Справа №568/1491/22
Провадження №2-др/568/4/23
01 травня 2023 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представника позивача адвоката Мазур В.В., представника відповідача адвоката Басюр Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Радивилів заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат з надання правової допомоги у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 10 квітня 2023р. у справі №568/1491/22 позовні вимоги ОСОБА_1 від імені якого діє представник ОСОБА_4 , до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за договором позики у розмірі 27 200,00 дол. США, а також судовий збір у дольовому відношенні у розмірі 10 031,36 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

25 квітня 2023 року засобами поштового зв`язку на адресу до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, в якій останній просить суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 60 500,00 грн., а також гонорар успіху у розмірі 2 720,00 дол. США.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Мазур В.В. заяву про ухвалення додаткового рішення підтримав в повному обсязі, посилаючись на її обґрунтованість.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Басюр Л.М. надала суду заперечення на заяву про стягнення судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, в яких просила суд відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі. В обґрунтування заперечень послалася на те, що розмір витрат не відповідає критерію розумності, реальності з огляду на конкретні обставини справи, її складність та фінансовий стан обох сторін. В судовому засіданні підтримала свої заперечення.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 липня 2022 року між адвокатом Мазур Василем Васильовичем (надалі - Адвокат) та Швець Михайлом Васильовичем (надалі - Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги №068/22.

Відповідно до умов Договору Адвокат зобов`язується надати, а Клієнт прийняти і оплатити правничу допомогу, що складається з представництва інтересів Клієнта у взаємовідносинах з фізичними особами, фізичними особами-підприємцями, підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності, підпорядкування та галузевої належності, органами державної влади, органами місцевого самоврядування, правоохоронними органами; надання роз`яснень з юридичних питань; складання необхідних процесуальних документів, заяв, скарг, клопотань та інших документів.

В матеріалах справи міститься ордер серія ВК №1049488 на надання правової допомоги ОСОБА_1 , виданий адвокатом Мазур В.В. на підставі договору про надання правничої допомоги №068/22 від 25 липня 2022 року.

Позивач у позовній заяві зазначив, що остаточний розрахунок судових витрат за надання професійної допомоги буде надано до суду в порядку ч. 8 ст. 41 ЦПК України.

Відповідно до Акту виконаних робіт від 14 квітня 2023 року за договором про надання правничої допомоги, Адвокат надав, а Клієнт прийняв (отримав) юридичні послуги (правову допомогу) на загальну суму 60 500,00 грн.

14.04.2023р. на зазначену суму була видана квитанція про оплату ОСОБА_1 адвокату Мазуру В.В. 60 500,00 грн. за надані послуги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з актом виконаних робіт від 14 квітня 2023 року до Договору про надання правничої допомоги від 25 липня 2022 року та детальним описом виконаних робіт (наданих послуг) адвокатом Мазур В.В. надано наступні послуги: 1) 25.05.2022р. зустріч з клієнтом, укладення договору, обговорення способу, тактики і стратегії надання правничої допомоги, юридична консультація (1 година) 1 600,00 грн.; 2) 25.05.2022р. поїздка власним автомобілем з м. Стрия до місця проживання Клієнта за адресою: АДРЕСА_1 (400 км.) 6 000,00 грн.; 3) 28.07.2022р. написання, формування і відправлення листа-повідомлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (1,5 години) 2 400,00 грн.; 4) 30.07.2022р. зустріч з батьками відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по місцю їх проживання за адресою: с. Старики, Луцького району, Волинської області та отримання в них письмових пояснень (1 година) 1 600,00 грн.; 5) 30.07.2022р. поїздка власним автомобілем з м. Стрия до м. Броди, Золочівського району, Львівської області (місце проживання клієнта) та з м. Броди до с. Старики, Луцького району, Волинської області (місце проживання батьків відповідача ОСОБА_2 ) (520 км. В обидва боки) 7 500,00 грн.; 6) 31.07.2022р. відібрання адвокатом письмового пояснення у ОСОБА_7 , що проживає за адресою: с. Пустоїванне, Дубенського району, Рівненської області (0,5 години) 800,00 грн.; 7) 31.07.2022р. поїздка власним автомобілем з м. Стрия до м. Радивилів, Рівненської області, де відбиралося пояснення у ОСОБА_7 (440 км) 6 600,00 грн.; 8) вивчення і аналіз діючого законодавства та судової практики (1 година) 1 600,00 грн.; 9) 01.08.2022р. написання, формування і відправлення адвокатського запиту до Радивилівської міської ради (0,5 година) 800,00 грн.; 10) 08.08.2022р. написання, формування та відправлення позовної заяви з додатками про стягнення боргу за договором позики (3 години) 4 800,00 грн.; 11) 16.08.2022р. написання, формування і відправлення адвокатського запиту до КП Радивилівське БТІ (0,5 годин) 800,00 грн.; 12) 31.08.2022р. написання, формування і відправлення адвокатського запиту до СЦ МВС 5642 (м. Дубно) щодо реєстрації автомобілів (0,5 годин) 800,00 грн.; 13) вивчення і аналіз документів, отриманих на адвокатські запити (1 година) 1 600,00 грн.; 14) 22.02.2023р. участь в судовому засіданні у Радивилівському районному суді Рівненської області 2 400,00 грн.; 15) 22.02.2023р. поїздка власним автомобілем з м. Стрия до Радивилівського районного суду Рівненської області (440 км) 6 600,00 грн.; 16) 13.03.2023р. участь в судовому засіданні у Радивилівському районному суді Рівненської області в режимі відеоконференції 2 400,00 грн.; 17) участь в судовому засіданні у Радивилівському районному суді Рівненської області 2 400,00 грн.; 18) 10.04.2023р. поїздка власним автомобілем з м. Стрия до Радивилівського районного суду Рівненської області для участі в судовому засіданні (440 км) 6 600,00 грн.; 19) 14.04.2023р. написання, формування і відправлення заяви до Радивилівського районного суду Рівненської області про стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, підготовка документів про судові витрати (складання акту виконаних робіт, заповнення квитанції про оплату послуг, копіювання і формування документів та ін.) (2 години) 3 200,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт, приймаючи до уваги надані документи, які підтверджують понесені витрати, суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь позивача 19 200,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка складається з послуг, наданих згідно пунктів 1, 3, 10, 14, 16, 17, 19 акту виконаних робіт від 14.04.2023р. Щодо послуг, зазначених у пунктах 2, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13 акту виконаних робіт, то вони не підлягають відшкодуванню через їх необґрунтованість, оскільки не стосуються і не пов`язані з розглядом конкретної справи та не є необхідними. Крім того, зазначені послуги були здійснені в рамках правової допомоги по декільком справам в яких відповідачами є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а позивачами є ОСОБА_1 та ОСОБА_8 .

До складу витрат на професійну правничу допомогу адвокат Мазур В.В. включив транспортні витрати на суму 13 200,00 грн., передбачені пунктами 15,18 акту виконаних робіт (15 грн. за 1 км. дороги, що визначено умовами Додатку №1 до Договору №068/22).

Проте указані витрати не є витратами на професійну правничу допомогу, а відповідно до статті 138 ЦПК України належать до витрат, пов`язаних з явкою до суду.

Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.138 ЦПК України).

Граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов`язаних з розглядом цивільних, адміністративних та господарських справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», згідно з додатком до якої витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла, - стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, її представникові, не можуть перевищувати встановлені законодавством норми відшкодування витрат на відрядження.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 826/13271/16.

Такої ж позиції дотримується Верховний суд і у своїй постанові від 30.11.2020 у справі № Н/806/1943/18.

Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально.

