КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 357/5224/22

номер провадження №22-ц/824/2070/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року /суддя Ярмола О.Я./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 19.01.2016 року, за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця, починаючи з 16.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно розрахунку державного виконавця від 15.06.2022 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів станом на 01.06.2022 року становить 13 744 грн. 66 коп., що і просила стягнути з відповідача на підставі ст. 196 СК України як пеню.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено./а.с. 40-42/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що тимчасове блокування державних реєстрів дійсно призупинило фактичне виконання уже існуючих рішень суду, але жодним чином не відміняло обов`язку здійснювати утримання дітей усіма іншими можливими способами. Вказувала, що у постанові Верховного Суду від 18 січня 2021 року в справі №636/3546/17 (провадження № 61-19793св19) зроблено висновок, що обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Вказувала, що відомості надані відповідачем 21.02.2022 р. за вхідним номером 4398 / 19.2-45 у відділ ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) щодо свого місця роботи (розрахунковий рахунок та адреса підприємства, довідка про дохід) не можуть братись судом до уваги, як такі, що не були надані позивачу по справі заздалегідь, щоб мати можливість ознайомитися з ним та виробити правову позицію, що є процесуальним порушенням. Суд першої інстанції не звернув уваги і на те, що за період з січня 2022 року по травень включно 2022 року за розрахунками виконавчої служби аліменти не сплачувались взагалі, сплата заборгованості почала відбуватись після звернення до суду. Відповідно до розрахунку від 17.08.2022 року № 69947, поданого відповідачем, заборгованість по сплаті аліментів, станом на 01.08.2022 року становить 5024,66 грн. Відповідно до чинного законодавства - сплата заборгованості зі сплати аліментів вже після пред`явлення позову до суду не звільняє боржника від відповідальності у вигляді неустойки (пені) за несвоєчасну їх сплату за минулий період, тобто в період прострочення виконання зобов`язань зі сплати аліментів. Дане твердження узгоджується з правовим висновком, що викладений у постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 337/3135/17 (провадження № 61- 36292св18).

Відповідач про розгляд справи в порядку письмового провадження поінформований належним чином, з відзивом на апеляційну скаргу до суду не звертався.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 09.12.2009 року відділом РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. (а.с.6)

За рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2016 року, було стягнуто з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку відповідача, щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 16.11.2015 року i до досягнення дитиною повноліття (справа №357/502/16).

Виконавчий лист з виконання вказаного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19.01.2016 року за №357/502/16 знаходиться на примусовому виконанні у Відділ державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ).

Встановлено, що 15.06.2022 року державний виконавець Пилипенко Т.В. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_2 (а.с.10).

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Тетяни Пилипенко від 15.06.2022 року № 38486, заборгованість відповідача станом на 01.06.2022 року зі сплати аліментів становить 13 744 грн. 66 коп., що підтверджується постановою ДВС від 15.06.2022 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника, повідомленням про внесення відомостей про боржника до ЄДР боржників (а.с.9).

Згідно довідки-розрахунку державного виконавця Тетяни Пилипенко від 17.08.2022 року № 69947, заборгованість відповідача станом на 01.08.2022 року зі сплати аліментів становить 5024 грн.66 коп. (а.с.25).

Встановлено, що 21.02.2022 р. за вхідним номером 4398 / 19.2-45 у відділі ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області ЦМУМЮ (м. Київ) було зареєстровано відомості, які надав ОСОБА_2 щодо свого місця роботи (розрахунковий рахунок та адреса підприємства, довідка про дохід ОСОБА_2 ).

Судом встановлено, що відповідач проживає в іншій сім`ї та має на утриманні ще чотирьох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.29-32).

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції вірно керувався вимогами ст. 196 СК України про те, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Визначаючи обсяг та межі відповідальності боржника при утворенні заборгованості, суд враховує, що відповідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак після порушення боржником свого обов`язку неустойка виконує штрафну і компенсаційну функції.

Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що всупереч ст. 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів.

Так, надані стороною позивача докази в підтвердження позовних вимог доводять наявність боргу по аліментах в певний період, однак не доводять вину боржника у свідомому та безпричинному нехтуванні ним своїх обов`язків по виконанню рішення суду про стягнення аліментів, а отже, не можна безперечно стверджувати про неналежну поведінку боржника, та як наслідок, застосовувати до нього покарання у вигляді стягнення компенсації за порушення виконання зобов`язання.

Встановлено, що заборгованість по аліментам виникла з січня 2022 року, але в лютому 2022 року відповідач надавав державному виконавцю всі необхідні відомості щодо звернення стягнення на свою заробітну плату, водночас, законом не передбачено обов`язку боржника контролювати ведення виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що такі відомості не можуть братись судом до уваги, як такі, що не були надані позивачу по справі заздалегідь, щоб мати можливість ознайомитися з ним та виробити правову позицію, що є процесуальним порушенням, спростовуються протоколом судового засідання в суді першої інстанції від 30.08.2022 р., де позивач вказує, що час на ознайомлення з вказаними документами не потрібен. /а.с.36 п. 16/

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в даному випадку, стягнення з відповідача пені за несплату аліментів порушить принцип пропорційності, справедливості і не сприятиме ефективному захисту прав дитини.

Отже, враховуючи те, що відповідальність відповідача, як платника аліментів за прострочення їх сплати може настати, лише, за наявності його вини, натомість встановленим є те, що відповідач вчинив активні дії для належного виконання рішення суду про стягнення аліментів, та, наразі, погашається виниклий борг і стягуються поточні нарахування аліментів, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови у позові.

Крім того, доводи апеляційної скарги щодо того, що борг почав погашатись лише після звернення до суду, апеляційним судом відхиляються з огляду на неспростовані доводи відповідача, надані в суді першої інстанції про те, що відомості ним до виконавчої служби надавались про зміну роботи, водночас, у зв`язку з початком війни, виконавча служба не працювала, реєстри були закриті, а заборгованість самою позивачкою встановлена в червні 2022 року - саме з місяця в якому і почала така заборгованість погашатись, як і сплачуватись поточні аліменти.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: