Проваження № 22-ц/824/3524/2023 Доповідач апеляційна інстанція- Савченко С.І.
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 березня 2023 року м.Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Савченка С.І., суддів Ігнатченко Н.В., Мережко М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Національного банку України на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У провадженні Печерського районного суду м.Києва перебуває вказана цивільна справа за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 , треті особи: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення заборгованості.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що 13 травня 2014 рокуміж Національним банком України і ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» було укладено кредитний договір № 12/09/5, згідно якого НБУ надав позичальнику кредит у розмірі два мільярди гривень строком до 30 грудня 2016 року із сплатою 19 % річних, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит та сплатити проценти за користування коштами. Поручителем позичальника ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» є відповідач ОСОБА_1 , який за нотаріально посвідченим договором поруки № 12/09/05/П від 13 серпня 2007 року зобов`язалася відповідати перед НБУ за виконання позичальником зобов`язань по поверненню кредиту в повному обсязі.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року задоволене клопотання представника відповідача адвоката Чугунова М.В. і провадження у даній цивільній справі зупинене до ухвалення Великою Палатою Верховного Суду рішення у справі № 522/179/16-ц за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 , ПАТ «Імексбанк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із ухвалою, позивач Національний банк України подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про зупинення провадження, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. Скарга мотивована хибністю висновків суду про подібність правовідносин в даній справі, та у справі № 522/179/16-ц, яка передана на розгляд Великої Палати Верховного Суду, оскільки відповдіачем жодним чином не ставиться питання про пропуск строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України. Зупинення судом провадження є

- 2 -

необгрунтованим та суперечить принципу ефективності судового процесу і перешкоджає подальшому провадженню у справі, порушує ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумності строків розгляду справи, провадження у якій відкрите 04 травня 2017 року, тобто більше 5 років тому.

Відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Чугунова М.В. подав відзив на апеляційну скаргу, де вказав, що суд першої інстанції прийняв законне і обгрунтоване рішення про зупинення провадження у даній справі до вирішення іншої справи Великою Палатою Верховного Суд, а доводи апеляційної скарги НБУє безпідставними і надуманими, не грунтуються на вимогах закону, не спростовують висновків суду.

Решта учасників правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Згідно приписів ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про зупинення провадження у справі (п.14 ч.1 ст.353 ЦПК) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин апеляційний розгляд справиздійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Зупиняючи провадження у справі, суд обгрунтовував свої висновки наявністю вказаних у п.10 ч.1 ст.252 ЦПК України підстав для зупиненння, оскільки Великою Палатою Верховного Суду переглядається судове рішення у подібних правовідносинах у іншій справі № 522/179/16-ц за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 , ПАТ «Імексбанк», третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення заборгованості.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду, оскільки вони зроблені без урахування принципів пропорційності і розумності строків розгляду справи, та без урахування обставин справи.

Принципи пропорційності і розумності строків розгляду справи судом (пункти 6 та 10 ч.3 ст.2 ЦПК України) віднесено заонодавцем до основних засад цивільного судочинства.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно положень ст.210 ЦПК України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3, 41 ч.1 ст.251 та пунктами 1-3 ч.1 ст.252 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Печерського районного суду м.Києва від 04 травня 2017 року відкрите провадження у вказаній справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 .

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 04 травня 2017 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/7308/16 за позовом QUICKCOM LIMITED (Квікком Лімітед) до Національного банку України, Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про

- 3 -

розірвання кредитного договору, що знаходиться в провадженні Господарського суду м.Києва.

Провадження у справі відновлено ухвалою суду від 11 червня 2020 року.

Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 16 березня 2021 року провадження у даній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 910/307/21 за позовом ОСОБА_1 до Національного банку України про розірвання договору поруки № 12/09/5п від 13 травня 2014 року, що знаходиться в провадженні Господарського суду м.Києва.

Провадження у справі відновлено ухвалою суду від 16 лютого 2022 року.

Задовольняючи клопотання представника відповідача і втретє зупиняючи провадження, суд не врахував, що дана справа перебуває у провадженні суду з травня 2017 року, тобто близько 6 років.

Водночас, розгляд даної справи по суті до цього часу не розпочатий.

Наведене очевидно та поза всяким розумним сумнівом свідчить про порушення судом розумних строків розгляду даної справи.

Розумність строків розгляду справи згідно є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, та про що неодноразово вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини.

Так згідно п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий … розгляд його справи упродовж розумного строку … судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на розгляд справи упродовж розумного строку, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. При цьому Україна, як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування у стані невизначеності учасників процесу, а нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 роу у справі «Смірнова проти України», рішення ЄСПЛ від 27 квітня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30 листопада 2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Суд наведених обставин не врахував і зупинив провадження у справі з порушенням положень процесуального закону та всупереч засадам прпорційності, розумності строків розгляду і ефективності судового процесу.

Окрім того, зупиняючи провадження у даній справі у листопаді 2022 року до вирішення іншої справи № 522/179/16-ц, суд не звернув уваги, що розгляд справи № 522/179/16-ц був призначений Великою Палатою Верховного Суду на 07 червня 2022 року.

Наведене переконливо свідчить про непропорційність застосування судом такого процесуального рішення як зупинення провадження, яке полягає є у тимчасовому й повному припиненні всіх процесуальних дій у справі.

При цьому ст.252 ЦПК України вказує саме про право суду зупинити провадження у справі, що у свою чергу покладає на суд обов`язок урахувати усі істотні обставини справи, в тому числі й приписи процесуального закону наведені вище.

Згідно ст.379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали.

З викладених вище підстав колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана

- 4 -

ухвала підлягає до скасування у зв`язку із порушенням норм процесуального права, яке призвело до постановлення помилкової ухвали, а справа направляється для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів погоджується із доводами представника відповідача адвоката Чугунова М.В. наведеними у відзиві на апеляційну скаргу щодоподібності правовідносин у даній справі та у справі № 522/179/16-ц, що переглядається Великою Палатою Верховного Суду.

Проте, такі доводи не спростовують висновків апеляційного суду про відсутність підстав для зупинення провадження, оскільки як вище вказувалося ст.252 ЦПК України надає суду право, а не безумовний обов`язок (ст.251 ЦПК України) зупинити провадження у справі. Така позиція законодавця є гнучкою і обумовлена необхідністю врахування судом як обставин справи, так і принципів пропорційності та розумності строків розгляду.

Даючи оцінку доводам сторін, викладеним у апеляційній скарзі та відзиві, з огляду на низку тверджень сторін, що не стали предметом аналізу в даній постанові, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони грунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справах «Серявін та інші проти України», «Трофимчук проти України», «Проніна проти України»). Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо наведення обґрунтування рішення, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Колегія суддів враховує, що викладені в цій постанові висновки прийнятого рішення та його мотивування єдостатніми і зрозумілими та відповідають вимогам закону.

Керуючись ст.ст.259, 374, 379, 381 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Національного банку України задоволити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 29 листопада 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає згідно п.2 ч.1 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: