Справа №: 398/2323/23
провадження №: 2/398/1667/23
УХВАЛА

Іменем України

"12" травня 2023 р. м. Олександрія

Суддя Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у складі Подоляк Я.М., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

08.05.2023 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області належну на праві приватної власності ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0132 га з кадастровим номером :05:205:0010 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та стягнути з відповідача на користь Кіровоградської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Перевіривши позовну заяву на відповідність вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України вважаю, що її слід залишити без руху з огляду на наступне.

Прокурор просить припинити право відповідача на земельну ділянку шляхом її конфіскації у власність держави, при цьому, не зазначає про таку умову як збереження за відповідачем права на отримання повного відшкодування вартості зазначеної земельної ділянки за вирахуванням витрат пов`язаних з її продажем.

Разом з тим, відчуження земельної ділянки без компенсації відповідачу її вартості може мати наслідки втручання в його права власності, виходячи з наступного.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.

У правовому висновку Верховного Суду України, викладеному в постанові від 18 вересня 2013 року (справа № 6-92 цс13) зазначено, що основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», від 11 березня 2003 року «Новоселецький проти України», від 1 червня 2006 року «Федоренко проти України»). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі ст. 1. Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності має бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

У відповідності до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, шляхом уточнення позивачем позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Позовну заяву керівника Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області, в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Кіровоградській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельної ділянки, залишити без руху.

2.Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачу, що якщо відповідно до ухвали суду він у встановлений строк усуне недоліки позовної заяви, позовна заява вважатиметься поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

5. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.М.ПОДОЛЯК