Справа № 277/73/21
Номер рядка звіту 17
РІШЕННЯ

іменем України

"09" лютого 2023 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.В.

за участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Зарицького А.І.

представника відповідача адвоката Піки М.М.

розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт Ємільчине, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору найму житлового приміщення дійсним та стягнення боргу

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати, що договір найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 20.12.2018 року між ним та ОСОБА_2 є дійсним та стягнути з відповідача на його користь борг за договором найму жилого приміщення у сумі 18000 грн., 3% річних в розмірі 1800,25 грн., інфляційні збитки в розмірі 6930,00 грн., пеню за несвоєчасне виконання зобов`язань в сумі 1385,19 грн., 10% штрафу в сумі 1800 грн., а всього кошти в сумі 29915,19 грн.

Вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем був укладений усний договір найму житлового приміщення, згідно якого відповідач проживав у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . На виконання умов договору на проживання, відповідачем 20.12.2018 року була складена розписка, згідно якої відповідач взяв на себе зобов`язання в період з 20.12.2018 року по 20.06.2019 року сплатити позивачу 18000 грн., а в разі несплати коштів погоджується на штраф в розмірі 10% в місяць (місяць пропущений).

Відповідачем умови договору не виконані, кошти він не сплатив, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, зіславшись на обставини викладені в позовній заяві. Пояснив, що відповідач разом зі своєю сестрою з 2017 року проживали у його квартирі. У 2018 році сестра відповідача виїхала з квартири, а відповідач залишився проживати далі. Потім ОСОБА_2 сказав, що в нього немає коштів, щоб сплачувати за проживання в квартирі, окільки у нього були проблеми з роботою, він декілька разів змінював місце роботи. Тоді відповідач написав йому боргову розписку, в якій зобов`язався сплатити йому кошти в сумі 18000,00 грн. Він порадив ОСОБА_2 піти служити в Збройні сили України, так як там він буде отримувати заробітну плату і зможе розрахуватись зі своїми боргами. Деякий час він з відповідачем спілкувався в телефонному режимі і кожного разу останній обіцяв сплатити борг. Через деякий час відповідач відмовився сплачувати борг, у зв`язку з чим він вирішив звернутись до суду. Письмового договору найму житлового приміщення між ним та відповідачем укладено не було, була усна домовленість, що влаштовувало і його, і відповідача. Факт проживання ОСОБА_2 у його квартирі підтверджується письмовими поясненнями свідків, які бачили, що він там проживав, і знають, що він не розрахувався за проживання.

Представник позивача адвокат Зарицький А.І. вказав, що дійсно між позивачем та відповідачем не було укладено в письмовій формі договору найму житлового приміщення. Однак, вважає, що позивачем та відповідачем вчинені всі необхідні дії, що засвідчують їх волю до настання відповідних правових наслідків. Так позивач надав відповідачу житло для проживання, а відповідач фактично проживав у квартирі позивача. На його думку всі умови договору найму житлового приміщення були виконані сторонами, а тому такий договір фактично укладено. Просив задовольнити позов, а саме визнати дійсним договір найму, укладений 20.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та стягнути з відповідача суму боргу за вказаним договором.

Представник відповідача адвокат Піка М.М. позов не визнав, просив відмовити в задоволенні позову та вказав, що доказів укладення між позивачем та відповідачем договору найму житлового приміщення немає. Крім того позивач уже звертався до суду з розпискою та просив стягнути з ОСОБА_2 борг за договором позики, однак судом відмовлено у задоволенні позову. Апеляційна скарга на вказане рішення залишена без задоволення.

До позовної заяви позивачем додано письмові заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від 21.09.2020 року та ОСОБА_5 від 22.09.2020 року, в яких вони вказали, що знайомі з ОСОБА_2 , який з 20.12.2018 року по 20.06.2019 року проживав у квартирі ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 та не розрахувався за проживання.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.1 ст.206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Статтею 631 ЦК України встановлено що, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Положеннями ч.1 ст.759 ЦК визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до положень ч.1 ст.763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Згідно положень ст.764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Як передбачено ч.1 ст.810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Аналіз змісту зазначених норм закону свідчить, що істотними умовами договору найму є погодження сторонами предмету договору (об`єкту, який передається в найм), строку його дії та розміру плати. За таких обставин передумовою визнання судом дійсності умов укладеного договору найму є встановлення обставин, які свідчать, що сторони досягли згоди по тих умовах, про які заявлено в позовній вимозі.

Згідно з положеннями ст.811 ЦК України договір найму житла укладається у письмовій формі. Договір оренди житла з викупом підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню.

Згідно з частинами 1, 3 ст.815 ЦК України, наймач зобов`язаний: використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані; своєчасно вносити плату за житло; самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. (частини 1, 2 3 ст. 820 ЦК України)

Відповідно до частини 1 ст.821 ЦК України договір найму житла укладається на строк, встановлений договором. Якщо у договорі строк не встановлений, договір вважається укладеним на п`ять років.

З огляду на викладені норми права, правовідносини у сфері найму (оренди) житла виникають на підставі письмового договору. Саме ним визначаються основні умови оренди, погоджені сторонами, зокрема щодо плати, строку найму тощо.

Однак, як зазначає позивач між ним та відповідачем складено усний договір, згідно якого відповідач проживав у квартирі позивача. На виконання умов договору на проживання відповідачем складена відповідна розписка.

До позовної заяви позивачем додано боргову розписку від 20.12.2018 року, яка написана на ксерокопії паспорту громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_2 . Зі змісту вказаної розписки слідує, що ОСОБА_2 зобов`язується з 20.12.2018 року до 20.06.2019 року сплатити ОСОБА_1 18000,00 грн., в разі не виконання цього договору згоден на штраф 10% в місяць (місяць пропущений). (а.с. 32 зворотній бік).

Як вбачається з копії рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 12.02.2020 року, суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з відповідача на його користь боргу за договором позики у сумі 18000 грн., 10% штрафу 19800 грн., відсотків за користування позикою 2723,64 грн., 3% річних 465,99 грн., а всього коштів в сумі 40989,63 грн. та понесених судових витрат в розмірі 768,40 грн.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 20.12.2018 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти у розмірі 18000,00 грн., а останній зобов`язався їх повернути до 20.06.2019 року. На підтвердження своїх вимог позивачем до позовної заяви було додано розписку від 20.12.2018 року відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язався з 20.12.2018 року по 20.06.2019 року сплатити ОСОБА_1 18000,00 грн. в разі не виконання цього договору згоден на штраф 10% в місяць (місяць пропущений). (а.с. 63-64).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 78 ЦПК України визначено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу встановлених судом спірних правовідносин, вбачається, що позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що між сторонами було усно досягнуто згоди на укладення саме договору найму (оренди) житлового приміщення, а не якогось іншого виду договору (договору позики), на виконання якого відповідачем складено розписку, адже відповідно до принципу змагальності цивільного судочинства, саме позивач зобов`язаний надати належні і достатні докази на підтвердження обставин, які свідчать, що між сторонами був укладений договір найму житла, з обумовленням терміну його дії, розміру плати за користування житлом та погодженням всіх суттєвих умов такого правочину.

У свою чергу відсутність таких доказів унеможливлює також і задоволення позову в частині стягнення з відповідача боргу за договором найму житлового приміщення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 76, 78, 81, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, ст.ст.202, 207, 626-629, 631, 638, 640, 642, 759, 763, 764, 810, 811, 815, 820, 821 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору найму житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного 20.12.2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійсним та стягнення боргу за договором, 3% річних, інфляційних збитків, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань, 10% штрафу, а всього коштів у сумі 29915 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 19 коп. відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 17.02.2023 року.

Суддя: В. В. Заполовський