Справа №: 343/2683/23
Провадження №: 2-ві/343/3/23
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про відвід судді

20 листопада 2023 року м. Долина

Суддя Долинського районного суду Івано - Франківської області Андрусів І.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Блонського Михайла Андрійовича, про відвід судді у цивільній справі №343/2683/23 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Івано - Франківської області, ОСОБА_2 , про визнання рішення про зняття з реєстрації за місцем проживання протиправним та зобов`язання поновити реєстрацію місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

у провадженні Долинського районного суду Івано - Франківської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Івано - Франківської області, ОСОБА_2 , про визнання рішення про зняття з реєстрації за місцем проживання протиправним та зобов`язання поновити реєстрацію місця проживання.

За наслідками автоматизованого розподілу даної судової справи між суддями, головуючою суддею було визначено Монташевич С.М.

02 листопада 2023 року передставник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Блонський М.А. через систему "Електронний суд" подав заяву про відвід судді Монташевич С.М., який ухвалою суду від 06.11.2023 задоволено та передано дану справу до канцелярії суду для визначення іншого судді в порядку ст. 33 ЦПК України.

За наслідками повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею визначено Тураша В.А.

20 листопада 2023 року представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Блонський М.А. через систему "Електронний суд" подав заяву про відвід судді Тураша В.А. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що суддя Тураш В.А. вже неодноразово розглядав справи за участю ОСОБА_1 та участю відповідачки ОСОБА_2 , зокрема, у 2016, про встановлення факту проживання понад п`ять років однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права на спадкування за законом разом із спадкоємцями першої черги та у 2019, за позовом ОСОБА_2 , про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Проте в останній справі суддя Тураш В.А. ухвалив рішення не залучивши її, хоча знав, про наявність інших судових справ між нею та ОСОБА_2 . Більше того, у справі поданій до суду 2016, суддя Тураш В.А. та її представник - адвокат Кажук В.Б., за домовленістю між собою, користуючись її необізнаністю в юридичних питаннях, обманним шшляхом змусили її написати заяву про залишення позову без розгляду.

У зв`язку із цим у ОСОБА_1 є сумніви в неупередженості судді Тураша В.А. і його об`єктивності. Зазначає про існування підстав для відводу, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України та посилається на ч. 1 ст. 37 ЦПК України.

Заява про відвід вирішується у порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України та враховуючи, що предстанвик заявниці ОСОБА_1 - адвокат Блонський М.А. подав заяву про розгляд питання про відвід без їх участі, суд вирішує дане питання без повідомлення учасників справи.

Згідно із п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист основних свобод та прав людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналогічні вимоги щодо гарантування захисту прав, свобод та інтересів кожного у розумні строки незалежним, безстороннім та справедливим судом передбачені й у ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Статтями 36, 37 Цивільно процесуального кодексу України визначено перелік підстав, коли суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Зокрема, згідно із п. 3, 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно занітересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Обставина визначена п. 3 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, звільняє заявницю ОСОБА_1 від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу, однак, для відводу судді із підстави, передаченої п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Слід зазначити, що неупередженість є необхідною умовою належного виконання суддею своїх обов`язків, яка виявляється у змісті судових рішень та під час судового процесу і суддя має дбати про те, щоб його поведінка сприяла збереженню і поглибленню переконання суспільства у неупередженості судді при здійсненні ним своїх професійних обов`язків.

Як вбачається із заяви про відвід, сумнів в неупередженості та об`єктивності судді Тураша В.А., у заявниці (позивачки) ОСОБА_1 , фактично зводиться до того, що суддею ухвалювались рішення у інших справах за її участю або у справах, де її не було залучено.

Суддя звертає увагу, що безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється, адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі "Де Куббер проти Бельгії", "Пєрсак проти Бельгії", "Паскал проти України", "Ветштайн проти Швейцарії").

Тобто, згідно із прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Також суд звертає увагу, що право учасника справи на відвід судді є однією із гарантій права на справедливий суд. Проте, право на відвід не є абсолютним. В інакшому випадку воно перетвориться у свавільне обрання суддів для розгляду справи та спосіб процесуального зловживання, що суперечитиме інтересам інших учасників справи та суспільним інтересам загалом.

У справах "Мікаллеф проти Мальти", "Мезнарич проти Хорватії", ЄСПЛ вказав, що в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Заявницею ОСОБА_1 , в порушення вимог ч. 3 ст. 39 ЦПК України, не мотивовано наявність обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Посилання заявниці ОСОБА_1 на недопустимість повторної участі судді в розгляді справи не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що суддею Турашем В.А. рішення у вказаній справі по суті спору не ухвалювалось, справа перебуває на стадії підготовчого провадження. Жодних доказів порушення порядку визначення судді для розгляду даного спору матеріали справи не містять, натомість головуючий суддя повторно визначений у встановленому законом порядку системою автоматизованого розподілу судової справи між суддями, про що свідчить відповідний протокол.

Більше того, суддя враховує, що, згідно з даними автоматизованої системи документообігу суду "Д-3", у провадженні Долинського районного суду Івано - Франкіської області перебувала значна кількість справ за участю заявниці ОСОБА_1 , що не є перешкодою у здійсненні справедливого та неупередженого їх розгляду. Кожна окрема справа розглядається в межах заявлених позовних вимог та відповідно до діючого на час виникнення спірних правовідносин законодавства, з урахуванням правових позицій Верховного Суду, та не є преюдиційною для вирішення іншої справи між тими ж сторонами чи з приводу того ж предмета позову чи його підстав, навіть якщо вона розглядається тим же складом суду. Відповідно, вибрана заявницею ОСОБА_1 позиція для заявлення відводів суддям, які вже розглядали справи, враховуючи, що такі розглядалися (розглядаються в даний час) і іншими суддями Долинського районного суду Івано - Франківської області, призведе до неможливості розгляду справ за її участю у даному суді та до свавільного обрання нею суддів для розгляду справ за її участю, що не відповідає основним засадам здійснення судочинства.

Також суддя зазначає, що, згідно із ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У разі незгоди особи, яка бере участь у справі, з процесуальними діями судді під час судового розгляду справи чи з рішеннями суду, вона має право на оскарження прийнятих за результатами розгляду справи рішень в апеляційному чи касаційному порядку, виклавши незгоду з судовим рішенням по справі в апеляційній чи касаційній скарзі.

Враховуючи зазначене, суд приходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 про відвід судді.

На підставі викладеного, ст. 36 ЦПК України, керуючись ст. 39, 40, ст. 259, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Блонського Михайла Андрійовича про відвід судді Тураша Володимира Андрійовича у цивільній справі №343/2683/23 за позовом ОСОБА_1 до Вигодської селищної ради Івано - Франківської області, ОСОБА_2 , про визнання рішення про зняття з реєстрації за місцем проживання протиправним та зобов`язання поновити реєстрацію місця проживання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І.М.Андрусів