Провадження № 2/243/405/2023
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Лисенко Н.В.

представника позивача - адвоката Гур`єва В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.06.2019 ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Опель» по вул. Генерала Лозановича у м. Слов`янськ Донецької області проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, маючи об`єктивну можливість в умовах необмеженої видимості спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, в порушення Правил дорожнього руху скоїв зіткнення з автомобілем ЗАЗ DAEWOO Т1 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок дорожньо-транспортної події, пасажир з автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т1 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а саме струс головного мозку, забій теменної області, закритий перелом правого ліктьового відростка із зміщенням. Автомобіль ЗАЗ DAEWOO Т1 реєстраційний номер НОМЕР_1 отримав механічні пошкодження. В ході досудового розслідування також встановлено, що допущені водієм ОСОБА_2 порушення Правил дорожнього руху знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_5 . Згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 084-19 від 11.06.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т1 реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 51125,90 гривень, вартість експертного дослідження становить 800,00 гривень. Таким чином загальна майнова шкода становить 51925,90 гривень. Позивач вказав, що з моменту вчинення ОСОБА_2 дорожньо-транспортної події останнім не відшкодовано вартість ремонту автомобіля. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 51925,90 гривень та моральну шкоду в розмірі 20000,00 гривень.

Позивач будучи належним чином повідомлений про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймав.

Представник позивача адвокат Гур`єв В.М., що діє на підставі ордеру серія ДН № 154440 від 16.11.2021, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та пояснив, що позивач не звертався ані до страхової компанії, ані до МТСБУ за відшкодуванням спричиненої його автомобілю шкоди, оскільки транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 не був застрахований в страховій компанії.

Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та спосіб розгляду справи, шляхом публікації оголошень про виклик до суду на офіційному веб-сайті Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, в судовому засіданні участі не приймав, про причини неявки суду не повідомив, відзиву стосовно заявлених позовних вимог на адресу суду від відповідача не надходило.

Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що згідно вироку Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.09.2020 слідує, що 06.06.2019 приблизно о 22 годині 10 хвилин водій ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи технічно справним автомобілем марки Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині вул. Лозановича зі сторони вул. Банківської у напрямку вул. Ярослава Мудрого м. Слов`янськ. Виконуючи маневр лівого повороту проїзної частини вул. Лозановича на паркувальний майданчик біля магазину «Все Пучком», що розташований за адресою: м. Слов`янськ, вул. Лозановича, буд. 3А, всупереч вимог п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, діючи необережно - проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення не забезпечив безпечний рух, не врахував дорожню обстановку, не переконався що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надав переваги, виконуючи маневр лівого повороту скоїв зіткнення передньою правою частиною кузова керованого ним автомобіля з передньою центральною частиною кузова автомобіля марки ЗАЗ-DAEWOO Т13010 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку по вул. Лозановича зі сторони вул. Ярослава Мудрого в напрямку вул. Банківської м. Слов`янськ разом з пасажиром ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходився на передньому правому пасажирському сидінні. Внаслідок дорожньо-транспортної події, пасажиру з автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13010 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_4 заподіяно закритий перелом ліктьового відростку правої ліктьової кістки відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Транспортні засоби отримали механічні пошкодження. В ході досудового розслідування також встановлено, що допущені водієм ОСОБА_2 порушення вимог п. 10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху знаходилися в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків.

Вказаним вироком суду ОСОБА_2 було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян у сумі 3400 грн. на користь держави без позбавлення права керування транспортними засобами. Даний вирок суду набув законної сили 13.10.2020.

Транспортний засіб марки ЗАЗ-DAEWOO Т13010 реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу долученого позивачем до позовної заяви.

Згідно акту № 084-19 від 11.06.2019 огляду колісного транспортного засобу, висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 084-19 від 11.06.2019, вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ DAEWOO Т13010 реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 51125,90 гривень.

Вартість експертного дослідження становить 800,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 32 від 11.06.2019 наданою ФОП ОСОБА_6 .

Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Така підстава є юридичним фактом. Отже, завдання шкоди є підставою виникнення зобов`язання з відшкодування шкоди.

Правом на звернення до суду з вимогою про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП наділені, зокрема, учасники ДТП та володільці (користувачі) джерел підвищеної небезпеки (далі - транспортний засіб).

Як було встановлено в судовому засіданні власником транспортного засобу марки ЗАЗ-DAEWOO Т13010 реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який надав вказаний транспортний засіб у користування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайнових правам фізичної або юридичної особа, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі, а по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 980 ЦК України передбачено, що предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: 1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 5 Закону №1961-ІV об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 1961-ІV).

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17.

Тобто, враховуючи вищевикладене, Закон №1961-ІV спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески. Таким чином, положення Закону № 1961-ІVспрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 є боржником як особа, що завдала майнову шкоду його автомобілю та зобов`язаний її відшкодувати, розмір якої становить 51925,90 гривень.

Отже, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто, внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зроблено наступні правові висновки, зокрема, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). Потерпіла особа при відмові страховика (страхової компанії) у виплаті регламентних платежів у зв`язку з пропуском річного строку, має право на пред`явлення вимоги до страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи про відшкодування шкоди в межах страхової суми протягом строку позовної давності. У випадку, якщо потерпіла особа звернеться до страховика (страхової компанії) за відшкодуванням шкоди з пропуском встановленого річного строку, однак доведе, що нею здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок страховика, та строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, вона має право на відшкодування шкоди в межах страхової суми за рахунок страховика (страхової компанії) винної у спричиненні шкоди особи, у тому числі у судовому порядку.

Таким чином, страхувальник (винна особа) не є належним відповідачем у справах із позовними вимогами про відшкодування матеріальної шкоди, які не перевищують ліміту страхового відшкодування, визначеного у договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів між страховиком та страхувальником.

Як слідує з матеріалів справи, позивач належних, допустимих та достатніх доказів наявності чи відсутності договору страхування цивільно-правової відповідальність відповідача ОСОБА_2 , не надав, як і не надав доказів стягнення шкоди, яка перевищує чи не перевищує ліміт страхового відшкодування згідно договору страхування обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Тому, стверджувати, що ОСОБА_2 , є належним відповідачем у даній справі, суд підстав не вбачає.

Під час розгляду справи в судовому засіданні представник позивача - адвокат Гур`єв В.М. вказав, що позивач не звертався ані до страхової компанії, ані до МТСБУ за відшкодуванням спричиненої його автомобілю шкоди, оскільки транспортний засіб відповідача ОСОБА_2 не був застрахований в страховій компанії.

Разом з тим, відповідних доказів на підтвердження вказаного, представником позивача суду також не представлено.

Крім того, під час розгляду справи, ані позивачем, ані його представником відповідного клопотання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача до суду не подано.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданим позивачем в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовіні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

З приводу стягнення завданої позивачу моральної шкоди у розмірі 20000,00 гривень, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За змістом статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктами 3, 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку із порушенням наданих прав, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя. Розмір відшкодування моральної (немайнової шкоди) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких зазнав позивач та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Згідно із п. 5 вказаної вище постанови Пленуму, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів ані завдання позивачу моральної шкоди та саме в чому полягають його душевні та психічні страждання, ані саме такого розміру в який оцінена шкода останнім, що заявлена до стягнення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, судом встановлено, що доказів для задоволення вказаних позовних вимог позивачем суду не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування»,ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 259, 263-268, 274-279, 280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 02.05.2023.

Суддя І.Ю. Фалін