Справа № 369/9761/22
Провадження № 2/369/2013/23
РІШЕННЯ

Іменем України

16.02.2023 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Безкоровайній М.Л.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу № 369/9761/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, відповідно до вимог якої Позивач просить суд стягнути з Відповідача заборгованість по аліментам у розмірі 397 848,83 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач вказує, що 18 травня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів на дитину ( ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О.С. за реєстровим № 236 (далі - Договір), відповідно до п. 2 якого Відповідач зобов`язується сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 8 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При цьому аліменти повинні бути сплачені Відповідачем не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на рахунок Позивача (матері) в ПАТ КБ «Приватбанк». Всупереч умовам Договору та вимогам законодавства (ч. 3 ст. 8, ч. 1 ст. 9, ч. 2 ст. 51, ч. 1 ст. 68 Конституції України, ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, ч. 1 ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори», ст. ст. 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7, ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 13, ст. 141, ч. 2 ст. 150, ч. 2 ст. 154, ч. 1 ст. 180, ч.ч. 1-2 ст. 181, ч. 1 ст. 189 Сімейного кодексу України, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 525, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 530, ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України) Відповідач не виконує належним чином своїх обов`язків зі сплати аліментів на утримання дитини, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 18.05.2015 р. по 01.09.2022 р., яка становить 397 848,83 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2022 р. було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

05 жовтня 2022 року до суду також надійшла заява Позивача про забезпечення позову, в якій вона просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на всі поточні банківські рахунки, що належать Відповідачу, у межах суми заявлених позовних вимог та накласти арешт на транспортний засіб - автомобіль Infinity, Q50, 2018 року випуску, зареєстрований 16.10.2018 р. за Відповідачем.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.10.2022 р. було відмовлено у задоволенні заяви Позивача про забезпечення позову.

22 листопада 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що він належним чином виконував умови Договору, коли не мав грошей на рахунку у банку, передавав гроші Позивачу у готівковій формі, не вимагаючи жодних підтверджень. Крім того, 19.01.2018 р. передав Позивачеві готівкові кошти у розмірі 45 000 дол. США для забезпечення потреб доньки, про що отримав від Позивача розписку. Тому навіть якщо критично віднестись до тверджень про неухильне виконання умов Договору, передана сума цілком покриває позовні вимоги.

22 листопада 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, в якому Відповідач просить суд прийняти зустрічний позов до розгляду в одному провадження у цивільній справі № 369/9761/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам відмовити у повному обсязі, та зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця АР Крим, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на підставі Договору про сплату аліментів на дитину від 18.05.2015 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О. С. за реєстровим № 236, на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 4000 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.11.2022 р. було постановлено повернути ОСОБА_2 зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів у цивільній справі № 369/9761/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам.

23 листопада 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій Позивач, повністю підтримуючи правове обґрунтування, викладене у позовній заяві, та враховуючи зростання суми заборгованості за час розгляду справи, просить стягнути з Відповідача заборгованість зі сплати аліментів на підставі Договору за період з 18.05.2015 р. по 20.11.2022 р., яка становить 405 748,83 грн.

29 листопада 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла відповідь на відзив, в якій Позивач зазначила, що поданий Відповідачем відзив на позовну заяву не відповідає вимогам, встановленим п. 6 ч. 2 ст. 43, ч. 7 ст. 44, ч. 4, п. 2 ч. 5 ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку з чим підлягає поверненню Відповідачу, і не підлягає розгляду взагалі. Крім того, Позивач зазначає, що ніяких готівкових коштів в якості аліментів на утримання доньки не отримувала, всупереч ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України Відповідач не надав жодних доказів зазначеного. Також Позивач зазначає, що п. 2 Договору чітко передбачені: розмір аліментів, строки і порядок їх сплати на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свою чергу, жодних змін до Договору внесено не було, і відповідно порядок сплати аліментів на утримання дитини не змінювався. Тому Відповідач відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 ЦК України зобов`язаний виконувати зобов`язання зі сплати аліментів належним чином відповідно до умов Договору, зокрема п. 2 Договору щодо розміру, строків та порядку сплати аліментів, який передбачає сплату аліментів у безготівковому порядку на рахунок Позивача в ПАТ КБ «Приватбанк». Тому твердження Відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів спростовуються наданими Позивачем доказами (виписками по рахунку Позивача в АТ КБ «Приватбанк», квитанцією про SWIFT-платіж). Щодо передачі Позивачеві готівкових коштів у розмірі 45 000 дол. США, то Позивач зазначає, що у розписці від 19.01.2018 р. нічого не зазначено про те, що відповідні кошти передаються для забезпечення потреб доньки, як про це вказує Відповідач. Крім того, у даній розписці нічого не вказано і про те, що відповідні кошти передаються в рахунок сплати аліментів чи на виконання зобов`язань за Договором, який станом на 19.01.2018 р. вже був укладений та діючим. Тому відсутні будь-які підстави для зарахування відповідних коштів у рахунок сплати аліментів, не зазначаючи вже про те, що дані кошти є результатом домовленості Позивача та Відповідача щодо поділу майна. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. У свою чергу, такий договір Позивачем та Відповідачем не укладався, і відповідно припинення права на аліменти на дитини, у зв`язку з передачею у власність нерухоме майно, також не мало місця.

