П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(д о д а т к о в а)

02 травня 2023 року

м. Рівне

Справа № 564/3370/19

Провадження № 22-з/4815/28/23

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

в с т а н о в и в:

У грудні 2019 року в суд звернулася ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року позов задоволено частково.

Встановлено факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в період з 01 січня 2004 року по 28 жовтня 2019 року без реєстрації шлюбу.

Визнано житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 34.

Визнано земельну ділянку, кадастровий номер: :02:004:1031 площею 0,1015 га, за адресою: АДРЕСА_1 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 /одну другу/ частку земельної ділянки, кадастровий номер: :02:004:1031 площею 0,1015 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано нежитлову будівлю - магазин за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 4330838, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку нежитлової будівлі, магазину за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 4330838.

Визнано земельну ділянку, кадастровий номер: :02:002:0104 площею 0,0148 га спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0104 площею 0,0148 га.

Визнано земельну ділянку, кадастровий номер: :02:002:0282 площею 0,0077 га спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0282 площею 0,0077 га.

Визнано автомобіль Volkswagen Passat Variant, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля Volkswagen Passat Variant, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску.

Визнано автомобіль ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску.

Визнано автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2002 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2002 року випуску.

Визнано автомобіль Volkswagen Passat, 1992 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 /одну другу/ частку автомобіля Volkswagen Passat, 1992 року випуску.

Визнано автомобіль Mercedes Vito 638, державний номерний знак НОМЕР_4 , спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 (одну другу) частку автомобіля Mercedes Vito 638, державний номерний знак НОМЕР_4 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 678,60 гривень судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 24 лютого 2022 року задоволено частково апеляційну скаргу ОСОБА_1 і частково скасовано рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року.

Відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні вимог до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю та поділ нежитлової будівлі - магазина у АДРЕСА_2 ; земельних ділянок, кадастровий номер: :02:002:0104 площею 0, 0148 га, кадастровий номер: :02:002:0282 площею 0, 0077 га; автомобілів Volkswagen Passat Variant, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2018 року випуску, ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2010 року випуску, Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2002 року випуску, Volkswagen Passat, 1992 року випуску, Mersedes Vito 638, державний номерний знак НОМЕР_5 .

В решті рішення суду першої інстанції (в частині встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю сторін житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки кадастровий номер: :02:004:1031 площею 0, 1015 га, визнання за ОСОБА_2 права власності на частину зазначених житлового будинку і земельної ділянки) залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 20 липня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Рівненського апеляційного суду від 24 лютого 2022 року - без змін.

30 березня 2023 року відповідачем подано заяву про прийняття додаткового рішення щодо розподілу судових витрат в справі.

На обґрунтування заяви зазначав, що постановою апеляційного суду не було вирішено питання розподілу судового збору. Покликався на те, що позивач пред`явила до виконання виконавчий лист про стягнення з відповідача 12 678,60 гривень судового збору, який понесений нею в суді першої інстанції. Хоча, на його переконання, він має відшкодувати судовий збір пропорційно до задоволених вимог за результатами перегляду справи апеляційним судом.

Так, за наслідками апеляційного розгляду справи понесений в суді першої інстанції розмір судового збору не змінено, а питання розподілу понесеного судового збору колегією суддів також не вирішувалось.

Відповідно до ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи заяву, колегія суддів виходила з такого.

Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Між тим, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Цивільним процесуальним кодексом України не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться (ч.13 ст.7 ЦПК України).

Тому апеляційний суд вважає за можливе провести розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Матеріалами справи встановлено, що позивачем за пред`явлені вимоги було сплачено 12 678,60 грн. судового збору, з яких: 768,40 грн. в порядку пп. 1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за вимогу немайнового характеру про визнання факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу; 5 763 грн. в порядку пп. 3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" за майнову вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю; 5 763 грн., на виконання вимог ухвали районного суду про залишення позову без руху, також за майнову вимогу про визнання права власності на рухомого та нерухомого майна; 384,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову.

Цю суму судового збору за результатами розгляду справи суд попередньої інстанції стягнув із відповідача на користь позивача.

За подання апеляційної скарги, де ОСОБА_1 просив рішення суду першої інстанції скасувати, а в задоволенні позову - відмовити, сплачено 150% від зазначеної суми, тобто 19 017,90 грн.

Проте з такими порядком та розміром справляння судового збору колегія суддів погодитись не може.

Здійснюючи розподіл судових витрат в справі, враховується, що позовну заяву було пред`явлено в 2019 році.

Окрім вимоги немайнового характеру, вона всупереч позиції сторін та місцевого суду містила лише одну майнову вимогу - про визнання права власності на спірного майна з похідною до неї вимогою про визнання відповідного майна спільною сумісною власністю.

Тому визначати необхідний до сплати за пред`явлені позовні вимоги судовий збір необхідно було за ставками, передбаченими за пред`явлення однієї немайнової вимоги і однієї майнової вимоги.

Поготів, відповідно до п.10 ч.1 ст.176 ЦПК України якщо у справі є кілька самостійних майнових вимог, то ціна позову визначається загальною сумою таких вимог. Отже, судовий збір справляється як за одну вимогу майнового характеру, виходячи з загальної суми всіх вимог, а не за кожну з них окремо.

Крім того, спірні відносини виникли не з приводу поділу майна при розірванні шлюбу, а тому не існувало підстав для сплати судового збору за майнові вимоги в порядку пп. 3 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір". Тобто слід було сплатити цей вид витрат за ставкою, передбаченою пп. 1 вказаної норми закону.

