Справа № 367/3616/21
Провадження №2/367/1678/2023
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

06 лютого 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань - Шаповала О. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири, -

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернулася із даним позовом, в якому вказує, що позивач з 25.04.2018 володіє на праві приватної власності квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . На момент подачі позову в квартирі проживає дочка позивача - ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та відповідачем. Відповідач проживав в даній квартирі, оскільки перебував у шлюбі з дочкою позивача, однак вони вже розлучилися, про що є відповідне рішення суду.

Зазначає, що відповідач самоправно зайняв дану квартиру, оскільки письмового чи навіть усного дозволу від власниці, тобто від позивачки на проживання він не отримував, договорів оренди, зберігання, безоплатного користування тощо не укладалися. У зв`язку з цим позивач неодноразово зверталася до відповідача в усній формі з вимогою виселитися з квартири, однак всі вимоги ним було проігноровано. 13.05.2021 адвокатським об`єднанням була направлена письмова вимога на виселення на адресу відповідача, де він фактично проживає. 15.05.2021 відповідач отримав дану вимогу, що підтверджується витягом з сайту Укрпошти, однак вона була проігнорована. Також, 13.04.2021 позивач подала заяву про злочин до Ірпінського відділу поліції.

ОСОБА_6 зазначає, що відповідач не бере участі в утриманні квартири, не сплачує за комунальні послуги, чим завдає матеріальних збитків позивачу. Присутність сторонньої особи в квартирі порушує право приватної власності та перешкоджає їй користуватися та вільно розпоряджатися належним їй майном. Також представник позивача зазначає, що відповідач прописаний за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , тому виселення для відповідача не становитиме надмірного тягаря.

У зв`язку з чим, просить виселити відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , судові витрати стягнути з відповідача.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Відповідач в судове засідання не з`явився, правом на подання відзиву не скористався, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представником позивача та позивачем не висловлено заперечень проти заочного розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, із Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно по реєстрацію права власності № 122020585 від 25.04.2018, вбачається, що квартира за адресою: АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ).

Відповідно до копії паспорту відповідача, його місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 . Вказане підтверджується і відповіддю на запит від відділ обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області.

Із копії акта депутата Ірпінської міської ради від 19.05.2021, вбачається, що ОСОБА_3 і ОСОБА_2 фактично проживають із дітьми: сином ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.04.2021, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований 03 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 1191, розірвано.

При прийнятті рішення суд враховує долучені до матеріалів справи копії квитанцій про оплату комунальних послуг, відповідно до яких такі послуги оплачувалися ОСОБА_7 та ОСОБА_1 .

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 не укладав будь-які правочини з власником квартири ОСОБА_1 щодо порядку користування будинком.

У спірних правовідносинах права позивача, як власника житлового будинку, захищені статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно із частиною першою статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Положеннями статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 64 ЖК України, до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що відповідач вселився та набув права користування квартирою, що належить на праві власності позивачу тимчасово, під час перебування у шлюбі із дочкою позивача, відсутні будь-які документальні підтвердження правових підстав постійного користування спірним житловим приміщенням, зокрема договорів оренди, безоплатного користування тощо.

Відповідач ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача, а тому на нього не розповсюджуються положення статті 156 ЖК України, якою визначені права членів сім`ї власника житлового будинку.

З огляду на підстави заявленого позову, суд вважає, що застосуванню підлягають положення статей 391, та глави 32 «Право користування чужим майном» ЦК України, оскільки застосування до регулювання житлових відносин положень ЖК України, прийнятого 30 червня 1983 року не відповідає реаліям сьогодення та змісту нинішніх суспільних відносин. Натомість ЦК України є кодифікованим актом законодавства, який прийнято пізніше, а тому темпоральна колізія норм права має вирішуватися саме на користь норм ЦК України (правовий висновок, викладений Верховним Судом у постанові від 13 жовтня 2020 року у справі № 447/455/17 (провадження № 14-64цс20)).

Право користування чужим майном передбачено у статтях 401-406 ЦК України.

Статтею 406 ЦК України унормовано питання припинення сервітуту, зокрема відповідно до пункту 4 частини першої зазначеної норми, сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Оцінюючи виселення ОСОБА_2 з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , на предмет пропорційності у контексті відповідних принципів статті 8 Конвенції, суд вважає, що припинення права користування відповідачем спірним житлом шляхом їх виселення відповідає такому критерію, оскільки відповідач забезпечений іншим житлом, зокрема має постійне зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Вразовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири без надання іншого жилого приміщення.

В силу ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 14, 60, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з квартири - задовольнити.

Виселити ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) з квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду до Київського апеляційного суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук