Справа № 527/402/23
провадження 2/527/277/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання-Кривченко В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18 січня 2022 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі всіх доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Зазначив, що на теперішній час він не в змозі платити визначений судом розмір аліментів, оскільки у зв`язку з порушенням стану свого здоров`я не має змоги працювати, адже постійно проходить лікування, внаслідок чого не може нормально працювати та влаштуватись на постійну роботу. З травня 2022 року по жовтень 2022 року він перебував на обліку у Глобинський районній філії Полтавського обласного центру зайнятості, як безробітний, отримував незначні виплати, які усі спрямовував на виплату аліментів. З листопада 2022 його було знято з обліку і виплати припинились, що також суттєво вплинуло на його фінансовий стан. Також зазначив, що разом з ним проживає його матір, яка є особою з інвалідністю третьої групи та потребує догляду і постійного лікування. Оскільки він офіційно не працює, бо не має можливості у зв`язку зі станом здоров`я, та ніяких доходів не має, то виконавчою службою з нього стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі середньої заробітної плати по регіону, що становить близько 3000 грн. на дитину. Така загальна сума для нього є непосильною, тому на теперішній час виникла заборгованість по сплаті аліментів і він не може її погасити та сплачувати вчасно аліменти. Враховуючи викладене, просив зменшити встановлений рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18 січня 2022 року розмір аліментів, що стягуються з нього, з частини до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) на дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, надала відзив на позовну заяву, за змістом якого просила відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень проти позову зазначила, що станом на 14.03.2023 року позивач має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 24280,64 грн. за період з травня 2022 по березень 2023. Посилання позивача на те, що він намагався сплачувати аліменти не відповідає дійсності, оскільки аліменти ним сплачувались лише один раз, а саме 15.02.2023 перед подачею даного позову до суду ним здійснено перерахування коштів в сумі 1999,85 грн., що складає 55,74% від обов`язкової суми на місяць. В останнє позивач бачив дитину майже 10 місяців тому, її здоров`ям не цікавиться взагалі, будь-яких способів утримання і виховання дитини не здійснює. Надана ним як доказ довідка форми ОК-5 не висвітлює відсутності доходів позивача, оскільки в ній міститься інформація лише до 2020 року, а за судовим рішенням аліменти стягнуті 18.01.2022. Надана у якості доказу відомість з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків містить інформацію лише до жовтня 2022 року, а тому виникає сумнів відсутності у нього доходів і можливості сплачувати аліменти з листопада 2022 року до цього часу. Більш того, факт сплати аліментів у лютому 2023 року свідчить про наявність у позивача доходів. Посилання ОСОБА_1 про утримання матері, яка є інвалідом, також є сумнівним, адже якщо він постійно потребує лікування, то яким чином має змогу утримувати матір. Крім цього, разом з позивачем мешкає його батько та сестра, які є працездатними і також мають змогу здійснювати догляд за дружиною та матір`ю. Зауважила, що надана у якості доказів медична документація не свідчить про постійне перебування на лікуванні позивача, оскільки відповідно до цих даних він перебував на лікуванні з 19.11.2018 року по 22.11.2018 року та з 26.01.2023 року по 03.02.2023 року, тобто за більш ніж 4 роки фактично 11 днів, що не є критичним для неможливості сплати аліментів і утримання дитини. На сьогоднішній день позивач особисто займається авторемонтом, продажем запасних частин до автотранспорту, без оформлення підприємницької діяльності, щоб не сплачувати податки та відповідно більший розмір аліментів, придбав автомобіль «Вольво» д.н.з НОМЕР_1 , яким користується та обслуговує, тобто має можливість утримувати. Враховуючи викладене, просила відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача понесені витрати нат правничу допомогу.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав заву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Надав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що він останній раз бачився з дитиною та проводив з нею час 24.09.2022 року. За необхідності протягом 2022 року разом із відповідачкою на автомобілі свого батька відвозив сина до лікаря у м. Кременчук. Зауважив, що відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з травня 2022 року по березень 2023 року ним сплачені аліменти у розмірі 8547,92 грн. Також зазначив, що автомобіль Вольво д.н.з. НОМЕР_1 був придбаний його батьком на кошти з доходу батька, які він отримав, перебуваючи за кордоном. Під час купівлі батьком автомобіля довіреність була видана на батька та позивача, аби він мав змогу час від часу користуватись транспортним засобом. Доданий відповідачкою скріншот з додатку «Вайбер», де вказано що автомобіль був придбаний позивачем, це уява та припущення відповідача, та вказаний скріншот є тільки підтвердженням наявності самого фото автомобіля, а не доказом того, що автомобіль придбаний позивачем. Також зазначив, що він іноді займається ремонтом автомобілів своїх знайомих та отримує інколи певну винагороду, яка є не постійною. Внаслідок такої діяльності він мав змогу сплатити аліменти в грудні 2022 року в сумі 2999,78 грн., в лютому 2023- 1999,85 грн., в березні 2023 року 2000,00 грн. Зазначив, що час від часу йому доводиться займатись авторемонтом, оскільки у зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я він не має змоги працювати, адже постійно проходить лікування, внаслідок чого не має змоги влаштуватися на постійну роботу.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в раз якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 18.01.2022 року у справі № 527/2270/21 шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.11.2021 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7).

Згідно копії направлення на патологогістологічне дослідження від 24.01.2018 року ПП «Медівайс»,- у ОСОБА_1 морфологічна картина відповідає неспецифічному запальному процесу в слизовій оболонці товстої кишки в стані загострення (а.с.20).

ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського в періоди з 12.02.2018 по 20.02.2018, з 19.11.2018 по 22.11.2018 року з приводу хронічних захворювань. Рекомендовано: нагляд у сімейного лікаря за місцем проживання. Протипоказана важка фізична праця, дотримання дієти, що підтверджено копіями виписок із медичної картки стаціонарного хворого №3354, № 24306 та акту дослідження стану здоров`я №49 (а.с.10-12).

02.05.2022 року ОСОБА_1 був оглянутий сімейним лікарем та йому встановлено діагноз: D93, МКХ-10: К58.0 та рекомендовано направлення на консультацію до терапевта з подальшим направленням на ЛКК для встановлення ступені обмеження трудової діяльності. 02.05.2022 року ОСОБА_1 був оглянутий лікарем терапевтом та встановлено аналогічний діагноз, виданий висновок №768/10 в тім, що протипоказана важка фізична праця, з коригуванням режиму харчування на 6 місяців (а.с.16-18).

З копії виписки із медичної картки стаціонарного хворого №2622 КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського, ПОР» гастроентерологічний центр вбачається, що ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 26.01.2023 року по 03.02.2023 року з приводу хронічних захворювань (ГЕРХ, ст. В, застійна гастродуоденопатія, хронічний фарингіт). Рекомендовано: диспансерний нагляд у гастроентеролога за місцем проживання, дотримання дієти, продовжувати приймати ліки (а.с.9).

30.01.2023 в КП «Полтавська обласна клінічна лікарня ім. М.В. Скліфосовського, ПОР» Байшову Д.П. проведено обстеження в кабінеті ультразвукової діагностики (а.с.15).

З копій медичної картки хворого та консультативного висновку спеціаліста від 20.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 встановлено діагноз: 2 бічна плоскостопість, та рекомендовано використовувати супінатори (а.с.14).

Згідно копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 16.02.2023 року,- ОСОБА_1 за період з 1 кварталу 2022 року по 4 квартал 2022 року отримував соціальні виплати з травня 2022 по жовтень 2022 року від Полтавського обласного центру зайнятості в розмірі: травень -645,16 грн., червень-1031,18 грн., липень -872,04 грн., серпень -741,94 грн., жовтень-32,26 грн. (а.с.21).

ОСОБА_1 не перебуває на обліку в Глобинському управлінні Кременчуцької філії Полтавського обласного центру зайнятості, як безробітний, допомоги по безробіттю не отримує, що підтверджується довідкою №160352 від 15.02.2023 року (а.с.23).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Глобинської міської ради від 16.02.2023 року,- за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , 1978 року народження(заявник), ОСОБА_5 , 1975 року народження (чоловік), ОСОБА_1 , 1998 року народження(син) та ОСОБА_6 , 2000 року народження (донька) (а.с.24).

ОСОБА_4 встановлено 3-ю групу інвалідності з дитинства, безтерміново та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується копіями довідки МСЕК №1359480 та посвідчення серії НОМЕР_2 (а.с.27-29).

З копій квитанцій Приватбанку від 28.12.2022 та 15.02.2023 вбачається, що 28.12.2022 року ОСОБА_4 сплатила ОСОБА_2 суму в розмірі 3014,85 грн. з призначенням платежу аліменти від ОСОБА_1 ; 15.02.2023 року ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 суму в розмірі 2009,90 грн., з призначенням платежу- аліменти (а.с.30-31).

ОСОБА_1 перебуває на обліку Глобинського РВК Полтавської області, 05.09.2018 року медичною комісією Глобинського РВК його визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час за ІІ групою (а.с.32).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Глобинського РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м. Суми) від 17.03.2023 року №11326/17.3-34 вбачається, що станом на 01.03.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість у розмірі 19248,59 грн. (а.с.68).

З копії довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області від 21.03.2022 року вбачається, що ОСОБА_7 уповноважив ОСОБА_1 та/або ОСОБА_5 представляти його інтереси з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією та продажем належного йому транспортного засобу марки «Volvo», модель «V40», 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.67).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі

№ 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме - зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що на теперішній час він не взмозі платити визначений судом розмір аліментів у зв`язку з погіршенням його здоров`я та матеріального стану.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приймає до уваги дані з копій медичної документації, наданої позивачем за 2018 рік на підтвердження тієї обставини, що останній має хронічні захворювання, з приводу яких в 2022 році та у 2023 році він проходив обстеження і лікування.

Згідно даних вищезазначеної медичної документації після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів (18.01.2022) ОСОБА_1 02.05.2022 року був оглянутий сімейним лікарем та лікарем терапевтом, якими йому встановлено відповідний діагноз, також перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічних захворювань з 26.01.2023 року по 03.02.2023 року, і проходив відповідне медичне обстеження.

Той факт, що з позивачем разом проживає його мати, яка є інвалідом ІІІ групи з дитинства, не є суттєвою зміною його сімейного чи матеріального стану, оскільки разом з ними також проживають працездатний батько позивача, який є чоловіком його матері, та повнолітня сестра позивача. Крім того, матері позивача- ОСОБА_4 призначено державну соціальну допомогу.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження покращення матеріального становища відповідачки чи погіршення його матеріального становища, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, після винесення рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 січня 2022 року у справі № 527/2270/21, яким з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач звертався до лікарів та перебував на стаціонарному лікуванні, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову -на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, відповідачем додано: копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, витяг з договору про надання правничої допомоги від 09.03.2023 року, квитанцію адвоката Левицького В.І. від 21.03.2023 про оплату ОСОБА_2 гонорару за підготовку відзиву на позов ОСОБА_1 у сумі 2000,00 грн. (а.с.52-53,57).

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати на правничу допомогу адвоката.

Керуючись ст. ст. 2,4, 12, 76, 77,79, 80,81, 89, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 141,150, 181, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів -відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і.п.н. НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і.п.н. НОМЕР_4 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , понесені витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. А. Мицик