КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 369/7009/21 Головуючий у суді першої інстанції: Дубас Т.В.
Номер провадження: 22-ц/824/2143/2023 Доповідач у суді апеляційної інстанції: Коцюрба О.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коцюрби О.П.,

суддів: Білич І.М., Слюсар Т.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Клунко Олексій Михайлович на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась в Києво-Святошинський районний суд Київської області з вказаним позовом в якому просила стягнути з ОСОБА_2 (далі - відповідач) на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що спільне життя з ОСОБА_2 не склалося, в зв`язку з чим, 15.06.2016 року, рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області шлюб між ними розірвано.

В подальшому, вони домовились про те, що відповідач буде добровільно надавати матеріальну допомогу в розмірі 5 000 грн. на утримання дитини, а при досягненні нею шести років, така допомога буде збільшення, так як дитині потрібний всебічний розвиток.

Проте, з 01.03.2021 року ОСОБА_2 повністю припинив надавати добровільно матеріальну допомогу в будь-якому обсязі на утримання доньки.

Зазначала, що несе всі витрати на утримання дитини, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо її утримання.

РішеннямКиєво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року,ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Клунко О.М., оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача, на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, незаконність і необгрунтованість судового рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги посилається на необгрунтованість і недоведеність доводів відповідача про значне зменшення його доходів у зв`язку з пандемією Covid 19, недослідження судом обставин справи щодо рівня доходів ОСОБА_2 та причин припинення сплати ним після лютого 2021 року узгодженої подружжям суми аліментів 5000 грн. на утримання доньки ОСОБА_3 .

Також, в доводах апеляційної скарги зазначається про те, що суд не звернув увагу на долучені позивачем документи про те, що відповідач після розірвання шлюбу отримав частину рухомого і нерухомого майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та надано учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги заперечив.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 14.02.2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.03. 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів у м. Києві з Державним центром розвитку сім`ї, про що складений відповідний актовий запис № 311.

За час спільного подружнього життя, у сторін, ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась донька ОСОБА_3 .

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 15.06. 2016 року шлюб між сторонами розірвано.

Після розірвання шлюбу, ОСОБА_1 разом із донькою ОСОБА_3 , проживає окремо від відповідача за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 412 від 09.06.2021 року.

Відповідач ОСОБА_2 є батьком іншої дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 99).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову і стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), Києво-Святошинський районний суд Київської області виходив із того, що відповідач є батьком ще однієї дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яку також зобов`язаний утримувати та позивачем не надано доказів про наявність у відповідача відповідних доходів для щомісячної сплати аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу).

Проте погодитись із такими висновками не можна, так як вони не повністю відповідають обставинам справи і не узгоджуються з вимогами закону.

Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень ст. 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Приписами ч. 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В ч. 1 ст. 183 СК України вказано, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За правилами ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Колегія суддів погоджується із тим, що при визначенні розміру аліментів, суд першої інстанції відповідно до ст.182 СК України врахував ту обставину, що у ОСОБА_2 є інша неповнолітня дитина - донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Разом з тим, інший висновок суду про те, що ОСОБА_1 не надано доказів про наявність у відповідача відповідних доходів для щомісячної сплати на її користь аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) є необгрунтованим.

Так, згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 76, 89 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групі доказів).

Із матеріалів справи вбачається, що доводи позивача про те, що між сторонами існувала домовленість про те, що відповідач в добровільному порядку буде сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у щомісячному розмірі 5000 грн. підтверджуються письмовими доказами, наданими відповідачем у додатку до відзиву.

Так, з виписки із карткового рахунку АТ «КБ ПриватБанк» на ім`я ОСОБА_2 вбачається, що ним, починаючи з 01.07.2016 року щомісячно здійснювались перерахунки на карту, на ім`я ОСОБА_1 з коментарем платежу: Аліменти за липень 2016 року в сумі 5 025,00 грн. Останній переказ коштів з таким же формулюванням, здійснено 01.02.2021 року, у сумі 5 025,13 грн. (а.с.76-80).

Вказані письмові докази, підтверджують існування домовленості між сторонами про добровільну сплату відповідачем аліментів у розмірі 5 000 грн. щомісячно та припинення виконання цієї домовленості з 01.03.2021 року, що і стало причиною звернення позивача із цим позовом в суд.

Факт народження, ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_2 , як батька іншої дитини - доньки ОСОБА_5 не перешкодив відповідачу щомісячно сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 5 000 грн. до 01.02.2021 року включно.

Крім того, зменшуючи розмір аліментів до 1/6 частки від доходу відповідача, суд першої інстанції не врахував вимоги ст.70 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, в ч.ч. 2.3 ст. 70 цього Закону зазначено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Наявні у справі докази про доходи відповідача не свідчать про відсутність у ОСОБА_2 можливості для визначення судом стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Аналізуючи вищевикладене, те, що ОСОБА_2 є батьком двох малолітніх дітей, предметом судового спору є стягнення аліментів на утримання однієї малолітньої дитини, вимоги ст.182 СК України, колегія суддів приходить до висновку, що стягнення аліментів у розмірі частки від заробітку(доходу) відповідача відповідатиме вимогам закону щодо визначення розміру аліментів, як необхідного та достатнього для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Доводи відповідача щодо добровільного понесення ним витрат на оздоровлення, медичний догляд дитини та інше до уваги не приймаються, оскільки участь батьків у додаткових витратах регулюється ст.185 СК України і не входить до предмету доказування у даній справі.

Так як суд першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у судовому рішенні не відповідають обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Клунко О.М. про скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2021 року і до досягнення дитиною повноліття підлягає задоволенню, з ухвалення в цій частині нового судового рішення про задоволення позовних вимогОСОБА_1 , в іншій частині, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.10.2021 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Клунко Олексій Михайлович задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття скасувати та ухвалити у справі, у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: О.П. Коцюрба

Судді: І.М. Білич

Т.А. Слюсар