03 грудня 2022 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло заперечення від Відповідача, в якому Відповідач зазначає, що він дотримався строків для подачі відзиву, оскільки отримав копію позовної заяви 14.11.2022 р. Також вказує на те, що отримання Позивачем грошових коштів у розмірі 45 000 дол. США не заперечується Позивачем. Доводи, що зазначені кошти є предметом майнового спору Позивача та Відповідача спростовуються рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.05.2015 р. у справі № 752/7517/15-ц. Крім того, зі змісту розписки Позивача щодо отримання вказаної суми зрозуміло, що відповідні кошти були передані для задоволення потреб доньки. Враховуючи, що Позивачем не надано жодних доказів витрачання зазначених коштів на потреби інші, аніж забезпечення доньки, вважає, що зазначені кошти можуть бути враховані як виконання аліментних зобов`язань.

05 грудня 2022 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання відповідача ОСОБА_2 від 02.12.2022 року про участь у судовому засіданні призначеному на 25.01.2023 року о 10:15 год. в режимі відеоконференції, поза межами суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

08 грудня 2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області задоволено клопотання Відповідача та призначено судове засідання 25.01.2023 р. о 10:15 в режимі відеоконференції, поза межами суду з використанням власних технічних засобів, за допомогою сервісу «EasyCon».

В судове засідання 16.02.2023 р. з`явився представник Позивача - адвокат Паламарчук Н. В., та Відповідач - ОСОБА_2 , який брав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

Протокольною ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.02.2023 р. було постановлено прийняти та долучити до матеріалів справи відзив на позовну заяву, відповідь на відзив, заперечення, а також заяву Позивача про збільшення розміру позовних вимог.

У судовому засідання 16.02.2023 р. представник Позивача - адвокат Паламарчук Н.В., підтримала позовні вимоги, які просила задовольнити з врахуванням збільшених позовних вимог.

У судовому засіданні 16.02.2023 р. Відповідач - ОСОБА_2 , заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10 вересня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , яке видано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області 10.09.2011 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 у Позивача та Відповідача у шлюбі народилась донька - ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 17.01.2014 р.

29 травня 2015 року Голосіївським районним судом м. Києва було ухвалено рішення у справі № 752/7517/15-ц, яким було розірвано шлюб між Позивачем та Відповідачем.

Водночас перед розірванням шлюбу Позивач та Відповідач підписали 30 квітня 2015 року договір між батьками про місце проживання дитини, визначення розміру участі батька у вихованні та умови здійснення ним права на особисте виховання дитини, відповідно до п. 1.3 якого місцем проживання доньки є місце проживання Позивача (матері).

Крім того, судом встановлено, що 18 травня 2015 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про сплату аліментів на дитину, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Костюк О. С. за реєстровим № 236 (далі - Договір), відповідно до п. 2 якого Відповідач зобов`язується сплачувати на утримання доньки аліменти в розмірі 8 000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. При цьому аліменти повинні бути сплачені Відповідачем не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на рахунок Позивача (матері) в ПАТ КБ «Приватбанк».

Судом встановлено, що, виходячи з п. 2 Договору, за період з 18 травня 2015 року по 20.11.2022 р. Відповідач був зобов`язаний сплатити аліментів на утримання доньки у розмірі 720 000,00 грн. (8 000,00 грн. х 90 місяців = 720 000,00 грн.). Водночас за відповідний період Відповідач сплатив лише 314 251,17 грн., що підтверджується виписками Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по рахунку Позивача від 11.11.2021 р. за період з 01.01.2015 р. по 11.11.2021 р., від 01.09.2022 р. за період з 09.11.2015 р. по 01.09.2022 р., копією квитанції від 30.06.2022 р. (SWIFT-платіж), а також випискою з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по рахунку Позивача від 21.11.2022 р. за період з 22.08.2022 р. по 20.11.2022 р. Таким чином, за вказаний період заборгованість зі сплати аліментів становить 405 748,83 грн. (720 000,00 грн. - 314 251,17 грн. = 405 748,83 грн.).

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку передбаченого ч. 5 ст. 157 СК України.

Ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, передбачено право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини і відповідальність батьків за забезпечення у межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Аналогічне право дитини і відповідальність батьків встановлена і ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства».

Такому праву дитини кореспондує обов`язок батьків, передбачений ч. 2 ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, а також відповідальність батьків за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 4 ст. 155 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 1 ст. 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 СК України подружжя, батьки дитини, батьки та діти, інші члени сім`ї та родичі, відносини між якими регулює цей Кодекс, можуть врегулювати свої відносини за домовленістю (договором), якщо це не суперечить вимогам цього Кодексу, інших законів та моральним засадам суспільства.

