положень п.1 ч.3 ст.429 ЦПК України, постанову Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст.389, 423, 429 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , про перегляд постанови Чернівецького апеляційного суду від 07 липня 2021 року за нововиявленими обставинами та залишити цю постанову в силі.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Лисак І.Н.

Судді: Височанська Н.К.

Перепелюк І.Б.