Справа № 167/126/23
Номер провадження 4-с/167/1/23
У Х В А Л А

02 березня 2023 року м. Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Требика В.Б.,

з участю:

секретаря судового засідання Артюха В.В.,

особи, яка звернулась із скаргою, ОСОБА_1 ,

представника Рожищенського відділу ДВС Киричик В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Рожищенського районного суду Волинської області скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Рожищенського відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та зняття арешту з майна,

в с т а н о в и в:

До суду від представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 надійшла скарга про визнання бездіяльності уповноважених осіб Рожищенського відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі Рожищенський відділ ДВС) неправомірною та зняття арешту з усього майна ОСОБА_2 , зокрема, квартири АДРЕСА_1 . який накладений постановою від 31 липня 2012 року у виконавчому провадженні № 33664950.

Скарга обґрунтовується тим, що 31 липня 2012 року в межах виконавчого провадження № 33664950 накладено арешт на належне ОСОБА_2 майно. У 2015 році виконавчий лист, на підставі якого було відкрите виконавче провадження, повернуто стягувачу. Виконавчий лист до виконання повторно не пред`являвся, строк для його пред`явлення пропущено. Для поновлення пропущеного строку стягувач до суду не звертався, будь-яких дій для стягнення боргу не вчиняє. Такі обставини свідчать про відсутність у нього майнових претензій до ОСОБА_2 . У лютому 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Рожищенського відділу ДВС для зняття вищевказаного арешту, однак йому відмовлено через відсутність (знищення) документів виконавчого провадження. Тому, посилаючись на постанову Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі

№ 203/3435/21, просить скасувати вищевказаний арешт.

У судовому засіданні особа, яка звернулась із скаргою, ОСОБА_2 підтримав заявлені ним вимоги, давав пояснення близькі за змістом до обгрунтувань скарги.

Представник Рожищенського відділу ДВС Киричик В.М. заперечила проти скарги. З її пояснень слідує, що в межах виконавчого провадження № 33664950 державним виконавцем 31 липня 2012 року винесено постанову про накладення арешту на усе належне ОСОБА_2 майно. 26 березня 2015 року державним виконавцем на підставі

п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. На даний час боржником рішення суду не виконано, обставини, які передбачені ч. 4 ст. 40, ч. 4 ст. 59 Закону України«Про виконавче провадження» відсутні, а тому підстав для зняття арешту немає.

Представник особи, яка звернулась із скаргою, ОСОБА_2 адвокат Майоров В.О. та представник стягувача АТ КБ «Приватбанк», будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду скарги, у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли.

Згідно із ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, заслухавши пояснення особи, яка звернулась із скаргою, представника Рожищенського відділу ДВС, дослідивши і оцінивши матеріали скарги, дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження», де вказано, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, зокрема й на підставі виконавчих листів, виданих судом.

Згідно із копією постанови головного державного виконавця від 23 липня

2012 року відкрито виконавче провадження № 33664950 з виконання виконавчого листа Рожищенського районного суду від 17 травня 2012 року № 2/0314/200 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу в розмірі 5403,75 доларів США.

Відповідно до копії постанови головного державного виконавця від 31 липня

2012 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_2 .

У копії інформаційної довідки від 2 червня 2020 року № 211120751 значиться про те, що належна ОСОБА_2 на праві приватної власності (розмір частки 2/5) квартира

АДРЕСА_2 обтяжена арештом, який накладений постановою головного державного виконавця від 31 липня 2012 року у виконавчому провадженні № 33664950.

З копії листа Рожищенського відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області від 10 грудня 2021 року № 29327/18.11-28 вбачається, що 26 березня 2015 року у виконавчому провадженні № 33664950 старшим державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу через відсутність рухомого та нерухомого майна, на яке можна було б звернути стягнення, рахунків у банківських та фінансових установах на ім`я боржника, а також непрацевлаштування боржника.

Нормою ст. 477 ЦПК передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про зняття арешту виноситься виконавцем не пізніше наступного робочого дня після надходження до нього документів, що підтверджують наявність підстав, передбачених частиною четвертою статті 59 цього Закону, та надсилається в той самий день органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 Закон України«Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 12 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Обставини закінчення виконавчого провадження визначені ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені протягом року виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. За змістом ч. 3 цієї норми у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Отже, оскільки на даний час виконавче провадження під № 33664950, згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», не закінчене, виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» і відсутні обставин, передбачені ч. 4 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема й щодо визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, як і відсутні обставини, визначені ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», а тому суд не вбачає підстав для визнання неправомірною бездіяльності уповноважених осіб Рожищенського відділу ДВС щодо незняття арешту з майна.

При цьому, не заслуговують на увагу й доводи скарги щодо врахування судом відповідної судової практики Верховного Суду, оскільки у наведеній постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року (справа № 203/3435/21) та справі, яка розглядається, різні фактичні обставини, доказування вимог і застосовані до них норми права. Так, у наведеній постанові виконавчий лист був визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, однак виконавча служба відмовлялася зняти арешт з майна боржника, хоча мала б це зробити відповідно до вимог ч. 4 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», в той час як в даній справі така обставина відсутня і матеріали справи не містять даних про те, що виконавчий лист Рожищенського районного суду від 17 травня 2012 року № 2/0314/200 визнано таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 258, 259, 450 ЦПК, суд, -

у х в а л и в :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Рожищенського відділу Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) та зняття арешту з майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Особа, яка звернулась із скаргою: ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ).

Стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570).

Орган, бездіяльність якого оскаржується: Рожищенський відділ Державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (місцезнаходження: Волинська область, Луцький район, м. Рожище, вул. Незалежності, 31, ідентифікаційний код юридичної особи 34989638).

Суддя: В.Б. Требик