ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2023 року місто Чернівці справа №718/1791/22

провадження №22-ц/822/257/23

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н. К.

суддів: Литвинюк І.М. А.І., Перепелюк І.Б.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю: представника позивача Тарновецького В.І.,

представника відповідача Самокиша В.Ю.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «СенсБанк»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Мінів О.І.,

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-Банк» (на даний час назву змінено на «Сенс Банк») про захист прав споживачів та стягнення коштів за договорами банківського вкладу.

Посилався на те, що 13 грудня 2011 року між ним та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В., було укладено Договір банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів по закінченню строку дії Договору) №12, на суму 50 000,00 доларів США з нарахуванням відсотків в розмірі 12% річних. Внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. У відповідності до п.1.3. Договору на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

Так, відповідно до умов Договору 13 грудня 2011 року позивачем було внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» грошові кошти в розмірі 50000,00 доларів США, на рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується розпорядженням на внесення коштів на депозит.

Зазначає, що відповідно до п.1.3. Договору позивачем було додатково внесено до ПАТ «Укрсоцбанк» наступні грошові кошти в якості вкладу: 11 червня 2012 року 20 000,00 доларів США; 17 червня 2013 року 20 000,00 доларів США; 25 грудня 2013 року 10 000,00 доларів США; 27 лютого 2014 року 10 000,00 доларів США; 30 квітня 2014 року 3 000,00 доларів США, що підтверджується відповідними розпорядженнями на внесення коштів на депозит.

Таким чином, станом на 30 квітня 2014 року згідно договору та розпоряджень позивачем ОСОБА_1 передано, а ПАТ «Укрсоцбанк» отримано банківський вклад на загальну суму 113 000,00 доларів США.

Крім того, вказує на те, що ОСОБА_1 отримував від банку відсотки за вищевказаним вкладом без внесення їх на депозит, зокрема: 15 червня 2012 року у розмірі 1500,00 доларів США; 14 вересня 2012 року у розмірі 1500,00 доларів США; 14 вересня 2012 року у розмірі 950 доларів США; 18 грудня 2012 року у розмірі 2100,00 доларів США; 14 березня 2013 року у розмірі 2451,00 доларів США; 17 червня 2013 року у розмірі 2451,00 доларів США; 17 грудня 2013 року у розмірі 3150,00 доларів США; 18 червня 2014 року у розмірі 1500,00 доларів США, що підтверджується розпорядженням на виплату відсотків по депозиту та продовження дії договору №12 від 13 грудня 2011 року.

Відповідно до п.п.1.2 Договору депозитний вклад залучається на строк з 13 грудня 2011 року по 12 березня 2012 року включно.

Пунктами 3.2.4 Договору передбачено, що ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язаний повернути суму Депозитного вкладу та суму нарахованих процентів готівкою в останній день строку, на який залучався депозитний вклад. Проте в порушення зазначених пунктів вищевказаного Договору, банківський вклад до цього часу позивачу не повернуто.

21 листопада 2014 року позивач звернувся до ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно укладеного договору банківського вкладу та повернення грошових коштів. Проте, листом ПАТ «Укрсоцбанк» від 24 грудня 2014 року повідомив, що співробітниками банку вживаються усі необхідні заходи для вирішення даного питання в найкоротші строки, проте для надання відповіді по суті банку необхідно провести детальну перевірку фактів, які викладені у листі. Більше жодних відповідей від банку не було.

В подальшому, позивач довідався про відкриття 21 листопада 2014 року кримінального провадження по відношенню до начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» Василькової Г.В. у зв`язку із привласненням депозитних коштів фізичних осіб, які залучалися ПАТ «Укрсоцбанк».

Починаючи з моменту звернення позивача до ПАТ «Укрсоцбанк» про повернення вкладу, сума внесена позивачем до даного банку у розмірі 113 000,00 доларів США залишається неповернутою. Основною підставою неповернення коштів є твердження банку, що між сторонами не було укладено договору банківського вкладу. Дії банку вважає неправомірними, оскільки банк не виконав своїх зобов`язань за договором банківського вкладу.

Вважає, що ПАТ «Укрсоцбанк» зобов`язаний був повернути позивачу суму банківського вкладу в розмірі 113 000,00 доларів США.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог (том 1 а.с.185-186), позивач вказав, що згідно до ч.2 ст.625 ЦК України з відповідача також підлягають стягненню 3% відсотки річних від простроченої суми за період з 26 серпня 2019 року по 25 серпня 2022 року, що складає 10170 доларів США.

Просив суд стягнути з акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 суму неповернутого банківського вкладу у розмірі 113 000,00 доларів США, а також 3% відсотки річних від простроченої суми в розмірі 10 170,00 доларів США, в гривневому еквіваленті, згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з АТ «СенсБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість по неповернутому банківському вкладу у розмірі 113 000, 00 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ станом на дату прийняття рішення, в гривневому еквіваленті становить 4 132 251 (чотири мільйони сто тридцять дві тисячі двісті п`ятдесят одна) гривень 80 коп., а також три річні проценти в розмірі 10 170,00 доларів США, що згідно офіційного курсу валют, в гривневому еквіваленті становить 371 902 (триста сімдесят одна тисяча дев`ятсот дві) гривень 66 копійок, а всього стягнуто 4 504 154 (чотири мільйони п`ятсот чотири тисячі сто п`ятдесят чотири ) гривень 46 копійок, а також стягнуто з АТ «СенсБанк» на користь держави 45 041 (сорок п`ять тисяч сорок одна) гривень 54 копійки судового збору. Повний текст рішення складено 08 лютого 2023 року.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги апеляційної скарги

Акціонерне товариство «Сенс Банк» в апеляційній скарзі просить рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Посилалося на те, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовано матеріально-правові норми права, які встановлюють за яких обставин договір банківського вкладу вважається укладеним та як саме має бути оформлений касовий документ на підтвердження внесення коштів на рахунок.

Вказує, що з наданого Позивачем розпорядження не вбачається на який саме рахунок вносились вказані ним кошти, не зазначено ідентифікуючих даних Позивача, зокрема в розпорядженні не вказано: платника та отримувача, на який рахунок вносяться кошти, призначення платежу, відсутній підпис касира, відсутній підпис касира, не вказано призначення платежу, вказану іншу дату договору.

Вважає, що розпорядження на суму внесення коштів на депозит не можуть бути підтвердженням внесення коштів, оскільки такі розпорядження не можуть бути доказом внесення грошових коштів, зважаючи на положення п.2.2 Розділу IV Інструкції, якою встановлено, що Банк (філія, відділення) здійснює приймання від клієнта готівки національної валюти через операційну касу та за такими прибутковими касовими документами як заявою на переказ коштів.

Судом першої інстанції проігноровано те, що позивач не надав всі сторінки договору, зокрема відсутні копії 3-ї та 4-ї сторінок. В зазначених договорах відсутній ідентифікаційний номер Позивача.

Крім цього, внесення грошової суми не підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Вказують, що оскільки недодержана письмова форма договору банківського вкладу, цей договір є нікчемним.

Крім цього, в даній справі не встановлено, що стосовно колишнього начальника відділення ОСОБА_2 винесено обвинувальний вирок, тобто її вина і факти отримання коштів не встановлені.

Також суд не може прийняти як належний доказ висновок експертизи, проведеної в межах досудового розслідування, оскільки немає обвинувального вироку.

Вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.257, 251 ЦПК України відмовив банку в задоволенні клопотань про залишенні позову без розгляду та зупинення провадження у справі.

Зазначає, що взагалі незрозумілим є рішення суду в частині стягнення з банку на користь держави судового збору в розмірі 45 041, 54 грн., оскільки максимальний розмір судового збору складає 12405 грн.

Вважають, що рішення ухвалене судом першої інстанції не відповідає вимогам закону.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Тарновецький В.І. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вказав, що недотримання уповноваженим працівником банку вимог законодавства не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми такого договору і така правова позиція Великої Палати викладена в постанові від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц.

Вважає доводи апелянта помилковими і практика Верховного Суду на даний час у даній категорії справ тлумачиться виключно на захист прав владників.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

13 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В., укладено Договір №12 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів по закінченню строку дії Договору), на суму 50 000,00 доларів США з нарахуванням відсотків в розмірі 21% річних. Згідно із умовами договору внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. Депозитний вклад залучається на строк з 13 грудня 2011 року по 12 березня 2012 року включно (том 1 а.с.19-20).

Пунктом 1.3. Договору визначено, що на депозитний рахунок додаткові внески коштів допускаються.

