Справа № 201/5102/21
Провадження № 2/175/783/21
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2023 року смт.Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Бойко О.М.

при секретареві судового засідання Бабко-Малій В.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Забара А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське цивільну справу за уточненим позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського районного суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, який в подальшому уточнила.

В обґрунтування заяви заявник вказувала на те, що 06 листопада 1973 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , актовий запис №1210.

Від шлюбу подружжя мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_2 (надалі - спадкодавець), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації смерті Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №4691.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно, яке належало останньому на праві приватної власності, а саме на:

- частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на садовий будинок, виданого Дніпровською районною радою Дніпропетровської області 24.04.2000 року згідно з розпорядженням за №327-р від 04.03.2000 року;

- земельну ділянку площею 0,048 га призначеної для колективного садівництва, розташованої на території: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Обухівська селищна рада, кадастровий номер :01:016:0155, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серія ДП Дн №029157, виданого Кіровською селищною Радою народних депутатів Дніпропетровського районну Дніпропетровської області 25.06.1998 року.

Позивач, в законодавчо встановлений строк, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що входить до першої черги спадкування.

Натомість, син заявниці ОСОБА_3 , подав до Першої державної нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь Позивача, яка міститься у спадковій справі №865/2012, про що зазначається у постанові нотаріуса від 23.04.2021року, оскільки відповідно до ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

В 2014 році, заявниця оформила свідоцтво про спадщину на частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та оформила право власності на вказану квартиру за собою..

В квітні 2021 року позивач звернулась до Першої державної нотаріальної контори з метою отримати свідоцтво про право на спадщину на садовий будинок та земельну ділянку, однак нотаріус Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 23.04.2021року відмовив у видачі такого свідоцтва.

В Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що при видачі спадщини на садовий будинок на земельну ділянку в квітні 2021 року було виявлено, що відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян, щодо актового запису про шлюб №2 від 14.04.2021р. про те, що шлюб між громадянином ОСОБА_2 було розірвано від 03.07.1990р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №556, також відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу за №2 від 14.04.2021р. про те, що шлюб з громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований 06.11.1973 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області за актовим записом №1210 підставою для розірвання шлюбу було Рішення Жовтневого районного суд м. Дніпропетровська від 06.03.1989 року.

Натомість, інший спадкоємець ОСОБА_3 відмовився від спадщини на користь позивача.

ОСОБА_1 не знала про наявність рішення суду про розірвання шлюбу та про наявність зазначеної обставини дізналась лише із постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Через відмову нотаріуса, ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутні правові підстави для видачі такого свідоцтва, тому що нотаріус не може віднести позивача до кола спадкоємців.

Інші спадкоємці за заповітом або за законом відсутні.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюб.

Частиною 3 статті 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Так, відповідно до 1 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Встановлено, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 , видане відділом державної реєстрації смерті Дніпровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №4691.

З 1990 року ОСОБА_1 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 в належній йому квартирі АДРЕСА_3 , мали спільний бюджет, фактично виконували всі права та обов`язки подружжя.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

З цього законодавчо сформульованого поняття сім`ї випливає, що ознаками сім`ї є, зокрема, спільне проживання, спільний побут та ведення спільного господарства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство.

Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст.2 СК України Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання.

Сімейний кодекс України регулює сімейні особисті немайнові та (або) майнові відносини між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому.

Статтею 21 СК України встановлено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно ст. 27 СК України державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства.

Державна реєстрація шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.

Поняття "проживання однією сім`єю" та "член сім`ї" не є тотожними.

Особа може бути близьким родичем спадкодавця, тобто відноситися до членів сім`ї, проте не проживати з ним однією сім`єю.

Центральною ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому важливою, проте не основною ознакою, є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Відповідно до ч.1 ст.36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню.

Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства.

Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.

Відповідно до ч.1 ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.06.2020 по справі №755/180/12/16-ц (провадження № 61-40658св18), для застосування положень вищевказаної статті необхідною умовою є, зокрема, встановлення факту неперебування осіб у будь-якому іншому шлюбі. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 липня 2018 року у справі №522/1252/14-ц (провадження № 61-11255св18), від 26 вересня 2018 року у справі № 244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18), від 25 квітня 2019 року у справі № 759/4596/18 (провадження № 61-3852св19).

Згідно зі ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст.74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Частинами першої та другої статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення із спадкодавцем спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Так, судом встановлено тривале проживання заявниці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства, надання взаємної допомоги, а також що вони були пов`язані спільним побутом, починаючи з 1973 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведе, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки, від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, діючим законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язано з наступним вирішенням спору про право і встановити його іншим шляхом неможливо, у зв`язку із чим, заява підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 263 - 265, 293, 294, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області, третя особа: Державний нотаріус Першої державної нотаріальної контори Водолазська Наталія Володимирівна про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу більш як 5 років до часу відкриття спадщини та визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) спадкоємцем четвертої черги як особу, що проживала із спадкодавцем ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , право власності на який належало ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на садовий будинок, виданого Дніпропетровською районною радою Дніпропетровської області 24 квітня 2000 року згідно з розпорядженням за 327-р від 04 березня 2000 року та зареєстроване Комунальним підприємством "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 24 квітня 2000 року в реєстрову книгу №1.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,048 га. Призначеної для колективного садівництва, розташованої на території: Дніпропетровська область, Дніпровський район, Обухівська селищна рада, кадастровий номер :01:016:0155, право власності на яку належало ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю «серія ДП Дн №029157», виданого Кіровською селищною Радою народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області 25 червня 1998 року, згідно рішення виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів №48 від 24 грудня 1997 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Бойко