Провадження № 2-зз/201/93/23
УХВАЛА

16 листопада 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участі секретаря - Покопцевої Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Боровик Людмили Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову, прийнятих ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10.07.2006р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про відшкодування шкоди.

Ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. були вжиті заходи забезпечення позову та накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.№108 том №1).

Заочним рішенням від 10.01.2008р. позовні вимоги ОСОБА_2 були задоволені та стягнуто з ОСОБА_3 матеріальну шкоду (а.с.№116 том № 1).

11.02.2008р. заочне рішення від 10.01.2008р. скасовано та при новому розгляді рішенням суду від 18.09.2008р. позовні вимоги були задоволені в повному обсязі (а.с.№130 том № 1).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24.03.2009р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 18.09.2008р. скасоване та справа повернута на новий розгляд (а.с.№182 том № 1).

Ухвалою суду від 18.04.2011р., яка скасована ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.06.2011р., позовна заява ОСОБА_2 залишена без розгляду (а.с.№5, 30 том № 2).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2012р. позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені та з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди стягнуто 18 911грн. 29коп. та судові витрати ( а.с.№ 87-90 том № 2).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.11.2012р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2012р. залишено без змін (а.с.№131-132 том № 2), а ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.03.2013р. рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2012р. та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.11.2012р. залишені без змін.

17.10.2023р. до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Боровик Л.О., яка діє на підставі ордера від 16.10.2023р., про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. В обґрунтування, представник посилалася на те, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на частину квартири АДРЕСА_1 (до перейменування м. Дніпропетровськ) та заявник є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини. Під час оформлення спадщини заявник дізнався, що арешт накладений на всю квартиру, як на майно ОСОБА_3 , проте власниками квартири є чотири особи, а отже частка ОСОБА_3 становить лише частину. Заявник позбавлений можливості розпоряджатися належним на праві власності майном та оформити спадщину після смерті батька, а тому представник просила скасувати заходи забезпечення позову, вжиті суддею Чорнобуком В.І. 22.10.2007р.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази.

Представник ОСОБА_5 в наданій до суду 16.11.2023р. заяві просила розглянути клопотання про скасування заходів забезпечення позову за її відсутності. Просила заяву задовольнити та скасувати заходи забезпечення позову, посилаючись на те, що протягом 10 років позивач за виконавчим листом не звертається, що свідчить про добровільне виконання відповідачем обов`язку.

Розгляд справи відбувається відповідно до положень ст.ст. 158, 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, клопотанням адвоката Боровик Л.О. про скасування заходів забезпечення позову, суд вважає необхідним в його задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала.

Зі змісту ч. 1 ст. 158 ЦПК України вбачається, що з заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутися лише учасник справи, яким відповідно до положень ст.ст. 42, 48 ЦПК України є позивач, відповідач, третя особа.

З огляду на те, що ОСОБА_1 не є учасником справи, то для нього визначений інший порядок скасування арешту, про що зазначено в п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме із заявою про скасування заходів забезпечення позову може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

З огляду на вищевикладене, в задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Боровик Людмили Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову, прийнятих ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про відшкодування шкоди слід відмовити.

Разом з тим, ознайомившись із наданими заявником докази, суд вважає необхідним скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р., з власної ініціативи, з наступних підстав.

Верховний Суд України у Постанові Пленуму № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначив, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Верховний Суд у постанові від 13.07.2022р. по справі № 61-3814св22 зауважив, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, Верховний Суд зазначив, що наявність протягом тривалого часу (майже 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, а також за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З поданих заявником доказів вбачається, що квартира АДРЕСА_1 ) є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1998р. та листом КП «ДМБТІ» від 25.07.2023р. №7496.

Таким чином, відповідач у справі ОСОБА_3 не є власником всієї квартири, а лише мав у власності частину, отже накладення ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. арешту на всю квартиру є порушенням права власності інших співвласників нерухомого майна.

З матеріалів справи вбачається, що після залишення без змін 06.11.2012р. Апеляційним судом Дніпропетровської області рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09.08.2012р., позивач із заявою про виготовлення та отримання виконавчого листа не звертався.

Отже, більше 10 років з моменту набрання рішенням законної сили, позивач не звертався щодо примусового виконання, а тому тривале накладення арешту в цілому на квартиру АДРЕСА_1 , де відповідачу належала лише частина, на думку суду, є порушенням права власності інших співвласників нерухомого майна та суд вважає необхідним скасувати в повному обсязі заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму ВССУ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», постановою Верховного Суду від 13.07.2022р. по справі № 61-3814св22 ст. ст. 158, 223, ч. 2 ст. 247, 260, 353 ЦПК України, суд ,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Боровик Людмили Олександрівни про скасування заходів забезпечення позову, прийнятих ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (третя особа - ОСОБА_4 ) про відшкодування шкоди відмовити.

Заходи забезпечення позовних вимог, прийняті ухвалою судді Чорнобука В.І. від 22.10.2007р. по цивільній справі № 2-10655/11 (у 2007 році номер справи був 2-256/07), що полягали у накладенні арешту на квартиру АДРЕСА_1 ) - скасувати в повному обсязі.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Копію ухвали для відома надіслати сторонам, а для виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя: Ткаченко Н.В.