Справа №443/47/23
Провадження №2-н/443/4/23
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

17 лютого 2023 року місто Жидачів

Суддя Жидачівського районного суду Львівської області Павлів А.І., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про видачу судового наказу,

встановив:

Суть заяви.

Заявник Товариство з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ (основний борг) у сумі 7 446,29 грн, інфляційних втрат у сумі 1 660,52 грн, 3% річних у сумі 222,78 грн та судових витрат у сумі 248,10 грн.

Суд, вивчивши подану заяву та додані до неї документи, доходить висновку, що у видачі судового наказу в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1 660,52 грн та 3% річних у сумі 222,78 грн слід відмовити виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Відповідно до розрахунку (фінансового стану) ТОВ «Львівгаз збут» станом на 07.2021 заборгованість ОСОБА_1 становила 321,76 грн. Заборгованість за період з 07.2021 по 10.2022 становить 7 446,29 грн (а.с.5).

З наведених заявником розрахунків вбачається нарахування боржнику ОСОБА_1 за період з листопада 2019 року по вересень 2022 року інфляційних втрат у сумі 1 660,52 грн та за період з 11.10.2019 по 11.09.2022 3% річних у сумі 222,78 грн (а.с.3-4).

Нормативно-правові акти, якими керувався суд.

Згідно з приписами частини 1 статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за споживання природного газу, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

За змістом положень пунктів 3, 8 частини 1 статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

У разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу (частина 3 статті 165 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини 3 статті 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

Судом встановлено, що згідно з розрахунком (фінансовим станом) заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 07.2021 заборгованість останньої за спожитий природний газ становила 321,76 грн, а за період з 07.2021 по 10.2022 загальна заборгованість ОСОБА_1 становила 7 446,29 грн. При цьому, заборгованість у цій сумі утворилася станом на 04.2022 і станом на 10.2022 не змінювалася.

Водночас, у розрахунку інфляційних втрат заявником зазначається період, за який такі розраховуються, з листопада 2019 року по вересень 2022 року, а у розрахунку 3% річних з 11.10.2019 по 11.09.2022. Однак, інфляційні втрати розраховано із суми боргу 7 446,29 грн, починаючи з жовтня 2021 року, коли заборгованість боржниці згідно з розрахунку (фінансового стану) станом на 10.2021 становила 1 178,49 грн, а 3% річних із суми боргу 7 446,29 грн, починаючи з 11.09.2021, коли заборгованість згідно з розрахунку (фінансового стану) станом на 09.2021 становила 0,00 грн.

Крім цього, суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан, який діє і на даний час.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року №389-VIII, воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Постановою Кабінету Міністрів України №206 від 05.03.2022 про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (пункт 1) встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування (з 06.03.2022) і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Таким чином, в період воєнного стану в Україні діє заборонена щодо нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відтак, заявником заявлено вимогу про стягнення інфляційних втрат та 3 відсотків річних, нарахованих у період дії заборони, встановленої постановою КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022 №206.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності та зважаючи на те, що заявником заявлено вимогу про стягнення з боржниці інфляційних втрат та 3 відсотків річних, які заборонено нараховувати з 24.02.2022 і до припинення чи скасування воєнного стану в Україні, а відтак, на переконання суду, з поданої у цій частині заявником заяви про видачу судового наказу не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, тому у цій частині у видачі судового наказу слід відмовити.

Керуючись статтями 160-163, 164-166, 167, 258, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

постановив:

Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» у видачі судового наказу в частині стягнення з ОСОБА_1 інфляційних втрат у сумі 1 660,52 грн та за 3 відсотків річних у сумі 222,78 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано.

Суддя А.І. Павлів