Дата документу 26.04.2023 Справа № 337/46/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №337/46/22 Головуючий у 1 інстанції Мурашова Н.А.
Провадження № 22-ц/807/867/23 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування шкоди.

В обґрунтування позову зазначав, що що 19.01.2019р. приблизно о 18.30год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «ВАЗ 2102», р.н. НОМЕР_1 по вул.Воронезькій у м.Запоріжжі в стані алкогольного сп`яніння, порушила правила дорожнього руху та скоїла наїзд на пішоходів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

В результаті зазначеного ДТП він особисто отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток правої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого перелому лівої лопатки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше, ніж 21 день.

Через отримані травми він з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. перебував на стаціонарному лікуванні, з 16.02.2019р. по 21.05.2019р. на амбулаторному.

Загальний період тимчасової непрацездатності становить 82 робочих днів. Під час лікування йому було проведено ряд кошторисних операцій, ліки та медичне обладнання для цього він придбав за власні кошти на загальну суму 26281,28 грн.

29.05.2019р. йому було встановлено 2 групу інвалідності.

Вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. у справі №337/1772/19 ОСОБА_2 була визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вказаним фактом ДТП.

Цим же вироком суду з ОСОБА_2 на його користь стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди (втрачений дохід внаслідок втрати чи зменшення професійної чи загальної працездатності) 75731,68грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Вирок набрав законної сили 28.05.2020р.

Оскільки на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, то заподіяна потерпілим шкода підлягає відшкодуванню МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих.

У зв`язку з цим, 02.09.2021р. він звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, а саме шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та витрат на лікування.

Листом від 16.09.2021р. МТСБУ відмовив у здійсненні цих виплат на тій підставі, що вироком суду встановлено винувату особу, яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду.

Просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 117689,50 грн., з яких 16294,22 грн. регламентна виплата, передбачена ст.25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 75 114 грн. грн. регламентна виплата, передбачена ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 26281,28 грн. витрати, пов`язані лікуванням.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з МТСБУ на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, (регламентну виплату) в сумі 115 577,68 грн.

Стягнуто з МТСБУ на користь держави судовий збір в розмірі 1155,77грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду МТСБУ подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним. Відповідно до пп.а п.41.1 вказаного закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На момент ДТП транспортний засіб «ВАЗ 2102», р.н. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , не було забезпечено договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, внаслідок чого позивач звернувся з позовом до МТСБУ. Однак, при визначенні розміру неотриманих доходів за час тимчасової втрати працездатності для їх відшкодування в порядку ст.25 вказаного закону, позивач невірно розрахував середньоденний заробіток і не врахував отриману допомогу по лікарняним листкам. Зокрема, позивачем взято мінімальну заробітну плату на момент ДТП, а не в період визначення робочих днів за період, що передував ДТП. Виходячи з розміру мінімальної заробітної плати за цей період, середньоденна заробітна плата буде становитиме 3723,00х2/42 = 177,28грн. Відповідно розмір виплати за тимчасову втрату працездатності за період з 19.01.2019р. по 21.05.2019р. буде становитиме 177,28х80=14182,40грн. Крім того, позивач намагається отримати подвійне відшкодування щодо тимчасової втрати працездатності. Оскільки під час розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_2 позивач вже отримав відшкодування за рахунок винної особи, що позбавляє МТСБУ можливості в подальшому звернутися до неї з регрес ним позовом. Витрати на лікування потерпілого, відшкодування яких передбачено ст.24 Закону, повинні бути обґрунтованими, необхідність їх здійснення документально підтверджується відповідним закладом охорони здоров`я. Згідно з наданими позивачем документами та квитанціями не усі витрати належать до витрат на лікування, пов`язаним з ДТП, та медичні документи щодо необхідності придбання вказаних препаратів та ліків не надані.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище нормам процесуального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності заявлених позивач вимог у відповідній частині.

Встановлено, що 19.01.2019р. в м.Запоріжжі сталася ДТП за участю водія транспортного засобу «ВАЗ 2102», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та пішоходів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Внаслідок зазначеного ДТП пішохід ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток правої гомілки в середній її третині зі зміщенням кісткових фрагментів, набряку м`яких тканин в області правої гомілки, закритого перелому лівої лопатки з незначним зміщенням кісткових фрагментів, що у сукупності кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, що не були небезпечними для життя в момент їх спричинення, але потягли за собою довготривалий розлад здоров`я, більше, ніж 21 день.

Вказані обставини встановлені вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р.

Винуватою в даній ДТП за вказаним вироком суду визнано ОСОБА_2 , їй призначене покарання у вигляді 3-х років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки та стягнуто з неї на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а саме втраченого заробітку за період з 29.05.2019р. по 29.05.2020р. в розмірі 75731,68грн., у рахунок відшкодування моральної шкоди - 50 000 грн. (а.с.12-16).

