Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 712/2333/23
Провадження № 2/711/1055/23
У Х В А Л А

24.04.2023 м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецька С.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася у Соснівський районний суд м. Черкаси з позовом до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якому просить:

-скасувати в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна арешт, накладений постановою Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна АА №770986 від 04.03.2010 на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 22.04.2010 15:26:38 за №9758347 реєстратором Черкаської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний номер обтяження № 9758347) та арешт, накладений постановою Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №967690 від 07.10.2010 на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований 30.11.2010 15:14:10 за №10552173 реєстратором Черкаської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (реєстраційний помер обтяження №10552173);

-стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу.

На підставі ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.03.2023 матеріали вказаної вище справи 05.04.2023 за вих. № 712/2333/23/2668/2023 направлено для розгляду за підсудністю до Придніпровського районного суду м. Черкаси, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

06.04.2023 матеріали справи № 712/2966/23 надійшли до Придніпровського районного суду м. Черкаси та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.04.2023, справа № 712/2333/23 передана у провадження судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Позарецької Світлани Михайлівни.

Згідно з вимогами ст. 32 ЦПК України справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Спори між судами про підсудність не допускаються.

Разом з тим, вирішуючи питання про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, суддею встановлено, що вона подана з порушенням вимог цивільного процесуального законодавства.

Відповідно до статті 11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

З позовної заяви та доданих до неї матеріалів вбачається, що у Центральному відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебували виконавчі провадження, боржником в яких є ОСОБА_1 , зокрема з виконання:

-судового наказу №2н-634, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - ВАТ «УМЗ», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2н-728, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - ЗАТ КБ «ПриватБанк», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-3083, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - держава, виконавче провадження закінчено на підставі направлення документу до ВДВС Кам`янського РУЮ);

-виконавчого листа №2-2808, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - держава, виконавче провадження закінчено);

-виконавчого листа №2-5280, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - ЗАТ «АК ПІБ «Промінвестбанк», виконавче провадження закінчено на підставі направлення документу до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ);

-виконавчого листа №2-1162, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - «Укртелеком», виконавче провадження закінчено на підставі направлення документу до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ);

-виконавчого листа №2н-12204, виданого Приморським районним судом м. Одеса (стягувач - КС «Перше кредитне товариство», виконавче провадження закінчено на підставі направлення документу до Придніпровського ВДВС Черкаського МУЮ);

-виконавчого листа №2-582, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач КС «Кредит-Союз», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2а-304, виданого Черкаським окружним адміністративним судом (стягувач - ДПІ м. Черкаси, виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-2808, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - СУБ «Митниця», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-наказу №711/1815/13-ц, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - СУБ «Митниця», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-наказу №08/973, виданого Господарським судом Черкаської області (стягувач ОСОБА_2 , виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-2540, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - КП «Черкасиводоканал», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-2434, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - КП «Черкасиводоканал», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-судового наказу №2н-370, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - КП «Черкасиводоканал», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-4150, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач КС «Акорд», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2-4150, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - КС «Акорд», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2/2314/2427/2012, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій», виконавчий документ повернуто стягувачу);

-виконавчого листа №2/2314/5472/2012, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси (стягувач - ПАТ «Лізинг Інформаційних технологій», виконавчий документ повернуто стягувачу).

У ході примусового виконання вказаних вище виконавчих проваджень державним виконавцем винесено постанови про арешт майна боржника, зокрема:

-постанова Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна АА №770986 від 04.03.2010, що належить ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

-постанова Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА №967690 від 07.10.2010, що належить ОСОБА_1 , а саме: 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Слід зазначити, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції від 02.06.2016, чинній на даний час). Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна (ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження»).

Боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України.

Частиною першою статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 448 ЦПК України).

У разі відсутності спеціальної норми щодо вирішення певних питань, що виникають при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, при розгляді таких скарг мають застосовуватися положення ЦПК України, якими врегульовано аналогічні питання.

До того ж, справи за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця розглядаються судом за загальними правилами ЦПК України з особливостями, встановленими статтею 450 ЦПК України, за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Отже, суд звертає увагу на те, що у разі накладення арешту на майно, про які позивачка вказує у позові, накладено у рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання виконавчих листів, виданих судом загальної юрисдикції, де ОСОБА_1 була боржником, а тому суд приходить до висновку, що позивачка має право звертатися зі скаргою на дії та рішення державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України, а не у порядку позовного провадження, до суду, який розглянув справу, як суд першої інстанції.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, які висвітлені у постанові від 19.01.2022 по справі № 577/4541/20, у постанові від 13.07.2022 по справі №2/0301/806/11.

Крім того, суд зауважує, що у статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно зі статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

За вимогами частини першої статті 18 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають, зокрема, із цивільних та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, якщо інший порядок їх розгляду не передбачено законом.

При визначенні предметної юрисдикції справ суд виходить із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Предметна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України. Зокрема, у п. 6 ч. 1 цієї статті зазначено, що справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці, - підлягають розгляду господарським судом.

До того ж, як передбачено ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Віднесення судового спору до тієї чи іншої юрисдикції залежить від сукупності умов, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства. Такими умовами, зокрема, є: суб`єктний склад сторін, предмет спору та характер спірних правовідносин. Крім того, такою умовою може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у порядку якого розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. А рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Водночас, частиною першою статті 287 КАС України встановлено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналіз наведених правових положень у сукупності з обставинами цієї справи дають підстави для висновку, що спір з приводу оскарження дій (бездіяльності) державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо примусового виконання інших виконавчих документів, які видавались іншими органами (посадовими особами), можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду.

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються матеріали (ст. 186 ЦПК України). Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи (ч. 5 ст. 186 ЦПК України).

Таким чином, у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки у даному випадку, питання про зняття арешту з майна боржника, перевірки законності дій, рішень державного виконавця щодо накладення арешту на майно боржника, у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих відповідним судом загальної юрисдикції, повинні вирішуватися у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України, а у частині арештів, накладених при виконанні виконавчих листів (документів), виданих адміністративним/господарським судом та іншими органами (посадовими особами), судами відповідно до вимог ГПК та КАС, - справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

При цьому, слід роз`яснити ОСОБА_1 її право звернення з даним позовом до адміністративного/господарського суду (у даному випадку до Черкаського окружного адміністративного суду/Господарського суду Черкаської області), відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України/Господарського процесуального кодексу України, а також до відповідного суду загальної юрисдикції, яким видані виконавчі листи (документи) із скаргою у порядку, визначеному розділом VII «СУДОВИЙ КОНТРОЛЬ ЗА ВИКОНАННЯМ СУДОВИХ РІШЕНЬ» ЦПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись Конституцією України, КАС України, ст.ст. 4, 19, 186, 272, 353, 354, 447, 448, 450 ЦПК України суддя, -

у х в а л и в :

У відкритті провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна, - відмовити.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Черкаського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

У разі скасування цієї ухвали, позовна заява вважається поданою у день первісного звернення до суду.

Повне судове рішення складено 24.04.2023.

Суддя: С. М. Позарецька