КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 року

м. Київ

справа №759/5787/22

провадження №22-ц/824/1877/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кравець В.А. (суддя-доповідач)

суддів - Желепи О.В., Мазурик О.Ф.

за участю секретаря судового засідання - Шевчук А.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд»

треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року у складі судді Кириленко Т.В.

у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд», треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Малкова Марія Вікторівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., зареєстрований в реєстрі за №29329 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості за кредитним договором № 004-28010-230613 від 23 червня 2013 року у розмірі 16 976,89 грн таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що 08 вересня 2020 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №29329 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» суми заборгованості за кредитним договором 004-28010-230613 від 23 червня 2013 року у розмірі 16 976,89 грн. На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. було відкрито виконавче провадження №63698283 та розпочато стягнення.

На думку позивача, виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, зокрема, виконавчий напис вчинено на нотаріально непосвідченому договорі. Крім цього, сума заборгованості не була безспірною, оскільки наданий відповідачем розрахунок був некоректним та не відповідав дійсним обставинам справи, вимога про усунення порушення їй не направлялась.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року позов задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений 08 вересня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. та зареєстрований в реєстрі за №29329 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором № 004-28010-230613 від 23 червня 2013 року у розмірі 16 976,89 грн таким, що не підлягає виконанню

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 7 269 грн.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись з указаним рішенням в частині стягнення судових витрат, 07 грудня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Київського апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення судових витрат змінити та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 14 469 грн (витрати на правничу допомогу в розмірі 14 400 грн та витрати на поштові відправлення у розмірі 69 грн). У решті рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що ніяких клопотань від відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу заявлено не було, а тому без передбаченого статтею 137 ЦПК України клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу суд не може самостійно втручатись у дані відносини.

Наголошує на тому, що заявлені позивачем витрати на правничу допомогу є цілком обґрунтованими та такими, що підлягали стягненню з відповідача у повному обсязі.

Щодо висновку суду першої інстанції, що заява про забезпечення позову не була задоволена, зазначає, що не сама заява не відповідала вимогам ЦПК України, а у суду не було в наявності копії виконавчого напису, тому дане питання не було вирішено позитивно. А отже, не погоджується з тим, що суд першої інстанції із витрачених представником позивача на справу 14,4 год. робочого часу на написання заяви про забезпечення позову приділив 7,2 год., оскільки задоволена була сума 7 200 грн, тобто за 7,2 год.

Інші учасники справи не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

15 лютого 2023 року представник позивача ОСОБА_2 подав до апеляційного суду заяву, в якій просить відкласти судове засідання на іншу дату, оскільки адвокат Пасько С.А. не може з`явитися у призначене судове засідання у зв`язку з перебуванням в іншому судовому засіданні, а також у зв`язку з постійною неявкою відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу.

Разом з тим, зважаючи на завчасну обізнаність представника позивача ОСОБА_2 з датою, часом та місцем розгляду даної справи, а також на відсутність будь-яких доказів на підтвердження перебування адвоката Паська С.А. в цей час в іншому судовому засіданні, відсутні підстави для задоволення поданої заяви.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог чинного законодавства, про причини неявки суд не сповістили, інші клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегією суддів вирішено розглядати справу за відсутності всіх учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Частиною першою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року оскаржується лише в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а тому апеляційним судом в іншій частині не перевіряється.

Задовольняючи частково заяву сторони позивача та ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 7 269 грн, суд першої інстанції виходив з того, що у розрахунок витрат на правову допомогу включено витрати на складання та подання до суду заяви про забезпечення позову, у задоволенні якої позивачу було відмовлено.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За змістом частини першої та пункту першого частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону №5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі №14-382цс19.

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 01 серпня 2019 року у справі №915/237/18).

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2022 року представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду заяву в порядку статті 141 ЦПК України, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 14 400 грн, а також витрати на поштові відправлення у сумі 69 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу до заяви долучив Договір про надання правничої допомоги адвокатом від 22 грудня 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Паськом С.А., та акт виконаних робіт від 05 жовтня 2022 року.

