№ 207/3483/22
№ 2/207/269/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Подобєд О.К.

при секретарі Пильовій І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20 серпня 2014 року вона прийнята на посаду робочої виробничих лазень 4 розряду ТОВ «Текс-К», що підтверджується копією трудової книжки. 16.06.2022 року вона звільнилась за власним бажанням, однак на день звільнення відповідач не виплатив їй заробітну плату в повному обсязі, а також не сплатив компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. Відповідно до довідки відповідача, її заробітна плата становила: - за грудень 2021 року - 10125,66 грн.; - за січень 2022 року - 9395,21 грн.; - за лютий 2022 року - 10839,45 грн.; - за червень 2022 року - 18100,41 грн. Також, до позовної заяви додано копію виписки з банківського рахунку, з якої вбачається, що остання виплата заробітної плати відповідачем мала місце 23.02.2022 року та було сплачено 4075,58 грн. за грудень 2021 року. Станом на 28 листопада 2022 року виплат заробітної плати за подальші місяці сплачено не було. Таким чином, заборгованість з виплати заробітної плати становить: за грудень 2021 року - 6050,08 грн. (10125,66 грн. - 4075,58 грн.); за січень 2022 року - 9395,21 грн.; за лютий 2022 року - 10839,45 грн.; за червень 2022 року - 18100,41 грн., а разом 44385,15 грн. Відповідно до наказу № 14-К від 16.06.2022 року про припинення трудового договору, кількість невикористаних днів щорічної відпустки становить 51 календарний день. Оскільки вона звільнилась у червні 2022 року, рахувати необхідно з червня 2021 по травень 2022 року. В березні, квітні та травні 2022 року підприємство не працювало, тому заробітна плата за цей період не нараховувалася. Відповідно до довідки, заробітна плата за останні 12 місяців становить: червень 2021 року - 10871,02 грн., робочих днів у місяці - 20 днів; липень 2021 року - 11021,33 грн. - 22 дні; серпень 2021 року - 10441,41 грн.-21 день; вересень 2021 року - 10338,49 грн. - 22 дні; жовтень 2021 року - 11102,22 грн. - 20 днів; листопад 2021 року - 10272,41 грн. - 22 дні; грудень 2021 року 10125,66 грн. - 22 дні; січень 2022 року - 9395,21 грн. - 19 днів; лютий 2022 року - 10839,45 грн. - 20 днів; березень 2022 року - 0 грн. - 0 днів; квітень 2022 року - 0 грн. - 0 днів; травень 2022 року - 0 грн. - 0 днів. Середня заробітна плата для обчислення компенсації за невикористану відпустку становить: 94407,2 грн. / 188 днів = 502,17 грн./день. Таким чином, компенсація за невикористану відпустку становить 25610,67 грн. (502,17 грн./день * 51 день). Також просить стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві на позов. Зазначив, що відповідно до довідки ТОВ «Текс-К» від 05.02.2023 року №ТК000000009 загальна заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 32740,40 грн., а відповідно до розрахунку при звільненні №ТК000000012 від 16.06.2022 року, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки за період з 01.06.2021р. по 31.05.2022р. за 44 календарних днів становить 15616,04 грн. Таким чином, загальна заборгованість по заробітній платі перед позивачем становить 32740,40 грн., заборгованість з компенсації невикористаних днів щорічної відпустки становить 15616,04 грн., а всього 48356,44 грн.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст. 80 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно до ч.3 ст.43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Статтею 2 Кодексу законів про працю України передбачено, що право громадян України на працю, - тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, - включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює з 20 серпня 2014 року (наказ про прийняття №52-к від 20.08.2014) в ТОВ «Текс-К» на посаді робочої виробничих лазень 4 розряду, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.7).

16 червня 2022 року ОСОБА_1 була звільнена за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією наказу №14-к від 15.06.2022 року (а.с.8).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Як встановлено судом, на день звільнення позивачки, відповідач не виплатив заробітну плату в повному обсязі, а також не сплатив компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки.

Відповідно до Розділу II «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженої Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки.

Згідно довідки ТОВ «Текс-К» від 05.02.2023 року №ТК000000009, загальна заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 32740,40 грн., а відповідно до розрахунку при звільненні №ТК000000012 від 16.06.2022 року, компенсація за невикористані дні щорічної відпустки ОСОБА_1 за період з 01.06.2021 року по 31.05.2022 року за 44 календарних днів становить 15616,04 грн.

Таким чином, загальна заборгованість відповідача по заробітній платі перед ОСОБА_1 становить 32740,40 грн., заборгованість з компенсації невикористаних днів щорічної відпустки становить 15616,04 грн., а всього 48356,44 грн.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши пояснення сторін та те, що представник відповідача позовні вимог визнав частково, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості, справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно положень ч.1, ч.2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Судом встановлено, що 25.11.2022 року між адвокатом Деміновим О.І. та Дьяковою Н.І. було укладено Договір № 1-25.11/22 про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, вартість якої зазначено в Акті виконаних робіт №2 від 05.12.2022 року. Крім того, матеріали справи містять копію квитанції від 25.11.2022 року про сплату послуг адвоката на загальну суму 2000,00 грн. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог в рівних частках.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81, 141, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані дні щорічної відпустки задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість з невиплаченої заробітної плати у розмірі 32740 (тридцять дві тисячі сімсот сорок) гривень 40 копійок, компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 15616 (п`ятнадцять тисяч шістсот шістнадцять) гривень 04 копійки.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» () на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Текс-К» () на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 копійок.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 03 березня 2023 року.

Суддя Подобєд О.К.