Ч. 1 ст. 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Аналогічна по своїй суті норма міститься і у ч. 1 ст. 9 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України): положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Ч. 1 ст. 14 ЦК України передбачено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до зазначених вище норм та п. 2 Договору Відповідач зобов`язаний сплачувати щомісячно аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3 , до досягнення її повноліття у розмірі 8000 грн. не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць шляхом перерахування суми аліментів на рахунок Позивача (матері) в ПАТ КБ «Приватбанк». Проте незважаючи на це, Відповідач порушує свої зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість зі сплати аліментів за період з 18 травня 2015 року по 20 листопада 2022 р. у розмірі 405 748,83 грн.

Доводи Відповідача про відсутність заборгованості зі сплати аліментів, передачу коштів Позивачу у готівковій формі в якості сплати аліментів у випадках, коли у Відповідача були відсутні гроші на рахунку, судом відхиляються з огляду на наступне.

П. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, п. 4 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Всупереч вище зазначеному, Відповідач не надав жодних доказів, які підтверджують надання ним Позивачу готівкових коштів в рахунок сплати аліментів. Крім того, за поясненнями Відповідача, які були надані ним під час судового розгляду, він не має таких доказів.

Водночас Позивач надала належні, допустимі, достовірні та достатні докази у розумінні ст. ст. 77-80 ЦПК України, а саме: копії виписок Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по рахунку Позивача від 11.11.2021 р. за період з 01.01.2015 р. по 11.11.2021 р., від 01.09.2022 р. за період з 09.11.2015 р. по 01.09.2022 р., копію квитанції від 30.06.2022 р. (SWIFT-платіж), а також копію виписки з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» по рахунку Позивача від 21.11.2022 р. за період з 22.08.2022 р. по 20.11.2022 р., які підтверджують наявність заборгованості Відповідача зі сплати аліментів за Договором та її розмір, який становить 405 748,83 грн.

Крім того, у п. 2 Договору чітко передбачені: розмір аліментів (8000 грн.), строки (не пізніше 25 числа кожного поточного місяця за наступний місяць) і порядок їх сплати (шляхом перерахування суми аліментів на рахунок Позивача (матері) в ПАТ КБ «Приватбанк») на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У свою чергу, жодних змін до Договору внесено не було, що також було визнано Відповідачем при наданні пояснень у судовому засіданні, і відповідно порядок сплати аліментів на утримання дитини не змінювався. Тому Відповідач відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 ЦК України зобов`язаний виконувати зобов`язання зі сплати аліментів належним чином відповідно до умов Договору, зокрема п. 2 Договору щодо розміру, строків та порядку сплати аліментів, який передбачає сплату аліментів у безготівковому порядку на рахунок Позивача в ПАТ КБ «Приватбанк».

Судом відхиляються доводи Відповідача щодо передачі Відповідачем Позивачу коштів у розмірі 45 000 дол. США відповідно до розписки від 19.01.2018 р. для забезпечення потреб доньки та зарахування їх в рахунок позовних вимог з огляду на наступне.

У розписці від 19.01.2018 р., на яку посилається Відповідач, нічого не зазначено про те, що відповідні кошти передаються для забезпечення потреб доньки. Крім того, у даній розписці нічого не вказано і про те, що відповідні кошти передаються в рахунок сплати аліментів чи на виконання зобов`язань за Договором, який станом на 19.01.2018 р. вже був укладений та діючим. При цьому у судовому засіданні Відповідач підтвердив, що дані кошти були передані не в якості аліментів, а як додаткові. Тому відсутні будь-які підстави для зарахування відповідних коштів у рахунок сплати аліментів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 651, ч. 1 ст. 654 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. У свою чергу, Сторони Договір не розривали, Договір як був, так і залишається діючим, що також підтвердив Відповідач при наданні пояснень у судовому засіданні.

Також варто відзначити, що відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. У свою чергу, такий договір Позивачем та Відповідачем не укладався, що визнається як Позивачем, так і Відповідачем, і відповідно припинення права на аліменти на дитини, у зв`язку з передачею у власність нерухомого майно, також не мало місця.

Враховуючи вказане, відповідно до ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст. 629 ЦК України Відповідач зобов`язаний виконувати зобов`язання зі сплати аліментів належним чином відповідно до умов Договору.

Таким чином, відсутні будь-які підстави для зарахування грошових коштів у розмірі 45 000 дол. США в якості сплати аліментів на утримання доньки.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги з врахуванням їх збільшення є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, у зв`язку з чим з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача заборгованість зі сплати аліментів за період з 18 травня 2015 року по 20 листопада 2022 р. у розмірі 405 748,83 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, у зв`язку з чим Позивачем судовий збір не сплачувався. У зв`язку із зазначеним, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з Відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень 49 копійок.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 13, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментам - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ) заборгованість зі сплати аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 405748 (чотириста п`ять тисяч сімсот сорок вісім) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судовий збір в сумі 4057 (чотири тисячі п`ятдесят сім) гривень 49 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 28.02.2023 року.

Суддя А.В. Янченко