З копії розпорядження на внесення коштів на депозит від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ЧОФ ПАТ «Укрсоцбанк», вбачається, що його видано на виконання умов договору №12 від 13 грудня 2011 року, за яким: дата внесення коштів 13 грудня 2011 року, дата повернення депозиту 13 березня 2012 року, сума внесення коштів на депозит 50 000, 00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунку 13 грудня 2011 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.21).

Згідно копії розпорядження на внесення коштів на депозит №12 від 11 червня 2012 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк», за яким: дата внесення коштів 12 червня 2012 року, дата закінчення депозиту 12 вересня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 вніс на депозит кошти у розмірі 20 000,00 доларів США. Загальна сума вкладу 70 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 11 червня 2012 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.22).

Згідно копії розпорядження на виплату відсотків від 15 червня 2012 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк», за яким: дата залучення депозиту 12 червня 2012 року, дата повернення депозиту 12 вересня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили відсотки у розмірі 1500 доларів США. Загальний залишок 70 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 15 червня 2012 року. Також наявний відтиск печатки банку (том 1 а.с.23).

Згідно копії розпорядження на виплату відсотків та продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 14 вересня 2012 року, дата залучення депозиту 12 вересня 2012 року, дата повернення депозиту 12 грудня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 1500,00 доларів США. Загальна сума вкладу 70000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 14 вересня 2012 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.24).

Згідно копії розпорядження на виплату відсотків та продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 14 вересня 2012 року, дата залучення депозиту 12 вересня 2012 року, дата повернення депозиту 12 грудня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 950,00 доларів США. Загальна сума вкладу 70000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 14 вересня 2012 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.25).

Відповідно до копії розпорядження на виплату відсотків та продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 18 грудня 2012 року, дата внесення коштів 12 грудня 2012 року, дата закінчення депозиту 12 березня 2012 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 2100,00 доларів США. Загальна сума вкладу 70000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 18 грудня 2012 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.26).

Відповідно до копії розпорядження про продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 14 березня 2013 року, дата залучення депозиту 12 березня 2013 року, дата повернення депозиту 12 червня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 2451,00 доларів США. Загальна сума вкладу 70000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 14 березня 2013 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.27).

Відповідно до копії розпорядження на виплату відсотків та продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 17 червня 2013, дата внесення коштів 12 червня 2013 року, дата закінчення депозиту 12 вересня 2013 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 2451,00 доларів США, та внесено ОСОБА_1 коштів на депозит у розмірі 20000,00 доларів США. Загальна сума вкладу 90000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 17 червня 2013 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.28).

Відповідно до копії розпорядження на виплату відсотків та продовження дії договору за №12 від 13 грудня 2011 року, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 17 грудня 2013 року, дата внесення коштів 12 грудня 2013 року, дата закінчення депозиту 12 березня 2014 року, вбачається, що ОСОБА_1 виплатили суму відсотків у розмірі 3150,00 доларів США. Загальна сума вкладу 90000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 17 грудня 2013 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.29).

Відповідно до копії розпорядження на внесення коштів на депозит, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 25 грудня 2013 року, дата внесення коштів 12 грудня 2013 року, дата закінчення депозиту 12 березня 2014 року, ОСОБА_1 вніс на депозит кошти у розмірі 10 000, 00 доларів США. Загальна сума вкладу 100 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 25 грудня 2013 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.30).

Відповідно до копії розпорядження на внесення коштів на депозит, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 27 лютого 2014 року, дата внесення коштів 12 грудня 2013 року, дата закінчення депозиту 12 березня 2014 року, ОСОБА_1 вніс на депозит кошти у розмірі 10 000, 00 доларів США. Загальна сума вкладу 110 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 27 лютого 2014 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.31).

Відповідно до копії розпорядження на внесення коштів на депозит, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 30 квітня 2014 року, дата внесення коштів 12 грудня 2013 року, дата закінчення депозиту 12 березня 2014 року, ОСОБА_1 вніс на депозит кошти у розмірі 3000, 00 доларів США. Загальна сума вкладу 113 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 30 квітня 2014 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.32).

З копії розпорядження на виплату відсотків, виданого Кіцманським відділенням ХОФ ПАТ «Укрсоцбанк» 18 червня 2014 року, дата внесення коштів 12 червня 2014 року, дата закінчення депозиту 12 вересня 2014 року вбачається, що ОСОБА_1 виплатили відсотки у розмірі 1500,00 доларів США. Загальна сума вкладу 113 000,00 доларів США. Наявні підписи у графах «клієнт ОСОБА_1 , «Начальник Кіцманського відділення ОСОБА_2 ». Дата рахунка 18 червня 2014 року. Також наявний відтиск печатки каси №1 банку (том 1 а.с.33).

24 листопада 2014 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ «Укрсоцбанк» стосовно укладеного договору банківського вкладу та повернення грошових коштів.

Як вбачається із копії листа ПАТ «Укрсоцбанк» від 24 грудня 2014 року №09-202-86/96-17268, банк повідомив ОСОБА_1 , що співробітниками банку вживаються усі необхідні заходи, для вирішення даного питання в найкоротші строки для надання відповіді по суті банку необхідно провести детальну перевірку фактів, які викладені у його листі з отриманням відповідних результатів (том 1 а.с.39).

Судом також встановлено, що відповідно до обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000622, внесеному в ЄРДР 21 листопада 2014 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.191 ч.3, ст.191 ч.4. ст.191 ч.5, ст.200 ч.2 КК України, з якого вбачається, що 13.12.2011 року ОСОБА_2 , перебуваючи на посаді начальника Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», будучи службовою особою, діючи умисно, протиправно, повторно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, в приміщенні Кіцманського відділення №933 ПАТ «Укрсоцбанк», розташованого в м. Кіцмань по вул. Незалежності, 71, отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 50 000,00 доларів США для відкриття депозитного рахунку на його ім`я та внесення зазначених коштів на цей рахунок, однак ввірені їй кошти в касу банку не внесла, не відобразила дану операцію по обліках банку та зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа даними коштами, звернувши їх на свою користь, розпорядившись ними на власний розсуд. З метою створення видимості законності своїх дій, ОСОБА_2 , в службовому кабінеті банку склала договір №12 банківського вкладу між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , відповідно до якого банк відкриває депозитний рахунок № НОМЕР_1 на суму 50 000,00 доларів США, з нарахуванням 12% річних. Даний договір підписала від свого імені, завірила печаткою Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» «Каса №1» та передала ОСОБА_1 . Крім цього, ОСОБА_2 , склала розпорядження про внесення коштів на депозит, в якому зазначила, що ОСОБА_1 , внесено в банк кошти в розмірі 50 000 доларів США, підписала розпорядження від свого імені та завірила печаткою Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк» «Каса №1». В подальшому, ОСОБА_2 , продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на незаконне заволодіння майном ОСОБА_1 , перебуваючи у службовому кабінеті Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», діючи умисно, протиправно, отримувала від ОСОБА_1 нібито для поповнення депозитного рахунку: 11 червня 2012 року 20000 доларів США. (159800 грн.), 17 червня 2013 року 20000 доларів США (159800 грн.), 25 грудня 2013 року 10000 доларів США (79900 грн), 27 лютого 2014 року 10000 доларів США (95100 грн.), 30 квітня 2014 року 3000 доларів США (34200 грн.), якими зловживаючи своїм службовим становищем заволоділа на свою користь, не вносячи їх в касу банку, не відображаючи дані операції по обліках банку. З метою створення законності своїх дій, ОСОБА_2 , видавала ОСОБА_1 розпорядження на внесення коштів на депозит, які підписувала від свого імені, завіряла печатками Кіцманського відділення ПАТ «Укрсоцбанк», не повідомляючи при цьому останнього, що депозитні рахунки в ПАТ «Укрсоцбанк» на його ім`я не відкриті (том 1 а.с.48-50).

ОСОБА_1 по даному кримінальному провадженні визнаний потерпілим. Як вбачається із висновку судово-почеркознавчої експертизи документів №211-К від 31 січня 2015 року, що проводилась в межах кримінального провадження №0000622, підписи в наступних документах: Договорі банківського вкладу №12 від 13.12.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , розпорядженнях від 13.12.2011, 11.06.2012, 15.06.2012, 14.09.2012, 14.09.2012, 18.12.2012, 14.03.2013, 17.06.2013, 17.12.2013, 25.12.2013, 27.02.2014, 30.04.2014, 18.06.2014, виданих на ім`я ОСОБА_1 виконані ОСОБА_2 (том 1 а.с.52-66).

