ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року

м. Черкаси

справа № 7757/12077/22-ц провадження № 22-ц/821/323/22 категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Карпенко О.В., Василенко Л.І.

учасники справи:

скаржник: ОСОБА_1

суб`єкт оскарження: Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

зацікавлена особа: ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України»

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, зацікавлена особа: ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України».

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

23 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, зацікавлена особа: ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України».

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року скаргу ОСОБА_1 направлено за підсудністю до Христинівського районного суду Черкаської області.

У скарзі ОСОБА_1 просив визнати незаконною бездіяльність ВПВР ДДВС МЮУ в частині невиконання постанов ВП № 65578418 та ВП № 65577993 від 26 травня 2021 року; зобов`язати ВПВР ДДВС виконати вимогу ЗУ «Про виконавче провадження» та ЗУ «Про державну виконавчу службу» та стягнути заборгованість по зарплаті та середній заробіток згідно Постанов з перерахуванням на його рахунок; зобов`язати боржника ЧО ВАТ ДАК АДУ виконати постанови ВП № 65578418 та ВП № 65577993 від 26 травня 2021 року та перерахувати борг на рахунок.

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 20 грудня 2022 року скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав не зазначення у скарзі прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця чи іншої посадової особи ВПВР ДДВС МЮУ, бездіяльність яких оскаржується і яких необхідно викликати до суду. Також, не зазначені реквізити документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина), зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону, не викладені обставини, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Крім того, зазначено, що скаржнику необхідно вказати день, коли він дізнався про порушення свого права, а в разі пропуску строку подання скарги зазначити поважні причини для його поновлення.

Скаржнику надано строк п`ять днів після отримання копії ухвали про залишення скарги без руху усунути зазначені в ній недоліки та роз`яснено, що в разі невиконання вимог ухвали, вона буде вважатися неподаною та буде повернута скаржнику.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2023 року скарга ОСОБА_1 визнана неподаною та її було повернуто скаржнику.

Роз`яснено, що повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Ухвала суду мотивована тим, що ОСОБА_1 отримав ухвалу про залишення його скарги без руху 29 грудня 2022 року. Зазначені в ухвалі недоліки станом на 10 січня 2023 року ним не усунуто, наслідки невиконання ухвали без руху скаржнику були роз`яснені.

Суд застосував положення ч. 3 ст. 185 ЦПК України та постановив відповідну ухвалу про повернення скарги.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржив її до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив скасувати ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області про повернення скарги як незаконну та прийняти постанову, якою зобов`язати відповідачів перерахувати борг, стягнутий за рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 16 квітня 2021 року на його рахунок, визнавши незаконною бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про виконавчу службу», ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» йому гарантовано виконання судового рішення в строк до шести місяців. Однак, у зазначений Законами України строк рішення суду виконано не було, що змусило ОСОБА_1 звертатися з відповідною скаргою до суду.

Щодо виконання вимог ухвали про залишення його скарги без руху, ОСОБА_1 зазначив, що всі необхідні суду дані мають бути в цивільній справі № 706/1172/20, за наслідками розгляду якої було ухвалено рішенням від 16 квітня 2021 року. Прізвища, ім`я та по батькові державного виконавця чи іншої посадової особи ВПВР ДДВС МЮУ, бездіяльність яких оскаржується та реквізити документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина), зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності скражнику невідомі, а оскільки рішення не виконується, то на думку ОСОБА_1 це є прямим доказом незаконної бездіяльності відповідачів щодо виконання рішення суду від 16 березня 2021 року.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначено, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими і не дають підстав для скасування законної ухвали суду.

Вказано, що звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 подав її без додержання форми, встановленої чинним законодавством та без конкретизації своїх вимог, що унеможливило визначити конкретний зміст його вимог. Крім того, ОСОБА_1 не зазначив у скарзі даних, коли він дізнався про порушення свого права та не просив поновити строк на звернення до суду зі скаргою, що унеможливило перевірити скаргу на відповідність вимогам статті 449 ЦПК України.

Оскільки скаржнику надавався строк на усунення недоліків, що були виявлені під час подачі скарги, такі недоліки він не усунув, тому районний суд правомірно визнав скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернув її скаржнику.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи, а саме скарги ОСОБА_1 (а.с. 1-2) вбачається, що 16 квітня 2021 року Христінвським районним судом Черкаської області було ухвалено рішення у справі № 706/1172/20, яким стягнуто з ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на користь ОСОБА_1 нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 23 951,14 грн. та середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 41 080,10 грн.

06 травня 2021 року у справі № 706/1172/20 були видані виконавчі листи.

26 травня 2021 року постановами ВП № 65578418 та ВП № 65577993 Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального МУЮ (м. Київ) вищевказані виконавчі листи передано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ.

Скарга мотивована тим, що станом на травень 2023 року (момент звернення зі скаргою до суду) судові рішення не виконані, чим порушується право скаржника на гарантування виконання судових рішень, що закріплено в положеннях ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про виконавчу службу», ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Вирішуючи питання про відкриття провадження за скаргою ОСОБА_1 , суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що скарга за своєю формою та змістом не відповідає вимогам статті 185 ЦПК України. Крім того зазначено, що зі змісту скарги не можливо встановити, коли скаржник дізнався про порушення своїх прав та можливих причин пропуску строку на подачу скаргу, тому суд позбавлений можливості перевірити скаргу на відповідність вимогам статті 449 ЦПК України.

Надаючи оцінку мотивам ухвали суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з наспаного.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду ( стаття 448 ЦПК України).

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Повертаючи скаргу ОСОБА_1 з підстав неуточнення змісту позовних вимог, місцевий суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в порядку вимог ЗУ «Про виконавчу службу» та ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, вимоги скарги сформовані скаржником у відповідності до статті 13 ЦПК України із врахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу.

Не зазначення прізвища, ім`я та по-батькові (ініціалів) певного державного виконавця, дії якого оскаржуються, не може бути підставою для визнання скарги неподаною, оскільки скаржником зазначено про оскарження дії державного виконавця певної ДВС.

Крім того, до скарги додано копії постанов про передачу виконавчих проваджень із Придніпровського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального МУЮ (м. Київ) до Відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МУЮ, відносно яких скаржник просить визнати бездіяльність відповідного органу щодо їх невиконання.

Ч.3 ст. 127 ЦПК України передбачено, якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Відтак, виходячи з диспозиції даної статі, питання про поновлення процесуального строку розглядається судом з повідомленням усіх учасників справи.

Якщо оскаржуються дії чи рішення з чітко визначеним строком оскарження, наприклад, з моменту одержання певної копії постанови державного виконавця, або зі скарги вбачається, коли заявник дізнався про порушення свого права, і при цьому скарга подана з пропущенням встановленого строку та відсутнє клопотання про поновлення цього строку, суддя має право залишити скаргу без розгляду на стадії відкриття провадження у справі.

Це повністю відповідає положенням ЦПК щодо диспозитивності цивільного судочинства. При цьому заявнику роз`яснюється його право на подання клопотання про поновлення пропущеного строку.

Якщо зі скарги чітко не вбачається, чи пропущений строк звернення до суду, то суд має право під час судового розгляду з`ясувати зазначене питання з відповідним рішенням: залишити скаргу без розгляду у зв`язку з пропущенням строку на оскарження та відсутність клопотання про його поновлення або розглянути скаргу по суті, якщо буде встановлено, що строк не пропущено.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Право на ефективний судовий захист закріплено також у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99).

ЄСПЛ, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року; «Беллет проти Франції» від 4 грудня 1995 року).

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Тобто, Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним». Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа «повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права» (рішення у справі «Беллет проти Франції» від 4 грудня 1995 року та «Нун`єш Діаш проти Португалії» від 10 квітня 2003 року).

ЄСПЛ зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (пункт 110 рішення ЄСПЛ від 20 лютого 2014 року у справі «Шишков проти Росії»).

Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції. Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Розділ VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачає можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Залишаючи без руху та в послідуючому повертаючи скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про відкриття провадження у справі, не врахував, що сама скарга в суді перебуває на розгляді більше шести місяців не з вини скаржника, наявні в ній дані давали можливість суду здійснювати правосуддя, а встановлення та уточнення обставин скарги можливе під час судового розгляду за участю сторін у справі.

Суд фактично позбавив сторону права на обґрунтування доводів своєї скарги в судовому засіданні, що не сприяє захисту можливого порушеного права скаржника на забезпечення державою контролю за виконанням судових рішень.

Відповідно до п. 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Христинівського районного суду Черкаської області від 10 січня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та зобов`язання вчинити дії, зацікавлена особа: ДП «Черкаський облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія» «Автомобільні дороги України» скасувати, матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 01 березня 2023 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.І. Василенко