Справа № 510/289/22
Провадження № 2/510/327/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.23 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-за участю секретаря Арабаджи Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 на задоволенні позову наполягала, просила про розгляд справи без її участі.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія домової книги; копія свідоцтва від 03.02.2008р. про право власності на нерухоме майно ( ОСОБА_3 та ОСОБА_6 належить по частині нерухомості - кожному з них); копія рішення Лиманської сільської ради Ренійського району від 21.12.1993р. про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки під житлову забудову; копія свідоцтва про шлюб ОСОБА_6 із ОСОБА_7 ; копія договору дарування від 25.01.2022р., укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ; копія рішення Лиманської сільської ради Ренійського району від 19.06.2009р. про узаконення господарсько-побутових будівель; копія акту прийому-передання майна за договором дарування від 25.01.2022р.; копія довідки старости с. Лиманське виконкому Ренійської міськради від 11.10.2021р. про склад сім`ї ОСОБА_6 на день його смерті; копія державного акту серії ЯИ №150250 від 14.01.2010р. на право власності на земельну ділянку - земельну ділянку площею 0,1868 га, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); копія архівної виписки від 21.12.1993р. «Про передачу земельних ділянок у приватну власність для ведення особистого підсобного господарства»; копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ; копія свідоцтва про одруження ОСОБА_8 із ОСОБА_9 ; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; копія витягу від 03.02.2008р. про реєстрацію права власності на нерухоме майно; копія витягу з рішення виконкому Ренійської міськради від 28.11.1973р. про надання дозволу на будівництво будинку; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_6 - помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідь завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 21.12.2022р. (спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не відкривалась); копія Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 15.12.2022р.; копія заяви ОСОБА_3 від 21.08.2020р. про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 ; копія заяви ОСОБА_2 від 03.08.2020р. про прийняття спадщини після смерті батька - ОСОБА_6 .

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 , діючий через свого представника, звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , зазначивши, що 25.01.2022 р. між ним та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 була досягнута домовленість про дарування належного їм житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , та земельної ділянки площею 0,1868 га, розташованої за цією ж адресою, виділеної для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

25.01.2022р. сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. В той же день позивач прийняв у дар, а відповідачі передали саму нерухомість та документи на житловий будинок із надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку (які були в наявності). У майбутньому відповідачі пообіцяли позивачу засвідчити договір дарування нерухомості в нотаріальному порядку.

Після вчинення правочину позивач мешкає у придбаному житловому будинку, сплачує всі необхідні комунальні платежі за його утримання, використовує присадибну земельну ділянку за її призначенням. З метою нотаріального засвідчення правочину позивач неодноразово звертався до відповідачів, однак ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від посвідчення договору ухиляються, на прохання позивача про зустріч не реагують, мотивуючи нестачею вільного часу, матеріальними труднощами та ін. Пізніше, при зустрічі, відповідачі пояснили, що засвідчити угоду в нотаріальному порядку неможливо, оскільки на час укладення договору дарування (25.01.2022р.) власником частини житлового будинку була зареєстрована тільки ОСОБА_3 , а іншої частини будинку та присадибної земельної ділянки - ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті спадкоємцями майна були : його дружина ( ОСОБА_3 ) та діти ( ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ). У передбачений законом строк ОСОБА_3 звернулась із заявою до Лиманської сільської ради Ренійського району про відмову від спадщини, а ОСОБА_2 - із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. ОСОБА_4 за прийняттям спадщини не зверталась, на момент смерті батька разом із ним не мешкала, на спадщину не претендує. Згідно відповіді завідувачки Ренійської державної нотаріальної контори від 21.12.2022р. - спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не відкривалась, однак суду були надані належними чином оформлені у Лиманській сільській раді Ренійського району Одеської області заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які за невідомими суду причинами не були надіслані посадовими особами сільської ради для реєстрації до Ренійської нотаріальної контори. Незважаючи на це, слід вважати, що ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він на день смерті ОСОБА_6 мешкав разом із ним та від прийняття спадщини не відмовився.

При зверненні до відповідних органів із питанням про переоформлення документації на житловий будинок та присадибну земельну ділянку на себе, позивачу було роз`яснено, що зробити це неможливо, оскільки у сторін відсутній правовстановлюючий, належним чином завірений документ на доказ вчинення правочину, крім того, письмовий договір дарування від 25.01.2022р. було укладено від імені продавця ( ОСОБА_2 ), який на той час не був оформлений власником об`єктів дарування. Враховуючи вищенаведене, позивач вимушений був звернутися із позовом до суду.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно : було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також не підлягає віндикації майно, що було продане набувачу у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Відповідно до ч.3 ст. 388 ЦК України майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, може бути витребуване в усіх випадках.

Згідно із ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 ЦК України, майно не може бути витребуване у нього. Згідно ст. 397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Враховуючи вищевикладені засади законодавства, сторона у справі - позивач ОСОБА_1 являється добросовісним набувачем, оскільки на час укладення письмової угоди про дарування житлового будинку із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , та присадибної земельної ділянки за вищевказаною адресою, він не знав і не міг знати про те, що ОСОБА_2 не мав права на відчуження нерухомості та землі, у зв`язку із тим, що він на той час належним чином не оформив право власності на ці об`єкти. Отже, вбачаються правові підстави для набуття позивачем права власності на вищевказану нерухомість (житловий будинок та присадибну земельну ділянку), як добросовісним набувачем.

Як вже зазначалося вище, між позивачем та відповідачами була досягнута домовленість про дарування нерухомості, згідно якої відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 подарували, а позивач прийняв у дар житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , та присадибну земельну ділянку за вищевказаною адресою. 25.01.2022р. позивач прийняв у дар , а відповідачі передали позивачу саму нерухомість та документи на житловий будинок та земельну ділянку (які були в наявності). Оскільки на момент укладення угоди сторони не мали змоги засвідчити договір нотаріально, вони домовилися зробити це згодом. Оскільки це виявилося неможливим, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Виходячи із вищенаведеного, угода (правочин) між сторонами відбулася, вона виконана в повному обсязі, нею були припиненні обов`язки відповідачів щодо житлового будинку та присадибної земельної ділянки та встановленні права на нерухомість у позивача як добросовісного набувача, тому є правові підстави визнати право власності на житловий будинок та землю за позивачем як добросовісним набувачем.

Керуючись ст.ст. 12, 76 - 81, 258, 259, 264 - 265, 268, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 16, 330, 388, 397, 657 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( КПП - НОМЕР_1 ) право власності на:

-житловий будинок із надвірними спорудами та господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,1868 га із кадастровим номером :02:001:0008, розташовану по АДРЕСА_1 , виділену для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка),

що належали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (1/2 частина житлового будинку та присадибна земельна ділянка рахуються оформленими на ім`я ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Суддя Вячеслав ДУДНИК