Справа № 438/573/22 Головуючий у 1 інстанції: Ткачова С.М.
Провадження № 22-ц/811/75/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей,

В С Т А Н О В И В:

в червні 2022 року адвокат Потічна Наталія Юріївна в інтересах ОСОБА_2 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дітей. Просила стягувати з відповідача на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі частки з усіх видів доходів (заробітку), починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала, що 26 червня 2004 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім`ї. У них народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою.

Рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 13 листопада 2020 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На цей час сторони проживають окремо. Спочатку дочка проживала з позивачем, а син залишився проживати з відповідачем. Влітку 2021 року позивач разом із своєю дочкою виїхала у Республіку Польщу. Дочка вступила у початкову школу ім.Т.Костюшко, де навчається у четвертому класі. З початком воєнних дій у зв`язку із агресією російської федерації на території України та обстрілами м. Києва син ОСОБА_7 виїхав в евакуаційному поїзді до кордону України з Республікою Польщею, де позивач його очікувала. З 26 лютого 2022 року син ОСОБА_5 перебуває на території Республіки Польща на утриманні позивача та навчається з 07 березня 2022 року у загальноосвітньому ліцей ім.Коперника у м.Кракові. Позивач самостійно утримує дітей, оплачує житло, яке орендує, та комунальні послуги, несе інші додаткові витрати (на вивчення польської та англійської мов). Відповідач зрідка контактує з дітьми, телефонує їм. Проте відмовляється добровільно сплачувати аліменти на їхнє утримання. Відповідач здоровий, працездатний, забезпечений житлом та матеріальними ресурсами, працює, йому на праві власності належить половина квартири у м.Києві.

Заочним рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей, задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 червня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття, а саме по ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконанню.

Стягнуто зі ОСОБА_1 в користь держави судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Дане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що на думку заявника, суд ухвалюючи заочне рішення вийшов за межі позовних вимог, що не мав права робити, оскільки це прямо не передбачено законом, а мав би ухвалити рішення в межах прохальної частини позовної заяви.

Крім того, судом в порушення вимог статті 182 Сімейного кодексу України не врахував наступне: стан здоров`я відповідача: кардіологічні проблеми, що потребують постійного та довготривалого лікування, як доказ подано консультаційний висновок кардіолога поліклініки №1 Солом`янського району міста Київ та направлення на різноманітні обстеження в галузі кардіології; матеріальне становище платника аліментів надзвичайно складне, як і у більшості українців на даний момент, в зв`язку із агресією російської федерації. На дату подання апеляційної скарги заявник є офіційно безробітним; у платника аліментів наявний батько - пенсіонер 1955 року народження та бабуся - пенсіонер 1922 року народження, що підтверджується пенсійними посвідченнями, які містяться в матеріалах справи, і котрих він, по можливості, підтримує матеріально. В свою чергу, у позивачки в наявності дві рідні сестри, які проживають (на постійному місці проживання) одна у Німеччині, а друга у Іспанії; у відповідача наявні декілька кредитних зобов`язань, (найбільше з яких на суму 71 790 грн), що підтверджується вимогою про дострокове повернення кредиту від АБ «Укргазбанк» (міститься в матеріалах справи); в 2021 та 2022 році відповідач працював державним службовцем із невеликим, фактично мізерним доходом (юристом в управлінні освіти Солом`янської районної державної адміністрації та юристом в апараті виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). У зв`язку із військовими діями змоги виїхати за кордон та заробити більше коштів відповідач (заявник) не має. При цьому, суд в порушення приписів частини 3 статті 182 Сімейного кодексу України не з`ясував розмір заробітку (доходу) платника аліментів.

В апеляційній скарзі заявник висловив заперечення і на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року.

В цій частині зазначає, що дана справа підсудна Солом`янському районному суду м. Києва, згідно правил статті 27 Цивільного процесуального кодексу, оскільки позивачка у справі проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із серпня 2021 року.

Вважає, що суд першої інстанції самостійно поширив свою територіальну юрисдикцію на місто Краків Малопольського воєводства, встановивши, що позивачка не проживає у місті Борислав Львівської області, направляв судові повістки позивачу у АДРЕСА_2 , тим самим визнаючи, що позивачка не проживає у місті Борислав Львівської області, сам же почав розглядати справу та в подальшому ухвалив заочне рішення.

Просить заочне рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року скасувати, справу направити для розгляду до іншого суду першої інстанції за належною територіальною підсудністю, а саме до Солом`янського районного суду міста Києва.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно пунктів 1-5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає повністю.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 13 листопада 2020 року розірвано.

Позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про народження дітей.

Малолітні діти сторін проживають разом з матір`ю - позивачем ОСОБА_2 у Польщі, що стверджується довідкою №4317/31/2022 про те, що ОСОБА_8 з 07.03.2022 року є учнем І класу ХІV Загальноосвітнього ліцею ім. Миколая Коперника в Кракові в 2021/2022 навчальному році; довідкою № 13-2021/22 про те, що ОСОБА_4 є ученицею четвертого класу початкової школи ім.Т.Костюшка в 2021/22 навчальному році, та перебувають на її утриманні, що також не заперечується і відповідачем.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статей 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини 8, 9 статті 7 СК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини 1, 2 статті 141 СК України).

Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (частина перша статті 6) СК України.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною першою статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (стаття 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (стаття 184 СК) і виплачуються щомісячно. У разі виїзду одного з батьків на постійне проживання в державу, з якою Україна не має договору про правову допомогу, аліменти стягуються відповідно до вимог частин п`ятої-сьомої статті 181 СК України. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до частини третьої статті 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Порядок стягнення аліментів визначено у статті 74 Закону "Про виконавче провадження", а також у статтях 194 - 197, 274 СК України.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, врахувавши матеріальне становище відповідача, та з врахуванням обставин, визначених у частині першій статті 182 СК України, місцевий суд дійшов до вірного висновку, що сплата аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частки доходу (заробітку) щомісяця є достатньою та необхідною для забезпечення гармонійного розвитку дітей. При цьому, вірно врахував, що після досягнення старшою дитиною повноліття, тобто з ІНФОРМАЦІЯ_6 , стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вказане не позбавляє сторін права, в подальшому у випадку зміни матеріального, сімейного стану, стану здоров`я, когось з них або дитини, тощо, вирішувати питання про збільшення чи зменшення вказаної суми аліментів, що підлягає стягненню.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що такі не підтверджені жодними належними та достатніми доказами у справі, відповідач не є інвалідом, не є опікуном своїх батьків, на утриманні інших дітей чи будь-яких інших осіб не має, наявність грошового зобов`язання не звільняє його від обов`язку утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Щодо заперечень на ухвалу Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року, викладених в поданій апеляційні скарзі необхідно зазначити таке.

Предметом даного спору є стягнення аліментів на дітей.

Відповідно до частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, відповідно до частини першої статті 28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Із відповіді на запит місцевого суду щодо реєстрації місця проживання позивача ОСОБА_2 убачається, що остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с 38).

Вище наведене підтверджується також довідкою відділу реєстрації Бориславської міської ради Львівської області (а.с. 15).

Таким чином, позов подано до Бориславського міського суду Львівської області за зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_2 , оскільки на час звернення із позовом діти проживали разом з позивачем, відтак позов про стягнення аліментів може розглядатися за правилами альтернативної підсудності, тобто за місцем проживання позивача.

Пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дотримавшись норм матеріального та процесуального права, повно і всебічно з`ясувавши всі дійсні обставини спору сторін, вирішив дану справу згідно із законом і підстави для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, відсутні. Враховуючи викладене, оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки, колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 141 ЦПК України підстав вирішення питання нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 07 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич