Справа № 462/2846/15-ц
УХВАЛА

08 лютого 2023 рокуЗалізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Палюх Н.М.

за участю секретаря Демидюк О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові заяву Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання,

в с т а н о в и в:

10 січня 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі- АТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання. В заяві покликається на те, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2017 позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК»» 2969,81 доларів США, що за курсом НБ України відповідно до службового розпорядження НБ України від 21.12.2017 року становить 82738 грн. 91 коп., заборгованості за кредитним договором та 827,39 грн. судового збору. Вказане рішення набрало законної сили. 14 травня 2018 року було видано виконавчий лист. Строк для пред`явлення виконавчого листа закінчився 14.05.2021. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не мав можливості у строк до 14.05.2021 пред`явити виконавчий лист до виконання, оскільки такий втрачений ймовірно в архіві банку, що підтверджується складеним працівниками банку актом. Боржником самостійно рішення суду не виконується, а пропущений строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання та втрата оригіналу виконавчого листа, не дає можливості АТ КБ «ПриватБанк» звернутися до органів Державної виконавчої служби для примусово виконання рішення суду. За наведеного, просить заяву задовольнити.

У судове засідання сторони не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, згідно норм процесуального законодавства.

Розглянувши заяву, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши наявні в матеріалах справи докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 21 грудня 2017 року, яке залишено без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 14 травня 2018 року, позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 2969,81 доларів США, що за курсом НБ України відповідно до службового розпорядження НБ України від 21.12.2017 року становить 82738 грн. 91 коп., заборгованості за кредитним договором від 31.07.2007 року та 827,39 грн. судового збору.

На виконання вказаного рішення 23.02.2019 судом видано виконавчий лист №462/2846/15 від 14 травня 2018 року.

Разом із цим, як зазначається у заяві про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не мав можливості у строк до 14.05.2021 пред`явити виконавчий лист до виконання, оскільки такий втрачений ймовірно в архіві банку, що підтверджується актом складеним працівниками банку.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбаченостаттею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертоюстатті 10 ЦПК України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На підставі частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Пунктом 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналізуючи пункт 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 15 листопада 2018 року у справі № 474/783/17 (провадження № 61-29св17),від 10 жовтня 2018 року у справі № 2-504/11 (провадження № 61-41846св18).

Дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Згідно із частиною першою статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Отже, підставою для видачі дубліката виконавчого листа є втрата його оригіналу, а підставою поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання є визнані судом поважні причини такого пропуску.

Поважними за змістом вказаної норми процесуального права визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Частиною 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1розділу ХІІІ«Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Відповідно до частини першої та частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах а виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, виконавчий лист №462/2846/15 від 14 травня 2018 року, виданий 18 лютого 2019 року Залізничним районним судом м.Львова, підлягав пред`явленню стягувачем до примусового виконання протягом трьох років з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 23 Закону України "Про виконавче провадження" строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Відповідно дочастини другої статті 23Закону України"Провиконавче провадження" після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

Норми щодо переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебувають у системному зв`язку із застосуванням норм, що регулюють завершення виконавчого провадження шляхом повернення виконавчого документа стягувачу.

У частині п`ятій статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" урегульовано початок відліку строку пред`явлення виконавчого документа до виконання у разі його повернення. Зокрема, що строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється: у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення -з дня його повернення; у разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника -з дня закінчення строку дії відповідної заборони (пункт 9 частини першої статті 37 цього Закону).

У справі, що розглядається, відсутні будь які докази на підтвердження того, що виконавчий документ було пред`явлено стягувачем до виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби протягом трьох років з моменту набранням рішенням законної сили.

Вказана обставина свідчить про пропуск АТ КБ «ПРИВАТБАНК» встановленого строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

У ЦПК України не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Згідно частини 1 статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини.

Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знайти про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 25 січня 2021 року у справі № 2-1790/11.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти чи є обставини, на які посилається заявник такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 23 січня 2020 року у справі № 759/308/13-ц.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надало жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, які б свідчили про об`єктивні та непереборні для стягувача обставини пропуску зазначеного строку та не надав належних та допустимих доказів на обґрунтування своїх вимог.

За змістом положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до частин 1, 5, 6статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надало доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію ним своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема учинення ним усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав в постановах від 10 грудня 2019 року у справі № 168/805/17 та від 22 січня 2020 року у справі № 2-988/10.

Суд вважає, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не наведено причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання та не надано відповідні докази.

Встановивши, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з 2018 року не цікавився ходом виконавчих проваджень, а із заявою про видачу дублікату виконавчого листа звернувся у січні 2023 року, тобто поза межами строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, при цьому не довів поважність причин пропуску такого строку, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви банку про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого документа після закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, підстави для поновлення такого строку відсутні, а тому суд вважає, що у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі №462/2846/15-ц також слід відмовити.

Керуючись ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016, пп. 17.4 п. 17 розділу ХIII «Перехідні положення» та ст.ст. 258-261, 263 ЦПК України , суд

постановив:

В задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №462/2846/15-ц та поновлення пропущеного строку для пред`явлення його до виконання - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.02.2023.

Суддя: