Справа № 309/2223/23
Провадження № 2/309/414/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2023 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Кемінь В.Д. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області про скасування арешту,-

В С Т А Н О В И В:

11.05.2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника - адвоката Мацоли А.В. звернувся в Хустський районний суд з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції,Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області про скасування арешту.

Вивчивши позов на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що на виконанні в Хустському районному відділі ДВС перебував виконавчий лист №2/713/937/12 виданий Хустським районним судом 09.07.2012 року, на підставі рішення суду від 18.06.2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк суми боргу та судового збору. Також в межах цивільної справи, судом винесено ухвалу про забезпечення позову, шляхом накладення заборони будь-якими способами укладати угоди стосовно цього майна. На підставі даної ухвали, державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 32777554 та винесено постанову Хустського РВДВС про арешт майна боржника. На даний час борг перед банком погашено, однак Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської, листом від 29.03.2023 року за №23.13-38/15/18, повідомив позивача про відсутність підстав для зняття арешту з майна. Позивач також зазначає, що позбавлений права звернутися до суду з позовом про скасування ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі №713/2392/12 від 19.04.2012 року, оскільки вона у нього відсутня.

З посиланням на ст.391 ЦК України, просив усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, шляхом скасування арешту накладеного на все його майно у межах виконавчого провадження № 32777554, постановою державного виконавця відділу ДВС Хустського РУЮ, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18, у постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

У цій справі арешт на майно накладено державним виконавцем в порядку виконання рішення суду в межах виконавчого провадження №32777554, в якому ОСОБА_1 є боржником, а тому він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, тому у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

За таких обставин у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області про скасування арешту слід відмовити.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.186, ст.ст. 261, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк», третя особа без самостійних вимог: Західне міжрегіональне управління Міністерства юстиції, Хустський відділ державної виконавчої служби у Хустському районі Закарпатської області про скасування арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Хустського

районного суду: Кемінь В.Д.