Справа № 643/2262/23
Провадження № 2-о/643/102/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Новіченко Н.В.,

заявника: ОСОБА_1 ,

заінтересованої особи: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження матеріали справи

за заявою ОСОБА_1

заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в

Харківській області

про встановлення факту проживання на території України до

24.08.1991 року,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі Заявник) звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою, відповідно до змісту якої просить суд встановити факт його постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 12.04.2023 відкрито провадження у справі № 643/2262/23, судове засідання призначено на 12.05.2023 року.

У судовому засіданні Заявник підтримав заявлені вимоги та просив суд задовольнити їх.

Представник заінтересованої особи у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення поданої заяви.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Стерлітамак Башкірської АРСР, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 .

Після закінчення навчання у Стерлітамацькому верстатобудівному технікумі, ОСОБА_1 було направлено по розподілу на роботу у м. Харків, і з 30.07.1983 року він працював на Харківському верстатобудівному заводі ім. Косіора.

З 30.09.1983 року по 25.11.1985 року ОСОБА_1 проходив службу у лавах Радянської армії.

Після проходження військової служби ОСОБА_1 повернувся до м. Харкова і продовжив працювати на Харківському верстатобудівному заводі ім. Косіора до 25.11.1992 року.

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки НОМЕР_2 та довідками ПАТ «Харківський верстатобудівний завод» № 09 від 02.03.2023, та № 10 від 15.03.2023.

У період з 1987 року по 1991 рік ОСОБА_1 навчався в Українському Заочному політехнічному інституті, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією диплома НОМЕР_3 .

26.12.1987 року ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_4 ), і ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 (свідоцтво про народження НОМЕР_5 ).

З 27.11.1985 року по 24.11.1992 року ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копією форми А.

У судовому засіданні заявник також зазначив, що після одруження він фактично проживав разом з дружиною та сином у квартирі її батьків, що розташована за адресою АДРЕСА_2 . З січня 1993 року Заявник працював на території російської федерації вахтовим методом і постійно приїзжав до родини у м. Харкова. У 2014 році Заявник остаточно повернувся до м. Харкова, де і проживає зараз.

На час подачі вказаної заяви, заявник проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання в Україні від 06.05.2015 ІН083452.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України, а саме у м. Харкові, до 24 серпня 1991 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до Конституції України правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначає Закон України «Про громадянство України».

Відповідно статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа (іноземець або особа без громадянства), яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один із її батьків або її дід чи баба, прадід чи прабаба, або її рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), а також її неповнолітні діти мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Для оформлення набуття громадянства України в установленому порядку разом із заявою (клопотанням) про набуття громадянства України подається: особою без громадянства - декларація про відсутність іноземного громадянства; іноземцем - зобов`язання припинити іноземне громадянство.

Згідно з п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, що для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення належності до громадянства України, тому вказаний факт підлягає встановленню на підставі статті 293 ЦПК України та статті 3 Закону України «Про громадянство України».

Встановивши фактичні обставини у справі, від яких залежить правильне вирішення спору, суд дійшов висновку про те, що Заявником на підтвердження своїх вимог надано достатньо належних та допустимих доказів, які у сукупності свідчать про постійне проживання на території України на час проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року).

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає заяву ОСОБА_1 про встановлення факту його постійного проживання на території України до 24.08.1991 року обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , на території України до 24 серпня 1991 року.

Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 15.05.2023 року.

Суддя Н.В. Новіченко