Справа №333/4096/21
Пр. №2/333/125/23
РІШЕННЯ
01 лютого 2023 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
представника позивача: Дерев`янко О.В.
представника відповідача: Малишевої О.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, -
Позивач КОНЦЕРН «МТМ» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, який, з урахуванням уточненого позивачем, під час розгляду справи, періоду надання послуг, обґрунтовував наступним.
У період з 01.10.2016 р. по 31.05.2021 року позивач надав відповідачам послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою їх проживання: АДРЕСА_1 . Відповідачі не оплатили дані послуги у встановлені законодавством строки. Станом на день подання позову заборгованість по сплаті за надані послуги в загальній сумі складає 50 009,97 грн., тому позивач просить стягнути дану заборгованість з відповідачів, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 2270,00 гривень.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Додатково зазначив, що після подання позову відповідач звернувся до позивача із заявою про перерахунок нарахувань по оплаті за послуги з постачання гарячої води, оскільки в липні 2019 р. помер ОСОБА_3 , який був зареєстрований у вищевказаній квартирі. На підставі заяви відповідача позивачем був проведений відповідний перерахунок боргу, з урахуванням чого сума заборгованості за надані послуги з централізованого постачання гарячої води складає 23 968,44 грн.
Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Малишева О.Ю. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала частково, не заперечує відносно стягнення заборгованості, в межах строку позовної давності, за надані послуги з централізованого опалення, при цьому позовні вимоги про стягнення боргу за надані послуги з постачання гарячої води не визнає, оскільки з 2018 р. відповідач не мешкає у вищевказаній квартирі та не користується цією послугою, тому просила в цій частині відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце слухання справи повідомлялась.
Суд, вислухав пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, проаналізував законодавство, що регулює спірні правовідносини, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Відповідно до п.2.1 Статуту Концерну «Міські теплові мережі», основною метою діяльності концерну «Міські теплові мережі» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.
Відповідачі є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Єдиного реєстру речових прав, копією договору дарування від 19.01.2002 р., посвідченого приватним нотаріусом, технічного паспорту на квартиру. Кожному з відповідачів належить по 1/2 частки цієї квартири.
За цією адресою відритий один особовий рахунок споживачів послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, які надаються позивачем, що підтверджується довідкою Концерну «Міські теплові мережі».
Відповідачі, станом на червень 2021 р., були зареєстровані у вищевказаній квартирі, що підтверджується витягами з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя.
Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України від 9 листопада 2017 року № «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон), Законом України «Про теплопостачання», а також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року.
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є: з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води (ст. 6 Закону).
Надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону).
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України).
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч. 1 ст. 9 Закону).
Згідно з ст.ст. 67, 68 ЖК Української РСР наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).
Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
З розрахунків заборгованості, наданих позивачем, вбачається, що з жовтня 2016 р. і по травень 2021 р. (в опалювальні періоди), позивачем у вищевказану квартиру, належну відповідачам, надавались позивачем послуги з централізованого опалення, а з лютого 2019 р. і по травень 2021 р. також і з централізованого постачання гарячої води, та проводились відповідні нарахування оплати за дані послуги.
Відповідно до розрахунку боргу (а.с. 5-6), доданого до позову, в опалювальний період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. споживачам цієї послуги, наданої у вищевказану квартиру, надавалась субсидія та кошти за соціальною програмою «З теплом до людей», шляхом перерахуванням позивачу сум, які погашали суму нарахування позивачем за дану послугу в цей опалювальний період, тому заявлені вимоги про стягнення боргу за надані послуги з централізованого опалення в період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. включно, у розмірі 5078.72 грн., безпідставні та не підлягають задоволенню.
Відповідачем ОСОБА_2 , в особі представника, заявлено про застосування строків позовної давності до пред`явлених позивачем вимог. Вирішуючи дану заяву судом враховане наступне.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).
Згідно з статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
30 березня 2020 року Верховна Рада прийняла закон № 540-IX (набрав чинності 02.04.2020), який продовжив низку процесуальних та інших строків (зокрема, позовну давність) на строк дії карантину.
З урахуванням зазначеного, позовна давність може бути поширена на вимоги щодо платежів, які мали бути сплачені до 2 квітня 2017 року.
Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (дані правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункт 73), від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 80), від 5 грудня 2018 року у справах № 522/2202/15-ц (пункт 61), № 522/2201/15-ц (пункт 62) та № 522/2110/15-ц (пункт 61), від 7 серпня 2019 року у справі № 2004/1979/12 (пункт 71), від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134), від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51)).
З огляду на вищевказане, враховуючи, що позовні вимоги про стягнення боргу за централізоване опалення за період з жовтня 2016 р. по березень 2017 р. не підлягають задоволенню в зв`язку з необґрунтованістю, а на інші вимоги позивача позовна давність не поширюється, оскільки строк пред`явлення до суду даних вимог не сплив, підстави для застосування позовної давності до позовних вимог відсутні.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення боргу за централізоване постачання гарячої води суд враховує наступне.
Відповідач ОСОБА_2 , в особі представника, зазначає, що він з 2018 р. не мешкав в цій квартирі, при цьому належних доказів, на підтвердження цієї обставини, суду не надав. Суд критично відноситься, до наданого відповідачем Акту від 14.09.2021 р. про не проживання особи у житловому приміщенні, складеного головою ОСББ та сусідами відповідача, за місцем його реєстрації, оскільки він складений вже після закінчення заявленого позивачем періоду і висновок про не проживання відповідача в цій квартирі з 2018 р., зроблений особами, що складали цей Акт, лише зі встановлення факту відсутності відповідача і його речей в квартирі у вищевказану дату складання цього Акту. Ухвала суду по кримінальному провадженню №333/5348/19, в якій зазначено, що ОСОБА_2 мешкає не місцем реєстрації, датована 06.09.2022 р., відомості з якого часу він не мешкає за місцем реєстрації в цій ухвалі відсутні, тому дана ухвала суду не є належним доказом у цій справі.
Відповідно до пункту 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, які діяли на час існування спірних правовідносин, споживач має право на зменшення розміру плати у разітимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Відповідачами не надано доказів, що з 2018 р. вони зверталися з письмовою заявою до позивача про зменшення розміру плати, в зв`язку з тим, що відповідач ОСОБА_2 фактично не мешкає за місцем своєї реєстрації та не користується послугами з постачання гарячої води.
Місяць та рік нарахуванняНорма спож-ння на 1 особукількість днів наданих послугкількість спожитої води на 1 особукількість споживачів послугДіючий тарифСума грн.
Відповідно до ст. 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Враховуючи положення ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог (74,6%), що складає 1694.19 грн., по 847,10 грн. з кожного відповідача.
Керуючись ст. ст.12, 13, 80, 81 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води задовольнити частково.
В іншій частині, заявлені позовні вимоги, - залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складений 06.02.2023 р.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя І.Й.Наумова