Так, згідно пункту 1.1 Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 22 грудня 2021 року (далі - Договору) замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти їх та провести своєчасну оплату за надані послуги.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що виконавець бере на себе виконання наступної правової роботи для замовника: представляє замовника в усіх судових інстанціях, правоохоронних органах, органах виконавчої, податкової служби з приводу захисту інтересів замовника у всіх провадженнях і справах, в тому числі, що стосуються оскарження кредитних договорів, визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню і будь-яких інших справах.

При виконанні пункту 2.1.1 виконавець наділений без обмежень всіма правами, передбаченими ЦПК України, КПК України, Законом України «Про виконавче провадження», в тому числі правом на подання позовів, заяв, запитів, клопотань, збирання інформації, в тому числі конфіденційної та персональних даних, укладення мирових угод, відмови від позову, отримання присудженого майна і коштів, кореспонденції замовника та вчинення будь-яких інших дій від імені замовника.

Положеннями пункту 4.1 Договору передбачено, що за виконання виконавцем роботи замовник сплачує виконавцю суму у розмірі, яка виставляється замовнику у відповідних актах виконаних робіт, де обраховується обсяг виконаних робіт в суді кожної інстанції, із розрахунку 1 000 грн за 1 годину роботи.

Відповідно до пунктів 1, 3, 4 Акту виконаних робіт від 05 жовтня 2022 року виконавцем, враховуючи нормативи, поміщені у міжгалузевих нормах часу на виконання робіт Наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 11 травня 2004 року №108, виконано наступний обсяг робіт щодо представництва та захисту інтересів замовника у справі №759/5787/22 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню: усна консультація, вивчення документів, пошук документів щодо порушень у діяльності приватного виконавця і приватного нотаріуса - 4 год.; підготовка та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову - 7,4 год.; прибуття у судове засідання 22 серпня 2022 року та підготовка і подання пояснень - 1,5 год.; прибуття та отримання в суді копії рішення по справі - 1,5 год., а всього - 14,4 год.

Вартість робіт складає 1 000 грн/год.

Загальна вартість виконаних робіт складає 14,4 год. * 1 000 грн = 14 400 грн.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01 липня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Отже, зважаючи на те, що в Акті виконаних робіт за послуги з підготовки та подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову визначено загальний час - 7,4 год., а також беручи до уваги зміст та вимоги заяви про забезпечення позову, колегія вважає, що на підготовку та подання заяви про забезпечення позву представником позивача було затрачено 3 год., у зв`язку з чим вартість цих послуг складає 3 000 грн (3 год. * 1 000 грн), які не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки у задоволенні заяви про забезпечення позову судом було відмовлено.

При цьому, підстави для відмови, на які посилається сторона позивача у своїй апеляційній скарзі, не впливають на факт такої відмови.

Окрім того, висуваючи вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на поштові відправлення у сумі 69 грн, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 не долучив до матеріалів справи жодних доказів понесення таких витрат, а тому у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Таким чином, з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 400 грн (14 469 грн - 3 000 грн - 69 грн).

Ураховуючи викладені обставини, колегія вважає, що суд першої інстанції правильно взявши до уваги факт відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, не врахував всі обставини справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, затраченого останнім часу та відсутність заперечень відповідача, а також відсутність у матеріалах справи доказів понесення витрат на поштові відправлення у сумі 69 грн, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 7 269 грн.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 376 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміні судового рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Отже, зважаючи на викладені обставини, колегія суддів доходить висновку про задоволення апеляційної скарги частково, скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалення в цій частині нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 11 400 грн витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 листопада 2022 року в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - скасувати.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (код ЄДРПОУ 4264578) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 11 400 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено «21» лютого 2023 року.

Головуючий В.А. Кравець

Судді О.В. Желепа

О.Ф. Мазурик