Справа № 147/201/23
Провадження № 2/147/111/23
У Х В А Л А

про залишення позову без руху

22 лютого 2023 року смт Тростянець

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Борейко О. Г., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Тростянецького районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, судом встановлено наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК.

Згідно з положеннями цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.187 ЦПК України суддя, отримавши позовну заяву, перевіряє, чи відповідає вона вимогам, викладеним у ст. ст.175, 177 ЦПК України, чи немає підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження і за відсутності таких підстав відкриває провадження у справі.

Перевіривши зміст позовної заяви та доданих до неї документів, суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України, та підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вимоги ч.3 ст.175 ЦПК України не дотримані.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач (ст. 48 ЦПК України).

Натомість у пункті першому прохальної частини позовної заяви, позивач просить визнати її цивільним позивачем у кримінальній справі №147/509/17, провадження №1-кп/147/5/22 за №0000353 від 12 листопада 2006 року, в той час як цивільний позов подано за правилами позовного провадження, а не в рамках кримінального провадження, як те зазначає ОСОБА_1 .

Позовна заява не містить підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначені правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Позивачка в позові зазначає, що вона звільнена від сплати судового збору на підставі п. 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Частиною 1 статті 5 Закону України визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі: у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (п.6).

В позовній заяві позивач ставить вимоги про стягнення з відповідача 20827,00 грн. матеріальної шкоди та 100000,00 грн. моральної шкоди.

Позивач звільнена від сплати судового збору в частині вимог про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення (20827,00 грн.) на підставі п.6 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», однак позовна заява і додані до неї документи не містить підстав для звільнення від сплати судового збору за вимогу про стягнення компенсації за моральну шкоду в сумі 100000,00 грн.

Враховуючи, що позивач, в частині вимог про відшкодування моральної шкоди, під вказані умови статті (п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір») не підпадає, матеріали справи не містять підтверджуючих даних, які б давали підстави для звільнення заявника від сплати судового збору, необхідно здійснити сплату судового збору за вимогу про стягнення компенсації за моральну шкоду або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік» з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб (ч.3 ст. 23 ЦК України). Однак спосіб відшкодування моральної шкоди грішми не підміняє собою розуміння моральної шкоди як немайнової шкоди. Отже, моральна шкода відноситься до вимог немайнового характеру.

В свою чергу, у постанові КЦС ВС від 28 листопада 2018 р. у справі № 761/11472/15-ц; ухвалі КЦС ВС від 08 липня 2020 року у справі № 213/4130/19 зроблено такий висновок: за змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо). Вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі, є майновою вимогою, а, отже, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання заяви у фізичною особою позовної заяви майнового характеру, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1073,60 грн та не більше 13420 грн);.

Частиною 5 статті 177 ЦПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуми Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві повинно бути зазначено у чому полягає моральна шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та яким доказами це підтверджується.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Разом з тим, позивачем не зазначено докази, що підтверджують завдання їй моральної шкоди, зокрема, відсутні докази причинно-наслідкового зв`язку між моральними стражданнями позивача та діями відповідача, інші письмові докази, якими позивач може підтвердити викладені обставини та вимоги.

Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди, та, відповідно, не містить відомостей в чому саме полягає заподіяна останній моральна шкода.

Тому, позивач повинна обґрунтувати суму заявленої нею моральної шкоди та надати відповідний розрахунок, згідно з яким позивач оцінила свої моральні страждання.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.2 ст.83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Таким чином, позивач повинен посилатись на обставини та докази, щодо заподіяння діями відповідача моральної та моральної шкоди, надати відповідні докази. Власне, позивач посилається на вирок суду у кримінальній справі №147/509/17 (провадження №1-кп/147/5/22), який набрав законної сили, однак належним чином завіреної копії останнього суду не надано.

Вимога позивача, а саме: «запросити на розгляд матеріали з Тростянецького районного суду №147/509/17 (провадження №1-кп/147/5/22) за №0000353 від 12.11.2006, не відповідає способам захисту цивільних прав та інтересів.

Позивачу варто привести у відповідність зазначену вимогу, а в разі, якщо це клопотання позивача про витребування доказів, то його варто уточнити з урахуванням вимог ст. 84 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

За таких підстав заява не відповідає вимогам ЦПК України, тому вона має бути залишена без руху і надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, зокрема:

надати уточнену позовну заяву в якій зазначити в чому саме полягає заподіяна моральна шкода, з зазначенням посилань на відповідні докази щодо спричинення моральної шкоди, а також обґрунтувати суму заявленої моральної шкоди, надати відповідний розрахунок, згідно з яким позивач оцінила свої моральні страждання;

сплатити судовий збір за подання позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1073,60 грн або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від його сплати відповідно до закону;

судовий збір необхідно сплатити на рахунок - Отримувач коштів: ГУК у Вінницькій області/Тростянець/22030101, Код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37979858, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0002844, Код класифікації доходів бюджету: 22030101, Найменування коду класифікації доходів бюджету: Судовий збір (ДСА України, 050);

зазначити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

привести у відповідність до вимог ЦПК України вимоги пункту першого прохальної частини позовної заяви;

надати до суду, завірені, відповідно до ч. 5 ст. 95 ЦПК України, копії документів, які нею додані до позовної заяви і на які вона посилається в позовній заяві.

Суд акцентує увагу заявника на тому, що дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Враховуючи зазначене, залишення заяви без руху в даному випадку не є відмовою у доступі до правосуддя, оскільки не позбавляє ОСОБА_1 можливості захисту порушеного права у спосіб, передбачений законом.

Керуючись ст.185 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення - залишити без руху.

Рекомендувати позивачу усунути недоліки протягом семи днів з моменту отримання ухвали.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута позивачеві не пізніше п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. Г. Борейко