За результатами проведеної НДЕКЦ при УМВС України у Чернівецькій області технічної експертизи документів, підготовлено висновок №223-К від 27 лютого 2015 року, з якого вбачається, що відбиток печатки: «м.Київ *Україна*Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»*Кіцманське відділення*Ідентифікаційний код 00039019* КАСА№1» у наступних документах: Договорі банківського вкладу №12 від 13.12.2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , розпорядженнях від 13.12.2011, 11.06.2012, 15.06.2012, 14.09.2012, 14.09.2012, 18.12.2012, 14.03.2013, 17.06.2013, 17.12.2013, 25.12.2013, 27.02.2014, 30.04.2014, 18.06.2014, виданих на ім`я ОСОБА_1 нанесені кліше печатки «м.Київ *Україна*Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»*Кіцманське відділення*Ідентифікаційний код 00039019* КАСА№1» зразки якої надані на дослідження (том 1 а.с.70-88)

06 березня 2015 року Управлінням банківської безпеки у Західному регіоні (м.Львів) Департаменту безпеки ПАТ «Укрсоцбанк» проведено службове розслідування за фактом порушень, допущених співробітниками Кіцманського відділення №933 у Подільському регіоні ПАТ «Укрсоцбанк», які мали місце впродовж 2008-2014 років. Встановлено, що ОСОБА_2 з 2001 року (Наказ №34-ОС від 14.08.2001 року) по теперішній час обіймає посаду начальника Кіцманського відділення №933 Департаменту роздрібних продажів у Подільському регіоні центру роздрібного бізнесу ПАТ «Укрсоцбанк» (том1 1 а.ч.92-110).

Відповідно до п.34 Посадової інструкції, з якою ОСОБА_2 ознайомлена 28 жовтня 2010 року, до її обов`язків відноситься затвердження підписом документів фінансового, розрахункового характеру, листів, договорів відповідно до наданої довіреності.

Згідно довіреності, ОСОБА_2 надано право від імені Банку укладати договори банківського вкладу на умовах «Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування для клієнтів-фізичних осіб в ПАТ «Укрсоцбанк» шляхом підписання заяв про розміщення депозиту ( том 1 а.с.92-110).

Правонаступником АТ «Укрсоцбанку», згідно до відомостей, які містяться в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є АТ «Альфа-Банк» з 03 жовтня 2019 року (том 1 а.с.113-115).

Відповідно до копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Альфа-Банк» змінило найменування на АТ «Сенс Банк» (том 1 а.с.198 201).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 довів належними та допустимими доказами факт укладення договорів банківського вкладу та внесення ним коштів на депозит, які банком на вимогу вкладника не було повернуто.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог

і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який

не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 202 ЦК України передбачено,

що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми

та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно з ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

У письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою (п.2 ст.208 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов

та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог,

що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк),

що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму

та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором (частина перша статті 1058 ЦК України).

У частині першій статті 1060 ЦК України зазначено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Відповідно до частини першої статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516 (далі Положення № 516), передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Згідно з пунктом 2.9 глави 2 розділу ІV Інструкції № 174 банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 (далі Інструкція № 492) банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції № 492); договір банківського рахунку та договір банківського вкладу укладаються в письмовій формі, один примірник договору зберігається в банку, а другий банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції № 492); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10 Інструкції № 492).

Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам і використання коштів за цими рахунками. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти

на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ,

що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 1.3 глави 1 розділу IV Інструкції № 174 до касових документів, які оформляються згідно з касовими операціями, визначеними цією Інструкцією, належать, зокрема, заява на переказ готівки (додаток 8) та заява на видачу готівки (додаток 10). Цією Інструкцією визначені зразки касових документів, на підставі яких здійснюються приймання і видача готівки з операційної каси. Бланки касових документів виготовляються з урахуванням їх зразків друкарським способом або з використанням комп`ютерної техніки з відображенням обов`язкових реквізитів, передбачених цією Інструкцією, крім грошових чеків, які виготовляються лише друкарським способом. Касові документи мають містити такі обов`язкові реквізити: найменування банку, який здійснює касову операцію, дату здійснення операції, зазначення платника та отримувача, суму касової операції, призначення платежу, підписи платника або отримувача та працівників банку, уповноважених здійснювати касову операцію.

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу

з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа,

що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 01 лютого 2018 року у справі № 727/6902/15-ц (провадження № 61-677св18),

від 24 жовтня 2018 року у справі № 752/3746/15-ц (провадження

№ 61-21029св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 727/6902/15-ц (провадження № 61-40082св18), від 14 листопада 2019 року у справі

№ 752/3746/15-ц (провадження № 61-6196св19), від 03 червня 2020 року

у справі № 752/7208/15-ц (провадження № 61-14740св19).

13 грудня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» в особі начальника Кіцманського відділення банку Васильковою Г.В., укладено Договір №12 банківського вкладу (депозитний вклад зі сплатою процентів по закінченню строку дії Договору), на суму 50 000,00 доларів США з нарахуванням відсотків в розмірі 21% річних. Згідно із умовами договору внесення клієнтом грошових коштів підтверджується банком шляхом видачі розпорядження. Депозитний вклад залучається на строк з 13 грудня 2011 року по 12 березня 2012 року включно (том 1 а.с.19-20).

У матеріалах справи наявні розпорядження ПАТ «Укрсоцбанк» на внесення коштів на депозит та про додаткові внески коштів, які видала та підписала від свого імені, завіряючи печаткою банкою ОСОБА_2 , що відповідно до пунктів 1.1 указаних договорів є підтвердженням внесення клієнтом грошових коштів (том 1 а.с.21-33).

Відповідач в поданій апеляційній скарзі посилається на те, що укладені між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» договори не відповідають за формою та змістом договорам банківського вкладу, а надані розпорядження на внесення коштів за депозит не відповідають, визначеним Національним банком України формам ведення та обліку касових операцій, і не можуть бути належними доказами внесення ОСОБА_1 грошових коштів на рахунок банківської установи на виконання умов цих договорів.

Колегія суддів вважає такі доводи відповідача помилковими.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені

в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 66-68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц (провадження № 14-90цс19), на яку також посилається заявник апеляційної скарги, зазначено, що «договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту (частина перша статті 1059 ЦК України). У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним (частина друга цієї статті). Оскільки саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій, недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства та/чи умовам договору банківського вкладу) не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору. Відкриття відповідних рахунків та облік на них коштів у національній та іноземній валютах, залучених згідно з чинним законодавством від юридичних і фізичних осіб на підставі укладених у письмовій формі договорів банківського вкладу (депозиту), є обов`язком банку. Необлікування банком таких коштів не можна вважатися недодержанням сторонами відповідного договору банківського вкладу (депозиту) його письмової форми».

У справі «Золотас проти Греції» (Zolotas v. Greece) (№ 2) від 29 січня

2013 року Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначив,

що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати, і якщо він використовує

її на власну користь, банк повинен повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунку нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним

з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11 вересня

1997 року (далі Конвенція) і є одним з основоположних елементів правової держави («Неждет Сахін і Періхан Шахін проти Туреччини» (Nejdet Sahin and Perihan Sahin v. Turkey), № 13279/05, параграф 56, 20 жовтня

2011 року).

Тобто, позивач правомірно сподівався на належне оформлення вказаних договорів вкладу з відповідачем, а обов`язок забезпечення належного виконання працівниками відповідача посадових інструкцій лежить на банківській установі.

При цьому саме банк визначає відповідальних працівників, яким надається право підписувати договори банківського вкладу, оформляти касові документи, а також визначає систему контролю за виконанням касових операцій. Недотримання уповноваженими працівниками банку вимог законодавства у сфері банківської діяльності та внутрішніх вимог банку щодо залучення останнім вкладу (депозиту) (зокрема, й через видання документів на підтвердження внесення коштів, які не відповідають певним вимогам законодавства й умовам договору банківського вкладу),

та неналежне виконання ними своїх посадових обов`язків не може свідчити про недотримання сторонами письмової форми цього договору.

Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 10 квітня 2019 року

у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, від 13 жовтня

2020 року у справі № 369/10789/14-ц, провадження № 14-703цс19,

та від 08 червня 2021 року у справі № 662/397/15-ц, провадження

№ 14-20цс21.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня

2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21),

не знайшовши підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 6-352цс16, наголосила, що в разі пред`явлення позову про стягнення коштів

за договорами банківського вкладу, у тому числі відсотків та інфляційних втрат, які не були повернуті вкладнику внаслідок злочину (кримінального правопорушення), вчиненого службовими особами банку, застосуванню

до спірних правовідносин між вкладником та банком підлягають норми цивільного законодавства, які регулюють договірні, а не деліктні зобов`язання, оскільки вчинення працівниками банку злочину (кримінального правопорушення) із заволодіння внесеними на депозит коштами не впливає на договірні правовідносини вкладника і банку, не спростовує їх існування та не припиняє їх.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції правильно встановив існування між сторонами договірних відносин, зокрема за договором банківського вкладу від 13 грудня 2011 року №12.

Вказаний договір у судовому порядку не розірвано, недійсними не визнано, тому його чинність презюмується (стаття 204 ЦК України).

Тобто позивач має право вимоги до банку про повернення вкладів

за договором банківського вкладу та застосування наслідків, передбачених договором та законом (частина друга статті 625 ЦК України), у разі порушення банком своїх зобов`язань за договором.

Отже, суд першої інстанції, встановивши, що відповідальний працівник банку отримав кошти у загальному розмірі 113 000 доларів США для поміщення на належний ОСОБА_1 рахунок (депозитний), відкритий на підставі договору банківського вкладу №12, однак не вніс їх, дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення суми банківського вкладу за договором.

Апеляційний суд зауважує, що питання про ступінь вини працівника банку, який привласнив кошти фізичних осіб (клієнтів), не впливає на обов`язок банку щодо належного виконання взятих на себе зобов`язань

за відповідними договорами.

Отже, посилання апелянта на помилкове врахування районним судом постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року

у справі № 463/5896/14-ц, провадження № 14-90цс19, через відсутність обвинувального вироку відносно ОСОБА_2 є неправильним, адже районний суд урахував й інші висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у цій постанові, а не лише про наявність вироку, які є релевантними для цієї справи.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних відповідно до частини другої статті 625 ЦК України

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень статей 526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3% річних за основу береться прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні.

Колегія суддів зазначає, що 3 % річних нараховуються на суму основного боргу без урахування вже нарахованих процентів за користування коштами (див. постанову Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року справі № 757/40017/17-ц (провадження № 61-4249св19)).

У справі, що переглядається: предметом спору є саме вимоги про стягнення коштів за договорами депозитних вкладів, а нарахування 3 % річних на підставі частини другої статті 625 ЦК України входять до складу грошового зобов`язання, вимоги про стягнення якого нараховані та заявлені у зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання про видачу вкладу, на зазначені вимоги позовна давність не поширюється, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем заявлені позовні вимоги в межах строку позовної давності (див. постанову Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо стягнення з банку на користь позивача трьох відсотків річних за останніх три роки в сумі 10 170,00 доларів США, оскільки після розірвання договору банківського вкладу між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів після зазначеної дати застосовуються приписи статті 625 ЦК України у разі його невиконання.

З урахуванням вищенаведеного, судом першої інстанції належним чином оцінено наявні у матеріалах справи докази, правильно встановлено фактичні обставини справи та застосовано норми матеріального права.

Щодо порушення судом норм процесуального права

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що оскільки аналогічний позов ОСОБА_1 поданий раніше в рамках кримінальної справи, а тому суд першої інстанції у відповідності до п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України повинен був залишити позов без розгляду.

Так, відповідно до п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо: у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 подав позов до АТ «Сенс Банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу з підстав невиконання грошового зобов`язання.

Разом з тим, в рамках кримінального провадження позов поданий з підстав заподіяння ОСОБА_1 шкоди.

Отже, в даній справі позов поданий з інших підстав.

Крім цього, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Заставнівського районного суду Чернівецької області від 23 лютого 2023 року цивільний позов ОСОБА_1 до АТ «Сенс Банк» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином - залишено без розгляду.

Також є безпідставними доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції не зупинив провадження у даній справі до вирішення кримінальної справи та набрання законної сили вироку суду щодо ОСОБА_2 .

Як було зазначено вище з посиланням на постанови Великої Палати Верховного Суду, що вчинення працівником банку злочину (кримінального правопорушення) не впливає на договірні відносини вкладника і банку.

Щодо судового збору

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 2481 гривень.

Отже, максимальний розмір судового збору складає 12 405 грн.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 12 405 грн. в рахунок відшкодування судового збору.

Проте суд першої інстанції на наведене належної уваги не звернув та помилково стягнув з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 45 041,54 грн. замість 12 405,00 грн.

За наведених обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору підлягає зміні.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ст. 376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; недоведеність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ «Сенс-Банк» задовольнити частково, а рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року змінити в частині стягнення судового збору та постановити в цій частині нове рішення.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 141, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» - задовольнити частково.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року в частині стягнення судового збору на користь держави змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сенс Банк» на користь держави витрати по сплаті судового збору в розмірі 12405,00 грн.

В решті рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 30 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 23 березня 2023 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.М.Литвинюк

І.Б.Перепелюк