Справа № 939/1020/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2023 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді - Унятицького Д.Є.

за участю секретаря - Щербакової К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, який мотивувала тим, що 15 листопада 2021 року позичила відповідачці ОСОБА_2 гроші в сумі 16 080 доларів США, що на день позики було еквівалентно 426 602,40 грн. та 88 800 гривень, всього 515 402 грн.. ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 написала боргову розписку та отримала кошти в сумі 16 080 доларів США, та 88 800 грн. Позичені гроші ОСОБА_2 зобов`язалася повернути до 25 листопада 2021 року, а у разі невіддачі боргові зобов`язання передати на ОСОБА_3 . В кінці листопада 2021 року вона почала телефонувати ОСОБА_2 з приводу повернення боргу однак та на її телефонні дзвінки не відповідала, а потім повідомила, що коштів для повернення боргу у неї не має і коли будуть невідомо. Оскільки строк повернення боргу закінчився 25 листопада 2021 року, кошти їй не повернуті просила стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики в сумі 515 402 гривні та витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, викладене підтвердила.

Відповідачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у встановлені судом строки відзив на позов не подала.

Представник відповідачки ОСОБА_3 , адвокат Фетісов Є.П. в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що боргова розписка була написана ОСОБА_2 проти її справжньої волі, із застосуванням до неї психологічного тиску позивачкою та групою осіб, які перебували з нею. Хоча ОСОБА_2 і написала боргову розписку однак в дійсності коштів не отримувала. При написанні розписки позивачка наголосила, що якщо ОСОБА_2 не напише розписку, а ОСОБА_3 її не підпише, то до них застосують не тільки психічний тиск, а і вб`ють її. Під диктовку позивачки ОСОБА_2 написала розписку, а ОСОБА_3 побоюючись за життя своєї доньки ОСОБА_2 була вимушена підписати розписку навіть не читаючи її зміст. Коли ОСОБА_3 разом з донькою ОСОБА_2 покинули приміщення, де була написана розписка вона порадила дочці оспорити договір позики в суді, оскільки грошові кошти нею не отримані, правочин вчинений проти її справжньої волі та із застосуванням психічного тиску. Крім цього, вона порадила дочці звернутись із заявою до поліції, оскільки в діях позивачки та групи осіб, які були з нею були наявні ознаки кримінальних правопорушень передбачених КК України, ст. 129 «погроза вбивством», ст. 189 «вимагання». Оскільки вона тривалий час з донькою не спілкувалась, то їй невідомо чи зверталась вона з позовом до суду та з заявою до поліції. В позовній заяві позивачка зазначає, що розписка написана ОСОБА_2 власноручно, в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яку позивачка називає свідком, а не поручителем. Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг відповідальності поручителя визначається як умовами договору поруки так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання, вчинений із недодержанням письмової форми є нікчемним. Таким чином зобов`язання ОСОБА_2 за договором позики не може створювати жодного обов`язку для третьої особи, яка не є стороною цього договору, оскільки ОСОБА_3 не висловлювала волевиявлення на укладення договору позики, договору поруки не укладала і такий договір не укладався, та враховуючи, що договір позики, вчинений ОСОБА_2 проти її справжньої волі, внаслідок застосування до неї психічного тиску, грошові кошти нею не одержані, то за вказаних обставин позов задоволенню не підлягає.

Вислухавши пояснення позивачки, представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16 080 доларів США та 88 800 гривень та зобов`язалась повернути їх до 25 листопада 2021 року, про що 17 листопада 2021 року написала розписку (а.с.5).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 81 ЦК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Оскільки доказів укладення договору поруки з ОСОБА_3 суду не надано, а розписка від 17 листопада 2021 року таким доказом не являється, то позов в частині стягнення з неї заборгованості за договором поруки задоволенню не підлягає, тому з урахуванням викладеного, заборгованість в межах позовних вимог підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 .

Посилання представника відповідача, що розписка написана ОСОБА_2 проти її волі, шляхом застосування до неї психічного тиску суд до уваги не приймає, оскільки належних і допустимих доказів, що підтверджують ці обставини суду не надано.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати в розмірі 5154,02 грн.

Керуючись ст.259-260 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 515402 (п`ятсот п`ятнадцять тисяч чотириста дві) гривні та на відшкодування понесених судових витрат 5154 (п`ять тисяч сто п`ятдесят чотири) гривні 02 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 20 лютого 2023 року.

Головуючий-суддяД.Унятицький