Номер провадження 2/754/4526/23
РІШЕННЯ

Іменем України

23 листопада 2023 року Деснянський районний суд міста Києва у складі:

судді Саламон О.Б.

за участю секретаря судового засідання Рябенка В.О.

представників позивача і відповідача ОСОБА_3, Кубів С.І.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогою до відповідача Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на житловий будинок (літера «Л»), 2005 року, загальною площею 96,9 кв.м., прибудову (літера «л») 2005 року загальної площі 17,7 кв.м., тамбур (літера «л1») 2005 року, загальна площа 5,1 кв.м.; прибудову (літера «л2» 2005 року, загальна площа 8,7 кв.м. та господарський блок (літера «М»), 2011 року, загальна площа 124, 7 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що земельна ділянка по АДРЕСА_1 була відведена ОСОБА_1 в натурі присадибної земельної ділянки для будівництва індивідуального будинку. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер, а у відповідності до свідоцтва про право на спадщину за заповітом його все майно передано сину ОСОБА_2 , котрий приходить позивачеві дідусем. За життя прадіда ОСОБА_1 в 2005 та 2011 р.р. були самовільно зведені будівлі. За даними довідки-характеристики від 13.02.2009 було визначено будівлю під літерою «Л», яка була зведена самостійно на використовуваній ділянці. ОСОБА_2 почав приватизацію 0,1 га землі, а решта землі розмірами 0,0743 га нотаріально заявив про згоду на відведення з подальшою безоплатною передачею у власність онуки ОСОБА_1 . Також, ОСОБА_1 було надано нотаріальну заяву про не заперечення проти розпорядження позивачем будь-якими житловими чи нежитловими спорудами та будівлями, що знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :62:115:0057, а також дає згоду на оформлення та реєстрацію права власності на будівлі, що знаходяться на зазначеній земельній ділянці. Позивач 17.09.2015 звернулась до Київської міської ради із заявою про надання у приватну власність земельної ділянки площею 0,073701 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 12.07.2016 рішенням КМР № 665/665 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки позивачеві. 08.06.2021 позивач звернулась до Департаменту земельних ресурсів КМДА з клопотанням про розгляд на постійній комісії питання щодо відведення позивачу у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та і споруд по АДРЕСА_1 , однак в подальшому позивач отримала відмову з посиланням на ч. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а відтак вимушена звернутись до суду з позовною заявою про визнання права власності на самочинне будівництво.

04.08.2023 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.08.2023 відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідач скористався правом надання відзиву 21.09.2023, згідно з яким сторона відповідача заперечує проти задоволення позову. Вказує на те, що відповідач не реєстрував, не видавав документів, що надають право на виконання підготовчих/будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 у відповідності до чинного законодавства та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до Департаменту передана документація щодо об`єктів І, ІІ, ІІІ та ІV категорій складності, пов`язана з наданням права на виконання підготовчих та будівельних робіт, із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також декларації про готовність до експлуатації об`єктів будівництва, відповідно до Акту приймання-передавання документів № 38 від 11.10.2016. Відповідно до зазначеного акту приймання-передавання, до Департаменту не надходили документи, які дають право виконувати будівельні роботи та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів стосовно об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 . Також, сторона відповідача зазначає, що державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку. Визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва, не прийнятого в експлуатацію, в судовому порядку нормами Цивільного кодексу України чи іншими нормативними актами не передбачено. Відповідач зауважує, що звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Оскільки позивачем не дотримано процедури прийняття в експлуатацію нерухомого майна та порядку проведення державної реєстрації і оформлення права власності на нього, при цьому не дотримуючись встановлених законодавством процедур, які врегульовують спірне питання не може бути підставою для звернення до суду з даним позовом, а суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати введення об`єкта будівництва в експлуатацію та здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання від 26.09.2023, закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача-адвокат ОСОБА_3 підтримала позовні та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача Київської міської державної адміністрації - Кубів С.І. в судовому засіданні заперечував щодо задоволення вимог позову, посилаючись на викладене у відзиві.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 12.07.2016 рішенням Київської міської ради за № 665/665 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення громадянці ОСОБА_1 на АДРЕСА_1 , орієнтованою площею 0,07 га (земельна ділянка комунальної власності територіальної громади міста Києва) у власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд згідно з планом-схемою.

У відповідності до заяви від 02.10.2017, засвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменко О.І., громадянин ОСОБА_2 надав згоду ОСОБА_1 на оформлення та реєстрацію права власності на земельну ділянку, кадастровий номер: :62:115:0057, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з правом проходження всієї законодавчої процедури відповідно до чинного законодавства.

Витягом від 11.04.2017 № НВ-17 підтверджується реєстрація 03.01.2018 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 в Департаменті земельних ресурсів.

08.06.2021 позивачем здійснено звернення до Департаменту земельних ресурсів КМДА про розгляд на постійній комісії Київради з питань містобудування, архітектури та землекористування проекту землеустрою щодо відведення їй у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 .

У відповідності до листа Департаменту земельних ресурсів від 29.06.2021 на земельній ділянці площею 0,0743 га (кадастровий номер :62:115:0057) на АДРЕСА_1 розташовані об`єкти нерухомого майна, на які відсутні правовстановлюючі документи. Також зазначено, що відповідно до Генерального плану міста Києва та проекту планування його приміської зони на період до 2020 року, затвердженого рішенням Київської міської ради від 28.03.2002 за № 370/1804, вказана земельна ділянка за функціональним призначенням належить частково до території житлової садибної забудови та частково до території вулиць і доріг.

З поміж іншого, листом повідомлено позивача, про те, що з урахуванням бажаного цільового призначення земельної ділянки подальша підготовка відповідного проєкту рішення Київської міської ради буде можлива після долучення до заяви листа Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівної документації.

В матеріалах справи наявний висновок № 16-2153-В про погодження проекту землеустрою, у відповідності з яким Департаментом містобудування та архітектури Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) розглянуто проект землеустрою, розроблений ТОВ «ЗЕМПРОКОНСАЛТИНГ» щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , Департамент погоджує та вважає за можливе використовувати в подальшому зазначену земельну ділянку для вищевказаних цілей, за умови дотримання вимог п. 3 ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1,2 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 3,4 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу.

Не може бути застосовано правило ст. 376 ЦК України при вирішенні справ за позовами:

- про визнання права власності на самочинно переобладнані квартири в багатоквартирних будинках різних житлових фондів, оскільки такі правовідносини врегульовано іншими нормами законодавства, зокрема статтею 383 ЦК та відповідними нормами Житлового кодексу України щодо власників квартир;

- про визнання права власності на самочинно збудовані тимчасові споруди;

- про визнання права власності на самочинно збудовані приналежності до основної речі (ганок, веранда, мансарда тощо).

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст. 31 цього Закону, її експертизи;

3) затвердження проектної документації;

3-1) отримання права на виконання підготовчих та будівельних робіт у випадках, визначених цим Законом;

4) виконання підготовчих та будівельних робіт;

4-1) державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва та майбутній об`єкт нерухомості у випадках, визначених законом;

4-2) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);

5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів;

6) державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом та прийнятий в експлуатацію у випадках, визначених цим Законом, об`єкт (його складову).

Згідно зі статтею 39 Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.

Частиною 5 ст. 39 Закону визначено, що датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 26 Закону прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить до одного з етапів проектування та будівництва об`єктів, що здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок.

Частиною 8 статті 39 Закону передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію, забороняється.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 03.07.2018 № 158 (далі - Наказ № 158), затверджено Порядок проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - Порядок).

Пунктом 1 Порядку проведення технічного обстеження і прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, будівель і споруд сільськогосподарського призначення, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 03 липня 2018 року № 158 встановлено процедуру проведення технічного обстеження та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельних ділянках відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт (далі - об`єкти), а саме:індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарських (присадибних) будівель і споруд загальною площею до 300 квадратних метрів, збудованих у період з 05 серпня 1992 року по 09 квітня 2015 року;будівель і споруд сільськогосподарського призначення, збудованих до 12 березня 2011 року.

У п. 12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 р. №6 «Про практику застосування судами ст. 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього.

Звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву посилався на те, що на виконання Закону та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 № 671 «Деякі питання діяльності органів державного архітектурно-будівельного контролю» Державною архітектурно-будівельною інспекцією України до Департаменту передана документація щодо об`єктів І, ІІ, ІІІ та ІV категорій складності, пов`язана з наданням права на виконання підготовчих та будівельних робіт, із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю щодо об`єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також декларації про готовність до експлуатації об`єктів будівництва, відповідно до Акту приймання-передавання документів № 38 від 11.10.2016. Відповідно до зазначеного акту приймання-передавання, до Департаменту документи, які дають право виконувати будівельні роботи та засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів стосовно об`єкта будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , не передавались.

Варто зауважити, що зазначені доводи сторони відповідача позивачем в ході судового розгляду не спростовано, а також не надано контраргументів на вказані вище твердження.

Також, в ході розгляду справи судом не встановлено переконливих доказів того, що Департамент реєстрував чи видавав документи, що надають право на виконання підготовчих або будівельних робіт та засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд приходить до висновку про відсутність доказів порушення прав позивача та необхідність їх захисту в судовому порядку, оскільки ОСОБА_1 не навела суду належних доказів звернення до компетентних органів для оформлення прав на спірне майно у встановленому законом порядку.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 18.04.2019 по справі № 306/2140/17.

Згідно з положень ч. 3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що, що позивачем не надано доказів дотримання процедури прийняття в експлуатацію, державної реєстрації та оформлення права власності на створене нерухоме майна, що є об`єктом самочинного будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , а отже відсутні підстави для задоволення позовним вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 328, 331, 375, 376, 380, 392 ЦК України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.ст. 5, 12, 13, 76-82, 84, 89, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності на самочинне будівництво - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано.

Повний текст рішення складено 14.12.2023.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон