Справа № 148/387/23
Провадження №2/148/270/23
02 травня 2023 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
Позивач звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 23.05.2004, актовий запис № 2. Від даного шлюбу вони мають синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливими. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам. Шлюб є лише формальністю, а тому просить його розірвати. Також позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в твердій грошовій сумі по 3500 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення ними повноліття.
В судове засідання позивач не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає, оскільки збереження сімї неможливе, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « ОСОБА_1 ».
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суд не повідомив, з заявою про відкладення судового засідання не звертався, у встановлений строк відзиву на позов не подав.
За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечила проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно повторного свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 31.01.2023 Тульчинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тульчинському районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 23.05.2004, актовий запис № 2. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 » (а.с. 9).
Сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 10), та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 11).
Згідно довідки № 25, виданої Шпиківською селищною радою 03.02.2023 ОСОБА_1 , вбачається, що діти ОСОБА_3 , 2005 р.н., та ОСОБА_4 , 2009 р.н., проживають біля матері і знаходяться на її утриманні (а.с. 12).
За змістом ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст.110 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.
Судом встановлено, що спільне подружнє життя між сторонами не склалось. Як встановлено, вони не підтримують шлюбних відносин. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що збереження сімї неможливе, відповідач наміру зберегти шлюб не висловив, з відповідною заявою до суду не звертався. За таких обставин суд доходить висновку, що шлюб сторін носить лише формальний характер, фактично сімя розпалась, у зв`язку з чим вважає можливим його розірвати, оскільки подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін.
Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Підстав для відновлення позивачу дошлюбного прізвища суд не вбачає, оскільки вона виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « ОСОБА_1 ».
Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.
За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення повноліття.
Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Виходячи з положень даних статей утримання дитини є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері. Оскільки судом встановлено та не заперечується сторонами, що діти проживають з позивачем, тому аліменти на утримання дітей необхідно стягувати на її користь.
Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.
Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.
Мінімальний прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років у 2023 році становить 2833 грн., 50% від якого становить 1416,50 грн.
З огляду на викладене, встановлені в ході судового розгляду обставини, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача в твердій грошовій сумі.
Визначаючи розмір аліментів, які слід стягнути з відповідача на утримання дитини, суд виходить з положень ст.ст. 181, 182 СК України та приймає до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, інших утриманців не має, доказів протилежного матеріали справи не містять, а також враховує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
З огляду на викладене, виходячи із принципу рівності обов`язку батьків щодо утримання дитини, законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, а також враховуючи особу та матеріальне становища платника аліментів, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох синів віком від шести років в твердій грошовій сумі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, який визначений позивачем в позовній заяві в розмірі 3500 грн. на кожну дитину, суд вважає завищеним, оскільки нею необгрунтовано та недоведено належними і допустимими доказами змогу відповідача сплачувати аліменти в такому розмірі. Крім того, обовязок щодо утримання дітей лежить і на ній.
За таких обставин, на переконання суду, позов підлягає частковому задоволенню.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 28.02.2023, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення 1073,60 грн. судового збору, оскільки позивач звільнена від його сплати при зверненні до суду з позовними вимогами про стягнення аліментів.
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору при зверненні до суду з позовними вимогами про розірвання шлюбу в розмірі 1073,60 грн., які документально підтверджені (а.с 1).
На підставі викладеного, керуючись ст. 51 Конституції України, ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113, 114, 180 - 184, 191 СК України, ст.ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. ст. 211, ч. 2 ст. 247, 263-265, 280-282, п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований виконавчим комітетом Юрківської сільської ради Тульчинського району Вінницької області 23.05.2004, актовий запис № 2 - розірвати.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , аліменти на утримання синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі по 2000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.02.2023 і до досягнення ними повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1073,60 грн. (одну тисячу сімдесят три гривні шістдесят копійок) судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 03.05.2023.

Суддя Л.А. Штифурко