Справа № 278/3379/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Дубовік О.М., за участю секретаря судового засідання Мороз К. Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаною заявою.

Зазначив, що ОСОБА_1 була побутовим споживачем природного газу, постачальником якого є позивач. Відповідач несвоєчасно здійснювала оплату спожитого газу, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Відтак, враховуючи наведене, просить стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» заборгованість у сумі 9639,56 грн, інфляційні витрати у сумі 5393,89 грн, три відсотка річних у сумі 1867,41 грн та витрати зі сплати судового збору.

Ухвалою суду від 25.11.2022 року (а.с. 34) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 34).

Ухвалою суду від 21.12.2022 року здійснено перехід від розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, - в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін в розгляд справи порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін (а.с. 37).

У засідання належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи учасники справи або їхні представники не з`явились, у зв`язку з чим розгляд здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Представником позивача подано клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника за наявними матеріалами справи; позовні вимоги підтримав у повному обсязі; проти прийняття судом заочного рішення у справі не заперечує.

Відповідачем подано заяву (а.с. 63), у якій заперечує з приводу позовних вимог. Повідомила, що не є власником квартири з 2010 року, відтак у задоволенні позовних вимог просить відмовити.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав.

Судом встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується витягом про фінансовий стан абонента (а.с. 13-14).

Відповідно до договору міни від 12.05.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського районного нотаріального округу Доброльожею В. В., зереєстрований в реєстрі за № 1373 (а.с. 64-65) ОСОБА_2 , міняє належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 на належну ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у рівних частках кожній квартиру АДРЕСА_3 .

Таким чином, відповідач на теперішній час не є власником домоволодіння, за адресою якого утворилася заборгованість за спожитий природний газ.

Відповідно до довідки ТОВ «Житомиргаз збут», останнє надавало послуги відповідачу з постачання природного газу (а.с. 12).

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості відповідач за період з 01.07.2015 року по 15.09.2022 року має заборгованість за споживання природного газу в сумі 9639,56 грн (а.с. 11).

Однак суд критично ставиться до зазначених доказів, оскільки з 2010 року відповідач не є власником квартири.

Через наявність заборгованості у відповідачки позивачем нараховано індекс інфляції в сумі 5393,89 грн за період з серпня 2015 року по січень 2022 року та три відсотки річних за період з 11.07.2015 року по 23.02.2022 року в сумі 1867,41 грн, що стверджується відповідними розрахунками (а.с. 7-8, 9-10).

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Як вбачається з матеріалів справи, договір про надання послуг за споживання природного газу між сторонами не укладався, разом з тим, відповідач, у минулому користувалась послугами, які надавались позивачем, до моменту відчуження вказаної квартири.

На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, який діяв на час виникнення правовідносин між сторонами, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

З урахуванням зазначених обставин, ОСОБА_1 є неналежним відповідачем по даній цивільній справі, оскільки не являється ані власником квартири, куди здійснюється подача газу, ані її наймачем, на яких покладено обов`язок щодо здійснення оплати таких послуг.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14?511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19), від 18 січня 2023 року у справі № 940/734/21 (провадження № 61-9246св22).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог позивачу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, ст. 67, ч. 1 ст. 68 ЖК Української СРСР, ч. 2 ст. 625 ЦК України, ч. 1, ч. 9 ст. 141, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомиргаз збут" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 20.02.2023 року.

Суддя О. М. Дубовік