справа № 489/1360/20 провадження №2/489/60/23
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2023 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

при секретарі судового засідання Ткаченко С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Друга Миколаївська державна нотаріальна контора Миколаївської області про встановлення факту проживання із спадкоємцем однією сім`єю,

встановив:

У березні 2020 року представник позивача адвокат Мотельчук Ю.І. звернулась до суду з позовом, після уточнення якого остаточно просила:

- встановити факт постійного проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , зі спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, зокрема з 30.05.2010 до ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати позивача ОСОБА_1 спадкоємцем четвертої черги та надати їй право на спадкування разом зі спадкоємцями третьої черги.

Як на підставу позовних вимог вказано, що з 30.05.2010 по 25.08.2017 позивач ОСОБА_1 фактично проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , в належній їй квартирі АДРЕСА_2 .

Факт спільного проживання позивача зі спадкодавцем, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла і т.п. підтверджується актом про проживання, квитанціями по оплату комунальних послуг, квитанціями про сплату ритуальних послуг на поховання, показами свідків.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло, зокрема, право на вказану квартиру, яка належить спадкодавцю на праві власності.

Позивач прийняла спадщину за законом, як спадкоємець четвертої черги, що передбачено статтею 1264 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 466/2017. Проте, звернувшись до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом постановою нотаріуса від 30.10.2019 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність документів, що підтверджують факт родинних відносин із спадкодавцем.

Посилаючись на наведені обставини позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

У відзиві на позов від 01.07.2020 представник відповідача - адвокат Коренко Т.В. в задоволенні позовних вимог просила відмовити через їх необґрунтованість. Вказала, що на час смерті ОСОБА_3 , яка є племінницею відповідачу, в зареєстрованому шлюбі не перебувала та спадкодавців, передбачених статтями 1261, 1262 та 1266 ЦК України, немає.

Надані позивачем докази не можуть взяті до уваги,. оскільки акт про непроживання не містить дати складання, не відповідає дійсності адреса проживання і реєстрації ОСОБА_3 . Вказані в акті сусіди мешкають за іншою адресою та акт не містить даних, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 мали єдиний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом отримували спільні доходи та між ними склалися усталені відносини притаманні сім`ї. Крім того, згідно довідки Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській від 24.04.2018 ОСОБА_3 , 1958 року народження проживала за адресою: АДРЕСА_3 була самотня та проживала одна. Тому позивач не надала достатніх доказів того, що у вказаний нею період вона з спадкодавцем вели спільне господарство, мали єдиний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом працювали, отримували спільні доходи та між ними склалися усталені відносини притаманні сім`ї.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Цією ухвалою витребувано від Другої миколаївської державної нотаріальної контори спадкову справу заведену до майна померлої ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 25.02.2021 прийнято до розгляду заяву представника позивача про зміну предмета позову та витребувано від Миколаївського міського відділу актів цивільного стану відомості про реєстрацію укладення/розірвання шлюбів ОСОБА_1 та за наявності відомості про реєстрацію смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 12.05.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання, призначене на 02.03.2023, сторони не явилися. До суду надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності та просили - представник позивача позовні вимоги задовольнити, а представник відповідача відмовити задоволенні позовних вимог.

Третя особа направила заяву про розгляд справи без її представника та прийняти рішення на розсуд суду.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За положеннями частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного.

Із матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

На підставі договору купівлі-продажу № 4783 від 27.09.2000, укладеного на Товарній біржі «Нерухомість-Південь», зареєстрованого в КП «МБТІ» ММР 12.11.2001 за реєстровим № 18835, ОСОБА_3 на праві власності належить кватира АДРЕСА_4 .

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.04.2020 державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_5 відсутня.

Після смерті ОСОБА_3 . Другою миколаївською держаною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 466/2017.

Згідно довідки Спеціалізованого комунального підприємства «Гуртожиток» від 21.01.2020 № 128 помела ОСОБА_3 , 1958 року народження, проживала та була зареєстрована з 31.08.2004 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Реєстрація проживання інших осіб за цією адресою відсутня.

У позові позивач зазначає, що з 30.05.2010 по 25.08.2017 вона фактично проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , в належній останній квартирі.

Із відміток у паспорті позивача ОСОБА_1 , копія якого додана до позову, вбачається, що позивач зареєстрована з 04.03.1993 за адресою: АДРЕСА_6 .

Актом про проживання (без дати), складеного за участю мешканців будинку по АДРЕСА_7 ( ОСОБА_5 проживає в квартирі АДРЕСА_8 ; ОСОБА_6 квартира АДРЕСА_9 ; ОСОБА_7 квартира АДРЕСА_10 ), підписи яких засвідчені начальником ЖЕКа СКП «Гуртожиток», позивач підтвердила її проживання з 30.05.2010 по 25.08.2017 з веденням спільного господарства по місцю проживання і реєстрації однією сім`єю з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається із позову та вказаного акту в них адресою проживання спадкодавця та позивача вказано: АДРЕСА_1 , хоча вірною є адреса: АДРЕСА_3 .

Із дослідженої судом спадкової справи № 466/2017 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 встановлено, що спадщина прийнята ОСОБА_2 , якій спадкодавець є племінницею, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою про прийняття спадщини від 01.11.2017.

Факт родинних відносин між спадкодавцем та відповідачем підтверджується письмовими доказами наявними в спадковій справі.

Таким чином, відповідно до статті 1263 ЦК України відповідач належить до спадкоємців третьої черги за законом.

12.02.2018 до Другої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_1 , зазначивши в заяві, що проживала із спадкодавцем однією сім`єю з 2010 року, опікувалася, надавала матеріальну та іншу допомогу спадкодавиці, яка у зв`язку з хворобою була в безпорадному стані.

Постановою Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 30.10.2019 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на підставі статті 1264 ЦК України , через відсутність документів, які б підтверджували факт родинних відносин з померлим ОСОБА_3 .

Факт спільного проживання із спадкодавцем, піклування про неї, ведення з нею спільного господарства позивач підтвердила показами свідків, які були допитані в судовому засіданні.

Так, свідок ОСОБА_8 повідомив, що є однокласником та товаришем позивача. Пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 були подругами і дружили з першого класу. Коли в ОСОБА_9 були проблеми з чоловіком, вона жила разом з ОСОБА_3 . В них вдома в гостях бував двічі приблизно в 2006 та 2010 роках. Коли приходив до них то ОСОБА_9 вела себе як у себе вдома. Кошти на лікування ОСОБА_10 збирали разом, а її похорони організовувала ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_11 повідомила, що є подругою позивача та жила з нею в одному будинку близька восьми років і добре її знає. Останні два роки позивач жила з ОСОБА_10 , так як та страждала на сахарний діабет. Коли приходила в гості ОСОБА_9 була постійно в ОСОБА_10 .

Поховання ОСОБА_3 позивач підтвердила квитанціями до прибуткового касового ордеру від 26.08.2017 за ритуальні послуги та 27.08.2017, 28.08.2017, 01.10.2017 та 01.09.2018 про оплату поминального обіду.

Між тим, наведені квитанції не містять прізвища особи, яка сплатила кошти та призначення оплати.

Із виписки з особового рахунку від 21.01.2020, оформленого на ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 вбачається, що заборгованість по квартплаті складає 3477,95 грн. та вказано склад сім`ї 1 особа.

Погашення вказаної заборгованості позивач підтвердила квитанцією до прибуткового касового ордеру № 926 від 21.01.2020, яка також не містить особи від якої прийнято платіж.

При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У пункті 6 рішення від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т. п.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Стаття 1259 ЦК України передбачає можливість зміни черговості одержання права на спадкування, у тому числі і за рішенням суду.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних обставин, встановлених у судовому порядку: 1) опікування над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (прихильне спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

До аналогічної правової позиції прийшов Верховний Суд у постанові від 18.01.2018 у справі № 487/878/16-ц, крім того, зазначена позиція є сталою судовою практикою.

За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджені судом матеріали справи, пояснення позивача та зміст показань допитаних в судовому засіданні свідків, з урахуванням наявних у справі письмових доказів, не доводять факт проживання позивача та померлої однією сім`єю в період з 30.05.2010 по 25.08.2017.

Судом враховано, що всі свідки перебувають із позивачем у дружніх відносинах, а їх свідчення є малоінформативними, та такими, що зводяться до власних припущень.

Показання свідків свідчать про доброзичливі відносини між позивачем та померлою ОСОБА_3 та не дають підстав дійти висновку, що позивач та померла складали сім`ю, а саме, що вони спільно проживали, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, притаманні сім`ї протягом тривалого п`ятирічного строку до смерті ОСОБА_3 .

Крім того матеріалами справи позивач та ОСОБА_3 були зареєстровані за різними адресами, а на момент смерті померла проживала сама, що підтверджується відповіддю поліції.

Суд також враховує, що згідно виписки з особового рахунку за адресою квартири АДРЕСА_4 , нарахування комунальних послуг здійснювалося із розрахунку проживання 1 особи, що додатково спростовує доводи позивача про її постійне проживання з спадкодавцем.

Те, що позивач доглядала за померлою, а після того як та померла організувала її похорони, також не дає підстав вважати наявним факт їх спільного проживання однією сім`єю, оскільки позивачем не доведено, що з померлою вона спільне господарство, мали спільний бюджет, а також взаємні та права і обов`язки притаманні сім`ї.

Надання допомоги зі сторони померлій ґрунтується на дружніх стосунках між позивачем та померлою, але не як не свідчить про те, що вони проживали тривалий час однією сім`єю.

Таким чином, позовна вимога про встановлення факту постійного проживання позивача з спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини задоволенню не підлягає через недоведеність.

Так як суд дійшов висновку про відмову в наведеній вище позовній вимогі, відповідно відсутні підстави для задоволення вимоги про зміну черговості в спадкуванні, оскільки позивач не набула справ спадкодавця за законом. Крім того, позивачем належними і допустимими доказами не довела, що спадкодавець була в безпорадному стані та не могла самостійно здійснювати догляд за собою та задовольняти побутові потреби.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання спадкоємцем четвертої черги відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_11 ;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_12 .

третя особа: Друга миколаївська державна нотаріальна контора місцезнаходження: м. Миколаїв, пр. Миру, 8/1, ідентифікаційний код юридичної особи 02892646.

Повний текст рішення суду виготовлено 02.03.2023.

Суддя І.В.Коваленко