У цій справі адвокат Мазур В.В. на підтвердження понесених транспортних витрат, пов`язаних з прибуттям в судове засідання з м.Стрия до м.Радивилів надав копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Peugeot, копію посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , копію страхового полісу та розрахунок витрат на переїзд, який наведений в Акті виконаних робіт від 14.04.2023р.

Враховуючи відсутність доказів підтвердження витрат на пально-мастильні матеріали, суд позбавлений можливості здійснити відповідний розрахунок з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених транспортних витрат, пов`язаних із явкою до суду, у розмірі 13 200, 00 грн.

Щодо вимоги заяви про стягнення на користь позивача «гонорару успіху» відповідно до додатку №1 до Договору про надання правничої допомоги №068/22 від 25.07.2022р. суд зазначає наступне.

Так, згідно Додатку №1 Договору №068/22 від 25.07.2022р. за позитивний для Клієнта результат у справі про відшкодування моральної, матеріальної шкоди чи повернення майна (рухомого, нерухомого), стягнення коштів, Клієнт виплачує Адвокату додаткову суму у розмірі 10% від задоволеної судом до стягнення з відповідача на користь позивача суми грошей, чи від вартості повернутого майна (гонорар успіху). Гонорар успіху у відповідності до задоволених вимог складає 2 720,00 дол. США.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Тлумачення пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» свідчить, що правова допомога має інтерес для клієнта не самі по собі, а переслідує певну мету і задовольняє потребу у захисті, відновленні і задоволенні його прав. Саме тому ці наслідки бажані клієнтом і сприймаються ним саме як результат надання правової допомоги. Наявність або відсутність бажаного судового рішення, що задовольняє права і інтереси замовника, є для нього чіткою і найбільш переконливою оцінкою якості послуг виконавця і при відсутності інших критеріїв нормальною і законною умовою розміру відповідної винагороди за спільною домовленістю сторін.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадках: 1) надання усних і письмових консультацій, роз`яснень із правових питань з подальшим записом про це в журналі та врученням клієнту документа, що підтверджує оплату гонорару (винагороди); 2) якщо клієнт невідкладно потребує надання правової допомоги, а укладення письмового договору за конкретних обставин є неможливим - з подальшим укладенням договору в письмовій формі протягом трьох днів, а якщо для цього існують об`єктивні перешкоди - у найближчий можливий строк. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може укладатися на користь клієнта іншою особою, яка діє в його інтересах. Особливості укладення та змісту контрактів (договорів) з адвокатами, які надають безоплатну правову допомогу, встановлюються законом, що регулює порядок надання безоплатної правової допомоги. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики (стаття 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Проаналізувавши умови Договору суд дійшов висновку, що передбачена Додатком №1 до Договору №068/22 додаткова винагорода адвоката не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення адвоката та не ставить в залежність від фактично наданих послуг.

Таким чином, передбачена Додатком №1 винагорода є додатковою винагородою адвоката, платою за досягнутий адвокатом результат, та є за своєю суттю так званим «гонораром успіху», нарахування та сплата якого залежать від настання певної події.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі №903/781/21та від 03 серпня 2022 року у справі №520/10409/18.

Судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (частина перша статті 177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг.

Чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте судом враховано те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.

Аналогічним чином тлумачить це питання і Європейський суд з прав людини, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними та необхідними.

З урахуванням викладеного, суд керуючись принципом співмірності та розумності судових витрат, складності справи (доказування лише на підставі розписки, відсутність свідків) та обсягом виконаних адвокатом робіт, дійшов висновку про відмову у стягненні з відповідачів на користь позивача «гонорару успіху» у розмірі 2 720,00 дол. США, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 19 200,00 грн. будуть відповідати принципам співмірності та розумності таких витрат з огляду на складність справи та обсяг виконаних адвокатом робіт.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 200,00 грн., а саме по 9 600,00 грн. з кожного (дев`ять тисяч шістсот гривень 00 копійок).

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 03.05.2023р.

Суддя О.М. Делалова