Справа № 555/2252/22
Номер провадження 2-з/570/6/2023
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

20 лютого 2023 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Кушнір Н.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

у поданій до Березнівського районного суду Рівненської області заяві від 26 грудня 2022 року заявник просить до відкриття провадження по справі забезпечити позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку кадастровий номер :02:005:0662, що розташована в с.Колоденка Рівненського району Рівненської області.

Ухвалою Березнівського районного суду Рівненської області 03 січня 2023 року справу передано за підсудністю до Рівненського районного суду Рівненської області і 20 лютого 2023 року отримано судом.

У заяві від 09 лютого 2023 року приватний виконавець Сідоренко С.П. повідомив, що у його провадженні перебуває виконавче провадження ВІ N 63300551 від 13.10.2020 з примусового виконання виконавчого листа N° 569/1515/20, виданого 23.09.2020 Березнівським районним судом Рівненської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Євроінс Ураїна"" завдану майнову шкоду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок та витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 102 (дві тисячі сто дві) гривня 00 копійок.

Боржником є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повідомляє, що 10.11.2022, керуючись вимогами ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» з метою забезпечення повного фактичного виконання рішення суду в рамках примусового виконання вказаного виконавчого провадження ним винесено постанову про опис та арешт майна боржника - земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер :02:005:0662, яка розташована за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., с.Колоденка.

Згідно технічної документації із складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку ОСОБА_2 , встановлено, що підставою для передачі земельної ділянки у власність є рішення Корнинської сільської ради No374 від 21.01.2008 прийняте згідно його заяви на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. ОСОБА_2 відповідно до ст.116, 118, 121 ЗК України передано безоплатно у власність земельну ділянку загальною площею 0,1500 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території с.Колоденка, Рівненського району, Рівненської області.

Отже, земельна ділянка, набута ОСОБА_2 за час шлюбу одержана в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України, що згідно з п.5 ч.1 ст.57 СК України є його особистою приватною власністю, не є спільною сумісною власністю подружжя та не підлягає поділу, як майно, що є об?єктом права спільної сумісної власності подружжя.

02.02.2023 з урахуванням отриманої інформації та керуючись вимогами Закону України «Про виконавче провадження» вище зазначена земельна ділянка була передана ним на реалізацію.

Просить врахувати, що земельна ділянка площею 0,15 га, кадастровий номер :02:005:0662, яка розташована за адресою: Рівненська обл., Рівненський р-н., с.Колоденка є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , а отже не підлягає поділу, а дії сторін мають ознаки таких, що спрямовані виключно на перешкоджання виконання судового рішення що набрало законної сили 07.08.2020.

Дослідивши надані матеріали, вважаючи їх достатніми для винесення судового рішення, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одним із способів забезпечення позову є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Згідно з ч.1 ст.151 ЦПК України суд, у провадження якого перебуває справа, за заявою позивача може вжити заходи щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може продати, приховати, знищити майно, знецінити його, тощо, і гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно з п.10 ці заходи мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З аналізу вказаної норми слідує, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи клопотання про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Як вбачається з доданого до заяви про забезпечення позову Державного акту №2064695 від 30 вересня 2008 року, ОСОБА_2 належить на праві спільної сумісної власності земельна ділянка кадастровий номер :02:005:0662.

Суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, та пересвідчитись, зокрема, у тому, що позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача та/або інших осіб.

Необхідними умовами для вжиття забезпечувальних заходів, зокрема арешту майна, є, насамперед, належність цього майна відповідачеві, розумна співмірність вартості арештованого майна ціні позову, обґрунтування необхідності вжиття заходів для захисту прав позивача та можливість такого заходу забезпечити реальне виконання очікуваного позивачем рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував необхідності забезпечення позову, не визначив вартість об`єкту нерухомого майна щодо якого ставиться питання про арешт, не довів співмірність заявлених позовних вимог та запропонованого виду забезпечення. Підстави для накладення арешту на квартиру відсутні, оскільки квартира належить на праві спільної власності також іншим особам, що порушить їх право у разі забезпечення позову у спосіб вказаний позивачем.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про забезпечення позову є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.151 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову по цивільній справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 15 /п`ятнадцяти/ днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому повного текста рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кушнір Н.В.