СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ун. № 759/1739/23
пр. № 2/759/1859/23
11 травня 2023 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,
секретаря судового засідання Гаєвської Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві без виклику сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовними вимогами Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості,
І. Позиція сторін у справі
у січні 2023 року до суду надійшла вищезазначена позовна заява, позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 4250 грн, а також судові витрати по справі.
В обґрунтування позову зазначає, що 01.03.2019 між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 було укладено Договір про навчання № 1306 (далі - Договір).
Відповідно до умов Договору позивач зобов`язався за кошти відповідача здійснити надання останньому освітньої послуги, а саме навчання на контрактній основі за заочною формою протягом 3 років та 4 місяців для здобуття ступеня бакалавра спеціальності 081 «Право», а відповідач, у свою чергу, зобов`язався своєчасно вносити плату за навчання у розмірі та в порядку передбаченому Договором.
Позивач зазначає, що 27.01.2020, відповідно до Наказу № 37/ОД, відповідача було відраховано зі складу студентів Академії Державної пенітенціарної служби за невиконання індивідуального навчального плану та порушення умов Договору.
Станом на 26.12.2022 сума заборгованості відповідача за Договором становить 4250 грн, які позивач просить стягнути на свою користь.
ІІ. Процесуальні дії і рішення суду
відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2023, визначено головуючого - суддю Ул`яновську О.В. (а.с.15-16).
Ухвалою судді від 02.02.2023 зазначену позовну заяву було залишено без руху, у зв`язку із ненаданням позивачем підтвердження сплати судового збору (а.с. 18).
13.02.2023 року представник позивача звернувся до суду із заявою про доручення до матеріалів справи платіжного доручення, яке підтверджує оплату судового збору за розгляд цієї позовної заяви (а.с. 21).
Ухвалою судді від 14.02.2023 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням без виклику сторін (а.с. 23-24).
Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно положень ст. 190 ЦПК України, на адресу відповідача рекомендованим листом надсилалась копія ухвали про відкриття провадження від 14.02.2023 та копія позовної заяви з додатками, однак поштове відправлення не було отримане відповідачем та повернулось до суду із відміткою про закінчення терміну зберігання.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
ІІІ. Фактичні обставини справи
судом встановлено, що 01.03.2019 між Академією Державної пенітенціарної служби та ОСОБА_1 було укладено Договір про навчання № 1306 (а.с. 5-6).
Відповідно до п. 1.1 Договору позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів відповідача здійснити надання останньому освітньої послуги, а саме: навчання на контрактній основі за заочною формою навчання в Академії Державної пенітенціарної служби протягом 3 років та 4 місяців для здобуття ступеня бакалавра спеціальності 081 «Право».
Згідно п. 3.1 Договору відповідач зобов`язався своєчасно вносити плату за освітню послугу в розмірах та в порядку, встановлених Договором.
Відповідно до п. 5.2 Договору загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 28 900 грн, у тому числі за 2018-2019 навчальний рік - 3400 грн 00 коп.; за 2019-2020 навчальний рік 8500 грн 00 коп.; за 2020-2021 навчальний рік 8500 грн 00 коп.; за 2021-2022 навчальний рік - 8500 грн 00 коп.
Як вбачається із матеріалів справи, 27.01.2020 відповідача, на підставі Наказу № 37/ОД, було відраховано зі складу студентів Академії Державної пенітенціарної служби за невиконання індивідуального навчального плану та порушення умов Договору (а.с. 9).
Відповідно до п. 7.1.4 Договору, Договір розривається у разі відрахування з навчального закладу Одержувавча.
Згідно п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність згідно із законом та Договором.
Відповідно до Довідки № 5/3372 від 26.12.2022 року заборгованість відповідача за навчання за Договором станом на 26.12.2022 року складає 4250 грн (а.с. 11).
ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду
відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановленні договором або законом.
Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки.
Частиною 1 ст. 509 ЦК України, визначено, що зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передпти майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За правилами встановленими ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення сивіл них прав та обов`язків, є договори та інші правочини.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Так як ОСОБА_1 не виконує своїх зобов`язань за договором, він зобов`язаний відшкодувати Академії Державної пенітенціарної служби заборгованість за Договором про навчання № 1306 від 01.03.2019 року у розмірі 4250 грн.
Суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені.
V. Розподіл судових витрат
відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2684 грн 00 коп. за подання позовної заяви до суду і позов суд задовольняє, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збірна користь позивача.
На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 550, 610, 611, 626, 628, 629, 638, 903 ЦК України, статтями 13, 33, 130, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, -
позовні вимоги Академії Державної пенітенціарної служби до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості задовольнити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: О.В. Ул`яновська
Повний текст судового рішення складено 11.05.2023.