Дата документу 02.05.2023 Справа № 333/1413/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/1413/23 Головуючий у 1 інстанції Стоматов Е.Г.
Провадження № 22-ц/807/984/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И ЛА:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року відмовлено у видачі судового наказу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу та направити справу для розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом безпідставно та незаконно зазначено про те, що в заяві не було вказано електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі. Проте, такі данні їй не відомі, тому вона не змогла їх зазначити. Судом безпідставно вказано про те, що нею не було долучено доказів проживання дитини разом з нею, вказані твердження суду першої інстанції є безпідставними та формальними, оскільки між батьками на даний час не має спору щодо визначення місця проживання дитини та щодо сплати аліментів. Вказаною ухвалою суд безпідставно обмежив її право на чудовий захист.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

01 травня 2023 року від ОСОБА_2 надійшла заява в якій він зазначає про те, що згоден з позовом, просить видати наказ на стягнення аліментів.

Оскільки апеляційним судом у складі колегії суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому ч.5 ст.272 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню з наступних підстав.

За змістом розділу ІІ ЦПК України наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суд у встановлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Такий спрощений вид провадження застосовується у справах за вимогами, які мають очевидно достовірний характер.

Цей вид провадження не є свідченням відсутності спірних відносин між сторонами, однак в силу очевидності права вимоги заявника відсутній спір про наявність самого права.

Відповідно до ч.5 чт.183, ч.4 чт.184 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у відповідному розмірі.

Отже, чинне законодавство наділяє правом на стягнення аліментів того з батьків, з ким проживає дитина.

Таким чином, місце проживання дитини є істотною умовою для розгляду заяви про видачу судового наказу, тобто може вплинути на висновок суду про права та обов`язки заявника і боржника.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги. Також, у відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 не надано будь-якого доказу на підтвердження того, що неповнолітня донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні.

В матеріалах справи відсутня інформація місця проживання дитини, а отже, право вимоги заявника не є очевидним, оскільки є спір про наявність самого права заявника звертатися до суду із такою заявою.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" №14 від 23.12.2011 наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушенням вимог ст.163 ЦПК України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 статті 166 ЦПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у видачі судового наказу слід відмовити, оскільки в порушення наведених вимог чинного законодавства заявницею ОСОБА_1 не надано доказу на підтвердження її права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Враховуючи те, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено у видачі судового наказу, та те, що апеляційний суд не розглядав по суті питання про видачу судового наказу, тому підстави для розгляду заяви ОСОБА_2 про визнання позову відсутні.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що в порушення ч. 2 ст. 163 ЦПК України стягувачем не вказано офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.

Аналізуючи положення вказаної процесуальної норми закону, колегія суддів вважає, що вона не містить вимог стосовно обов`язково зазначення електронної адреси та інших даних, які ідентифікують боржника, оскільки такі дані зазначаються, якщо вони відомі заявнику.

Проте, вказане не впливає на правильність висновку суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, оскільки ОСОБА_1 не надано доказу на підтвердження її права звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів. В матеріалах справи відсутня інформація місця проживання дитини, а отже, право вимоги заявника не є очевидним, оскільки є спір про наявність самого права заявника звертатися до суду із такою заявою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

Крім того, відмова у видачі судового наказу із зазначених підстав, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 02 травня 2023 року.

Головуючий

Судді: