ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1300/23 Справа № 226/3797/21 Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Донецький апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 226/3797/21 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договоромза апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укргазбанк» на рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 серпня 2022 року (суддя Петунін І.В., повний текст рішення складено 04 серпня 2022 року),

в с т а н о в и в :

16 грудня 2021 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 30 січня 2019 року між банком та відповідачем укладений кредитний договір №2019/І_С/376-Z0597224-01 про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку, відповідно до умов якого на ім`я відповідача відкрито поточний рахунок та видана кредитна карта. Зазначені Правила діяли на час укладання договору, також дана інформація опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» № 22 від 19 грудня 2014 року і розміщена на сайті www.ukrgasbank.com. Згідно із укладеним договором відповідачу надані кредитні кошти на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних, щомісячним платежем 7%, відсотковою ставкою на прострочену заборгованість 48%. В порушення умов договору та вимог статей 526, 527, 530 ЦК України відповідач зобов`язання взяті на себе належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 26 лютого 2021 року виникла заборгованість за договором в сумі 73862,54 грн., з яких: 57700 грн заборгованість за кредитом поточна, 403,90 грн заборгованість за кредитом прострочена, 1859,05 грн заборгованість за процентами поточна, 13899,59 грн заборгованість за процентами прострочена. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 73862,54 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 01 серпня 2022 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором від 30 січня 2019 року станом на 26 лютого 2021 року в сумі 58103,90 грн та заборгованість за процентами в сумі 619,92 грн, та понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1804,75 грн. В іншій частині позову відмовлено.

З вказаним рішенням не погодився позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та ухвалити в цій частині нове судове рішення, задовольнивши позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» в цій частині повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків за кредитом, оскільки під час підписання заяви-договору відповідач ознайомився та погодився з Правилами відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками АБ «Укргазбанк», при цьому зазначив, що він ознайомлений з основними умовами кредитування з використанням кредитної картки. Крім того, збільшена процентна ставка на прострочену суму боргу передбачена пунктом 7.2.3. Правил і є зміненою ставкою 3% річних, погоджених сторонами, а тому у позивача наявні законні підстави для нарахування процентів у вказаному розмірі та пред`явлення вимог до позичальника щодо їх стягнення після пред`явлення позову про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, предметом апеляційного оскарження є рішення у справі, ціна позову у якій не перевищує 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справа здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України та пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, лише в оскаржуваній частині судового рішення і відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо неоскарженої частини.

В апеляційній скарзі позивач оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотків позивачем не оскаржується, а тому апеляційний суд не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що 30 січня 2019 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_1 шляхом подання заяви-договору №2019/І_С/376-Z0597224-01 було укладено договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» (а.с. 37-38).

Згідно з вказаною заявою позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту овердрафту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування таким кредитом.

Розділом 4 «Паспорт споживчого кредиту» заяви-договору встановлено основні умови кредитування, а саме: програма кредитування - «Універсальна картка «Домовичок», мета кредиту - споживчі цілі; тип кредиту - ліміт дозволеного овердрафту, валюта кредиту - національна валюта України гривня, строк кредитування - 12 місяців, порядок надання кредиту безготівковий, орієнтовна сума кредиту 10000 грн, можлива сума кредиту - 300000 грн, пільговий період 30 днів, відсоткова ставка 36,00% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48,00 %, строк дії договору 12 місяців з 30 січня 2019 року по 29 січня 2020 року (а.с. 37-38).

Окрім, того у заяві-договорі зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява-договір разом з Правилами, Тарифним планом, умовами банківських Продуктів/Пакетів (що розміщені на сайті банку), є договором комплексного банківського обслуговування. До кредитного договору банк додав копії Правил відкриття та обслуговування, які відповідачем не підписані, а також заяву-договір, котра містить паспорт споживчого кредиту.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №2019/І_С/376-Z0597224-01 заборгованість станом на 26 лютого 2021 року складає 73862,54 грн., з яких: 57700 грн заборгованість за кредитом поточна, 403,90 грн заборгованість за кредитом прострочена, 1859,05 грн заборгованість за процентами поточна, 13899,59 грн заборгованість за процентами прострочена (а.с.5-6, 7-11).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що банком безпідставно нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами після закінчення строку дії укладеного між сторонами кредитного договору 30 січня 2019 року. Відповідно до узгодженого сторонами розміру та в межах строку дії договору - з 30 січня 2019 року по 29 січня 2020 року, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом 58103,90 грн, суми заборгованості по відсоткам 619,92 грн.

Рішення суду першої інстанції є правильним та таким, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства.

У відповідності до положень статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно із частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Встановлено, що за умовами договору сторони погодили строк його дії до 29 січня 2020 року, тому як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, починаючи із зазначеної дати, банк не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

Апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо збільшеної процентної ставки на прострочену суму боргу відповідно до Правил та наявності у позивача законних підстав для нарахування процентів у вказаному розмірі та пред`явлення вимог до позичальника щодо їх стягнення після пред`явлення позову про стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором, за наступних підстав.

Згідно із частиною 1-3 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитором в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитора змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Таким чином, з огляду на те, що заявою-договором від 30 січня 2019 року сторонами було погоджено фіксовану відсоткову ставку, що становить 36% річних та 48% річних на прострочену заборгованість, а тому збільшення ПАТ АБ «Укргазбанк» в односторонньому порядку узгодженої відсоткової ставки суперечить вимогам статті 1056-1 ЦК України.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Враховуючи зазначене, відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків залишенню без змін, в іншій частині рішення не оскаржувалось.

Відповідно до частини 3 статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як справа є малозначною, ціна позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Укргазбанк» залишити без задоволення.

Рішення Димитровського міського суду Донецької області від 01 серпня 2022 року в частині відмови в задоволенні позову про стягнення відсотків залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 лютого 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста