КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

справа № 755/52/21

провадження № 22-ц/824/1361/2023

15 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Семенюк Т. А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Караєв Самір Ельхан Кизи, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року в складі судді Яровенко Н. О.,

встановив:

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року вказаний позов задоволено.

25.10.2022 ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 , на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року, яке нею отримано не було. При цьому доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень був відсутній з 24.02.2022. З рішенням суду ознайомилась лише 15.10.2022. По причині введення воєнного стану вона не мала змогу здійснити необхідні дії для оскарження судового рішення.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року визнано причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення не поважними, оскільки доводи заявниці про введення воєнного стану в України та відсутність доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень не можуть бути прийняті як єдині поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження, заява не містить жодної конкретної обставини, підтвердженої належними доказами (окрім загального посилання на введення в Україні воєнного стану), які б свідчили про неможливість заявниці у визначений законом строк звернутися до Київського апеляційного суду із апеляційною скаргою.

Апеляційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків та запропоновано скаржнику звернутися до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення з зазначенням інших причин поважності його пропуску.

04 листопада 2022 року копію ухвали Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року було направлено на адресу заявниці, що вказана в апеляційній скарзі, а саме: АДРЕСА_1 , однак поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

23 грудня 2022 року ОСОБА_3 на вказану адресу було повторно направлено копію ухвали апеляційного суду від 03 листопада 2022 року, проте поштове відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Також, відповідачу було направлено ухвалу апеляційного суду від 03 листопада 2022 року на адресу, яка міститься в матеріалах справи, а саме : АДРЕСА_2 та була отримана останньою 28.01.2023.

Станом на 13.02.2023 вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 03 листопада 2022 року виконано не було.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 № 475/97- ВР, кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Однією з основних гарантій права сторони на судовий захист є право оскарження судових рішень (стаття 129 Конституції України). Реалізація цього права здійснюється, зокрема, шляхом оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій.

Європейський суд з прав людини зауважив, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Перетяка та Шереметьев проти України, № 17160/06 та № 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» Європейський суд з прав людини роз`яснив, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху у судовому процесі.

Поважними причинами пропуску строку є ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Оскільки ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_4 у встановлений судом строк не звернулася до суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення такого строку, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України апеляційний суд

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 січня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Караєв Самір Ельхан Кизи, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання договору дарування недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: І. М. Рейнарт

Т. А. Семенюк