Підтверджена на час розгляду справи в суді першої інстанції вартість спірного майна становила 2 065 391,64 грн., з яких: житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , - 299 884,56 грн.; магазин за адресою: АДРЕСА_2 , - 399 852,63 грн.; земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0104 площею 0,0148 га. - 4 509,60 грн.; земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0282 площею 0,0077 га. - 6 590 грн.; автомобіль Volkswagen Passat Variant, державний номерний знак НОМЕР_1 , - 1 025 063 грн.; автомобіль ВАЗ 212140, державний номерний знак НОМЕР_2 , - 52 411,85 грн.; автомобіль Audi A6, державний номерний знак НОМЕР_3 , - 187 680 грн.; автомобіль Mercedes Vito 638, державний номерний знак НОМЕР_4 , - 89 400 грн.

Отже, ціна позову складала частину цієї суми, тобто 1 032 695,82 грн.

Згідно з ч.1, пп. 1, 2, 6 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір ставки судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків від суми, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" установлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу становить 1 921 гривню.

Тому за подання до суду позову необхідно було сплатити 768,40 грн. (1921*0,4) за вимогу немайнового характеру (встановлення факту спільного проживання однією сім`єю) та 10 362,96 грн. (1 032 695,82*1%) за вимогу майнового характеру (визнання майна спільною власністю з визнанням права власності на його частини), а разом 11 095,36 грн.

Разом з тим за подання апеляційної скарги підлягало сплаті 150% від вказаної суми, тобто 16 643,04 грн.

Як зазначалось, постановою апеляційного суду рішення суду першої інстанції скасовано частково і відмовлено позивачу в задоволенні вимог про визнання спільною сумісною власністю та поділ магазина (399 852,63 грн.), земельних ділянок, кадастровий номер: :02:002:0104 площею 0, 0148 га, кадастровий номер: :02:002:0282 площею 0, 0077 га (4 509,60 грн. та 6 590 грн.); автомобілів Volkswagen Passat Variant, ВАЗ 212140, Audi A6, Volkswagen Passat, Mersedes Vito 638 (1 025 063 грн, 52 411,85 грн., 187 680 грн., 89 400 грн.).

Тобто позивачу було відмовлено в задоволенні майнових вимог ціною 882 753,54 грн. Отже, за розгляд справи в суді першої інстанції на відповідача потрібно покласти обов`язок з відшкодування позивачу судового збору, що понесений на задоволену частину позову, а це 768,40 грн. за задоволену немайнову вимогу та 1 499,42 грн. за частково задоволену вимогу майнового характеру. Цей добуток обчислюється шляхом віднімання суми спірного майна, у визнанні права власності якого відмовлено, від загальної ціни позову із наступним множенням отриманої суми на 1%, тобто на ставку судового збору - ((1032695,82-882753,54)*1%). Крім того, ОСОБА_1 повинен відшкодовуватись сплачений за забезпечення позову судовий збір у розмірі 384,20 грн., зважаючи на встановлену та неоспорену обґрунтованість вжитого заходу. Разом ця сума становить 2 652,02 грн.

При цьому внаслідок того, що апеляційна скарга відповідача задоволена частково і позивачу було відмовлено в задоволенні частини вимоги майнового характеру ціною 882 753,54 грн., то з неї на користь заявника слід стягнути 13 241,30 грн., що понесені останнім в суді апеляційної інстанції пропорційно до задоволених вимог скарги. Цей добуток обчислюється шляхом множення суми частини спірного майна, у визнанні права власності якого було відмовлено на передбачену законом ставку судового збору за подання майнової вимоги із наступним множенням на ставку, що встановлена для подання апеляційної скарги (882 753,54*1%*150%).

Між тим, згідно із ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З метою звільнення сторін від обов`язку сплачувати одне одному судовий збір апеляційний суд вважає за необхідне застосувати принцип взаємозаліку витрат, що підлягають відшкодуванню і стягнути з позивача, як сторони на яку покладено більшу суму судового збору, різницю на користь відповідача.

Отже, за результатами вирішення спору судами першої та апеляційної інстанції з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 10 589,28 гривень судового збору (13 241,30 гривень -2 652,02 гривень).

Приходячи до переконання про скасування рішення суду першої інстанції в частині розподілу судового збору, колегія суддів ґрунтується на тому, що вирішення такого питання не пов`язане із безпосереднім вирішенням спірних правовідносин, проте в обов`язковому порядку має бути розв`язане судом.

Тобто додатковим рішенням не змінюється резолютивна частина основної постанови апеляційного суду, а лише в порядку виконання вимог процесуального законодавства здійснюватиметься перерозподіл судових витрат, що не є самостійними позовними вимогами і не відносяться до суті спору.

Щодо помилково сплаченого судового збору сторонами, то в силу ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" колегія суддів не може вирішити питання щодо його повернення без відповідного клопотання, позаяк це суперечитиме засадам диспозитивності цивільного судочинства.

Зважаючи на викладене і керуючись ст. ст. 141, 270, 368, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 30 липня 2021 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 12 678 (дванадцять тисяч шістсот сімдесят вісім) гривень 60 копійок судового збору.

Змінити розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10 589 (десять тисяч п`ятсот вісімдесят дев`ять) гривень 28 копійок судового збору.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_7 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків