Справа № 522/3202/19
Провадження № 2/522/1063/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Абухіна Р.Д.,

за участю секретаря судового засідання Кріцької Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить: стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області моральну (немайнову) шкоду в розмірі 6600000 грн., за моральні страждання, болісні переживання, фізичні страждання, заподіяні в тому числі:

1) матусі та йому неналежними діями медиків, припиненням поліцією реанімації матері в розмірі 3 мільйона 300 тисяч гривень;

2) за опоганення матері в розмірі 3 мілійона 300 тисяч гривень.

Мотивує вимоги тим, що внаслідок дій органів, що здійснюють оперативну діляьність, та досудове розслідування, його матір біологічно померла. Зазначає, що працівниками поліції припинена реанімація матері. У матері була наявність дихання, струм крові в артеріях, з огляду ії очей та інші ознаки відсутності біологічної смерті ОСОБА_2 .. Противоправні дії були також:

1. Прокуратура Одеської області (вул. Пушкінська, 3, м. Одеса, 65026) (бездіяльнсть прокуратури роками) (по по першій та другій частині вимоги);

2. Одеська місцева прокуратура № 3 (вул. Черняхівського ,6 м. Одеса, 65009) (по другій частині вимоги);

3. Комунальна установа Одеський обласний центр екстренної медичної допомоги і медицини катастроф, вул. Гаванна, 1, м. Одеса, 65026) (по першій та другій частині вимоги);

4. Комунальна установа «Міська клінічна лікарня № 11» (вул. Ак. Воробйова, 5, м. Одеса, 65000) (по першій частині вимоги);

5. Агент Одеської міської ритуальної служби Лапшин Олександр Юрійович ( АДРЕСА_1 ) (по другій частині вимоги);

6. Сімейний лікар Барабанова Ірина Вадимівна Комунальної установи «Центра первинної медіко-санітарної допомоги № 2», пров. Обсерваторний, 8, м. Одеса, 65014 (по першій та другій частині вимоги);

7. Судово-медичний експерт Драч Віктор Миколайович Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово- медичної експертизи» пров. Валіховський, 4, м. Одеса, 65082) (по другій частині вимоги).

При обгрунтувані права на моральну шкоду позивач посилається на релігійний закон та ст.ст. 8, 49, 55, 56, 64 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно - розшукову діяльнісь, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 липня 2020 року по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи.

10.12.2020 року до суду надійшов відзив Національної поліції в Одеській області, по якому просить відмовити у задоволені позову.

Зазначено, що позивач звертається на підставі ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», але вважають, що у позивача відсутнє право на звернення в порядку передбаченому даним Законом. Оскільки відносно ОСОБА_1 не було порушено кримінального провадження та його не було притягнуто до кримінальної відповідальності, тому він не має права на звернення до суду в порядку передбаченому цим Законом.

Також в позовній заяві зазначену величезну кількість дій різних осіб, більшість яких були вчинені не працівниками поліції, дані твердження були покладені в позицію відповідача щодо факту нанесення моральної шкоди.

Щодо доводів відносно протиправних дій, працівників поліції зазначають, що доступ до квартири був наданий ОСОБА_3 онукою померлої, яка безпосередньо повідомила до служби «102» про смерть ОСОБА_2 .

В свою чергу ОСОБА_3 стало відомо про смерть ОСОБА_2 від позивача, через, що вважають твердження позивача про припинення реанімації матері працівниками поліції цілком абсурдними.

Жодного обшуку здійснено не було, а було проведено зовнішній огляд трупа. Працівники поліції діяли відповідно Порядку взаємодії між органами та підрозділами Національної поліції, закладами охорони здоров`я та органами прокуратури України при встановленні факту смерті, а саме здійснювали огляд трупа, за доступом ОСОБА_3 та через те, що лікарем який останній здійснював нагляд за ОСОБА_2 , що був присутній при даних подіях не була надана довідка про причину смерті, слідчим було вирішено направити труп на судово-медичну експертизу для встановлення причини смерті.

08.09.2018 року на підставі подій, які мали місце 07.09.2018 року було відкрито кримінальне провадження № 0002566 за ч. 1 ст. 115 КК України, яке 17.09.2018 року було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КК України. На теперішній час, відсутнє жодне судове рішення, яким було би визнано дії працівників поліції в рамках проведення кримінального провадження «002566 від 08.09.2018 року за ч. 1 ст. 115 КК України противоправними та незаконними, що в свою чергу підтверджує законність усіх процесуальних дій в рамках данного провадження, в тому числі направлення трупу ОСОБА_2 на судово-медичну експертизу.

Вважають, що посилання на приписи ч. 2 ст. 1178 ЦК України є безпідставними, оскільки працівниками поліції не було заподіяно смерті матері позивача, що підтверджується довідкою про причину смерті № 2966 наявною в матеріалах справи.

24.11.2020 року до суду надійшов відзив на позов Державної казначейської служби України в Одеській області, в якому зазначено, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою від 25 березня 2021 року про закрито підготовче засідання та призначена справа до судового розгляду по суті.

15.08.2022 року до суду надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив Головного управління Національної поліції в Одеській області.

Учасники справи в судове засідання нез`явились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином.

Представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи за ії відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Головного управління Національної поліції в Одеській області звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутністю, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник Державної казначейської служби України в Одеській області про причини неявки суд не повідомив.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності з ч.2 ст. 247, ст. 280 ЦПК України, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних у справі доказів.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис № 9701, здійснений 19 вересня 2018 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного территориального управління юстиції в Одеській області.

Факт родиних стосунків, що позивач є сином померлої підтверджений матеріалами справи.

Згідно довідки за матеріалами кримінального провадження № 0002566 від 08.09.2018, за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, за фактом смерті ОСОБА_2 , зазначено: «07.09.2018 до чергової частини Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби «102», про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем свого мешкання померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Виїздом на місце пригоди СОГ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі, було проведено огляд місця події, під час первинного огляду ознак насильницької смерті не виявлено. Труп направлено на дослідження до ООБСМЕ для встановлення причини смерті.

Вказане повідомлення було зареєстроване до ЖЕО №23001 від 07.09.2018.

Виїздом СОГ встановлено, що за адресою АДРЕСА_2 , в приміщенні квартири виявлено труп жінки впізнана як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під час зовнішнього огляду трупа ознак насильницької смерті не виявлено.

В ході допиту ОСОБА_3 , 6уло встановлено, що її бабусею є ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкала в АДРЕСА_2 , разом з її батьком ОСОБА_5 , 1959 р.н. На протязі останнього часу бабуся хворіла, були проблеми з ногами, практично не пересувалась самостійно, перенесла інсульт. 07.09.2020, від батька їй стало відомо, що її бабуся померла.

В ході допиту ОСОБА_6 , було встановлено, що померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкала в АДРЕСА_2 , та з 2017 року була його пацієнткою, нанеодноразово була госпіталізована до лікарні із діагнозом гіпертонічної хвороби серця, ішемічної хвороби серця, підвищений тиск. 08.09.2020, йому стало відомо від її рідного сина ОСОБА_5 , про те, що його мати померла.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №2966 від 19.09.2018, причиною смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є гостра серцево - судина недостатність, атеросклеротична хвороба серця.

до Приморського районного суду м. Одеси, було направлено клопотання про призначення судово - медичної експертизи.

Отримано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси, про призначення судово - медичної експертизи на скеровано до КУ «ООБСМЕ»

17.09.2018 СВ Шевченківського ВП Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 115 КК України».

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 3 Конституції України зазначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване статтями 32, 56, 62 Конституції України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В порядку п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 23 ЦК Україниморальна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди`роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суду не надані докази докази про наявність судового рішення, яким було визнано дії працівників поліції в рамках проведення кримінального провадження № 002566 від 08.09.2018 року за ч. 1 ст. 115 КК України противоправними та незаконними, в тому числі направлення трупу ОСОБА_2 на судово-медичну експертизу.

Позивачем не надано суду доказів, що внаслідок дій відповідачів ОСОБА_1 завдано шкоду та мали місце моральні страждання внаслідок вчинення відповідачами злочину.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання позивача на вимоги ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки відносно ОСОБА_1 не було порушено кримінального провадження та його не було притягнуто до кримінальної відповідальності, тому відсутнє право на звернення до суду в порядку передбаченому цим Законом.

Відповідно до довідки від 19.09.2018 року Відділу судово- медичної експертизи трупів про причину смерті (до форми № 106/о № 2966 видається для поховання) ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 80 років, причина смерті: Атеросклератична хвороба серця.

Отже, посилання позивача на приписи ч. 2 ст. 1168 ЦК України є безпідставними, оскільки працівниками поліції не було заподіяно смерті матері позивача, що підтверджується довідкою про причину смерті № 2966 наявною в матеріалах справи.

Також, відповідно до частини першої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення їх прав.

Частина друга вказаної статті передбачає, що моральна шкода, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Зокрема моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суду не надані докази, що позивачу було спричинено моральну шкоду внаслідок протиправних дій відповідача, позивач зазнав душевних страждань, оскільки було порушено його особисте немайнове право внаслідок смерті матері.

Також не надані докази, що працівники поліції на місці події діяли в порушення Порядку взаїмодії між органами та підрозділами Національної поліції, закладами охорони здоровя та органами прокуратури України при встановлені факту смерті людини», яким врегульовано порядок взаємодії Національної поліції України та інших органів при встановлені факту смерті людини.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. При цьому, суд звертає увагу на те, що згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосеред-ньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздале-гідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд на-дає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотип-них доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, має відповідати завданню цивільного судочинства.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 273, 280, 284, 288, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 16.02.2023, у зв`язку з відсутністю електропостачання у приміщенні суду.

Суддя Р. Д. Абухін

31.01.23