Вказаний вирок суду набрав законної сили 28.05.2020р.

Відповідно до довідки про тимчасову втрату непрацездатності (лікування) потерпілого у дорожньо-транспортній пригоді №338, виданою 17.06.2021р. КНП «Кам`янсько-Дніпровська міська лікарня» Кам`янсько-Дніпровської міської ради Запорізької області, ОСОБА_1 з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. перебував на стаціонарному, з 16.02.2019р. по 21.05.2019р. на амбулаторному лікуванні (а.с.23).

Згідно з випискою із медичної карти хворого №244, ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КУ «Міська лікарня №9» ЗМР з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. внаслідок травми в ДТП 19.01.2019р., йому проведені такі операції: 19.01.2019р. остеосинтез стержневим апаратом лівої та правої гомілок,фасгеотомія, 30.01.2019р. демонтаж АЗФ лівої голені, закритий БІОС переламу н/3 лівої гомілки, 05.02.2019р. демонтаж АЗФ правої гомілки, закритий БІОС переламу кісток правої гомілки, остеосинтез медіальної кісточки гвинтом та спицею; мед.лікування амоксиклав, фленокс, кетальгін-лог, налфубин, езолонг, промоцеф, тівортін, серрата, флокса цин, метронідазол (а.с.24).

За період з 19.01.2019р. по 15.02.2019р. ОСОБА_1 оплатив придбання ліків та медичного обладнання на загальну вартість 26281,28 грн. (а.с.29-35).

29.05.2019р. ОСОБА_1 первинно встановлена 2 група інвалідності через загальне захворювання внаслідок ДТП на строк до 01.06.2020р. (а.с.21).

Згідно з відповіддю КУ «Обласний центр медико-санітарної експертизи» ЗОР №522 від 15.07.2019р. на підставі акту огляду МСЕК №652 від 29.05.2019р. ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності від загального захворювання. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках не встановлювався у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт настання трудового каліцтва (а.с.26).

На момент ДТП позивач ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований, допомога по тимчасовій втраті працездатності йому не виплачувалась.

Встановлено, що на момент ДТП у ОСОБА_2 був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.

02.09.2021р. ОСОБА_1 направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, зокрема, шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, шкоди, пов`язаної зі стійкою втратою працездатності, та витрат на лікування (а.с.18-19).

До вказаної заяви ОСОБА_1 було додано копію паспорта та РНОКПП, копію довідки до акту огляду МСЕК (2 гр. інвалідності), оригінал відповіді МСЕК, оригінал довідки про тимчасову втрату працездатності, копію довідки про реквізити рахунку заявника, виписку з медичної карти хворого, копію вироку Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р., оригінали чеків на придбання ліків та медичного обладнання на 7 арк.

Листом №3-01-б/33670 від 16.09.2021р. МТСБУ відмовило ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування на тій підставі, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. визначено винувату особу ОСОБА_2 , яка зобов`язана відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду, спричинену в результаті ДТП (а.с.25).

Суд першої інстанції встановивши фактичні обставини справи вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами, що їх регулюють.

Положеннями статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» власники наземних транспортних засобів зобов`язані застрахувати свою цивільно-правову відповідальність з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п.23.1 ст.23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є , зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до п.24.1 ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Положеннями статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до Цивільного кодексу України.

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Порядок отримання страхового відшкодування визначений у ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування визначені у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Положеннями статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

За приписами статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно пп.«а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода 19.01.2019р., внаслідок якої позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, сталася з вини третьої особи ОСОБА_2 .

Через отримані в ДТП тілесні ушкодження позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в період з 19.01.2019р. по 21.05.2019р., тобто в цей період був тимчасово непрацездатний. Під час лікування за медичними рекомендаціями здійснював за власні кошти придбання ліків та медичного обладнання. 29.05.2019р. ОСОБА_1 встановлена 2 група інвалідності на строк до 01.06.2020р., у зв`язку з чим в цей період він мав стійку втрату працездатності.

Вказані обставини підтверджуються наданими позивачем письмовими доказами випискою з історії хвороби, довідкою про тимчасову непрацездатність, довідкою до акту огляду МСЕК, рахунками-фактурою та банківськими чеками, які суд вважає належними, допустимими та достовірними доказами у цій справі.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 внаслідок ДТП 19.01.2019р. була спричинена шкода здоров`ю, яка полягає у витратах на лікування, неотриманих доходах за час тимчасової та стійкої втрати працездатності.

Судом зроблено вірний висновок про те, що зазначена шкода підлягає відшкодуванню ОСОБА_1 саме відповідачем МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, оскільки винувата в ДТП особа - ОСОБА_2 на момент ДТП не мала полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відмова МТСБУ у відшкодуванні ОСОБА_1 шкоди є необґрунтованою, оскільки встановлення вироком суду винуватої в ДТП особи жодним чином не впливає на право потерпілої особи отримати страхове відшкодування спричиненої внаслідок ДТП шкоди здоров`ю відповідно до правил Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обов`язок страховика (у відповідних випадках МТСБУ) здійснити таке відшкодування.

З огляду на те, що ОСОБА_2 на момент ДТП не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, що вона підтвердила під час судового розгляду та відповідачем жодним чином не спростовано, обов`язок з відшкодування шкоди потерпілій особі (здійснення регламентної виплати) покладається саме на МТСБУ, яке після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до винуватої у ДТП особи, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» містить вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначений ст.37 Закону.

При цьому, МТСБУ свою відмову у здійсненні регламентної виплати позивачу ОСОБА_1 в листі від 16.09.2021р. з посиланням на відповідний пункт вказаної статті не мотивував. А тому судом першої інстанції зароблено вірний висновок про те, що встановлення вироком суду винуватої в ДТП особи, до таких підстав не відноситься.

Суд першої інстанції визначаючи розмір шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, вірно виходив з того, що на момент ДТП позивач ОСОБА_1 не був офіційно працевлаштований, тому в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування, в т.ч. у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, застрахований не бу, відповідну допомогу не отримував, у зв`язку з чим його дохід за час тимчасової втрати непрацездатності (з 19.01.2019р. по 21.05.2019р.) повинен визначатись відповідно до абзацу першого ч.1 ст.25 Закону у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством.

Враховуючи Порядок обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 8 лютого 1995р. та Закон України «Про державний бюджет України на 2018 рік», судом першої інстанції вірно встановлено, що середньоденна заробітна плата для визначення регламентної виплати за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, розраховується таким чином: 7446,00грн. (дві мінімальні заробітні плати станом на листопад та грудень 2018р., які передували події) : 42 (робочі дні за листопад та грудень 2018р., які передували події) = 177,28грн. Розмір регламентної виплати за шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить: 177,28грн. (середньоденна заробітна плата) х 80 (робочі дні в період тимчасової втрати працездатності з 19.01.2019р. по 21.05.2019р.) = 14182,40грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що вироком суду з ОСОБА_2 на користь позивача вже була стягнута сума втраченого заробітку за час тимчасової втрати працездатності і стягнення цієї суми з МТСБУ є подвійним відшкодуванням шкоди, є безпідставним, з огляду на те, що вироком Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 28.01.2020р. з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 дійсно було стягнуто у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 75731,68грн., яка є розміром втраченого фізичною особою заробітку внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я за період з 29.05.2019р. по 29.05.2020р., розрахованого за правилами ст.1194,1197 ЦК України, не за період тимчасової втрати працездатності, який є предметом позову в цій справі - з 19.01.2019р. по 21.05.2019р., що виключає подвійне відшкодування.

Визначаючи розмір шкоди, пов`язаної із стійкою втратою працездатності, суд вірно виходив з того, що за наслідками ДТП 19.01.2019р. ОСОБА_1 29.05.2019р. встановлено 2 групу інвалідності. Ступінь втрати професійної працездатності у відсотках не визначався, у зв`язку з тим, що інвалідність настала не внаслідок трудового каліцтва і на момент настання страхового випадку ОСОБА_1 офіційно не працював.

При цьому, здійснити розрахунок регламентної виплати у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, неможливо, внаслідок чого в даному випадку розмір шкоди повинен визначатись відповідно до п.26.2 ст.26 Закону у мінімальному розмірі, тобто 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Таким чином, розмір регламентної виплати за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 75 114,00грн. (4173,00грн. (мінімальна заробітна плата) х 18 ).

Задовольняючи позовні вимоги стягнення витрат на лікування, суд першої інстанції вірно виходив з того, що у зв`язку з лікуванням потерпілому відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. ОСОБА_1 внаслідок ДТП 19.01.2019р. отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, в цей же день був доставлений до лікарні, де йому проведено ряд операцій. На стаціонарному лікуванні він перебував з 19.01.2019р. по 15.02.2019р., в подальшому знаходився на амбулаторному лікуванні. Під час стаціонарного лікування він за медичними рекомендаціями придбав за власні кошти ліки та медичне обладнання, необхідне для відновлення здоров`я. Вказані обставини підтверджуються випискою з медичної карти хворого №244, в якій вказано діагноз ОСОБА_1 , проведене та призначене йому лікування, медичні рекомендації, а також товарними чеками та квитанціями на оплату ліків та медичного обладнання, перелік яких узгоджується із призначеннями лікарів, зафіксованими у виписці з медичної карти хворого.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведена необхідність здійснення витрат на лікування та їх розмір, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що вони спростовуються наданими позивачем вищевказаними доказами.

З огляду на наведене колегія приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України, дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, (регламентну виплату) в загальному розмірі 115 577,68 грн. (14182,40грн. + 75114,00грн. + 26281,28грн.).

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі скаржник.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 01 лютого 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 01 травня 2023 року.

Головуючий

Судді: