Справа № 369/9935/22
Провадження № 2/369/2029/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.03.2023 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

за участю секретаря Магеррамовій Н.З.,

розглянувши цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2022 року АТ «Комерційний банк «ГЛОБУС» звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом.

Ухвалою суду від 23.12.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

16.03.2023 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що заборгованість по кредиту була погашена, ще 21.11.2022 року, що підтверджується платіжними дорученнями.

20.03.2023 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про зменьшення розміру витрат на правову допомогу.

Сторони в судове засідання не з`явилися, повідомлялись про дату, час і місце судового засідання у встановленому законом порядку. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Таким чином, суд, вивчивши заяву відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Позов у цивільному процесі - це письмово оформлена і адресована суду письмова вимога, що складається з вимоги процесуального характеру та вимоги матеріального характеру (захистити невизнане, оспорюване чи порушене право). А предмет позову - це матеріальний зміст цієї вимоги.

Таким чином, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняте судове рішення. Цей матеріальний зміст позовних вимог позивача, проявляється в матеріально-правовій заінтересованості - отримати певне матеріальне благо.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

З урахуванням наведеного, відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Враховуючи предмет позову та суб`єктний склад учасників справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, оскільки відповідач повністю сплатив заборгованість перед позивачем, між сторонами відсутній предмет спору, що дає підстави для застосування положень п. 2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Відповідно до змісту ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Згідно ч.2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито, у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях сплачена сума судового збору повертається особі, яка його сплатила.

Зважаючи на те, що провадження у справі закривається, у зв`язку з відсутністю предмета спору, позивачу слід повернути з державного бюджету сплачений судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 256, 258, 260, 354 ЦПК України, Законом України «Про судовий збір», суд -

п о с т а н о в и в:

Заяву відповідача ОСОБА_1 - задовольнити.

Провадження у справі № 369/9935/22 за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - закрити.

Повернути Акціонерного товариства «Комерційний банк «ГЛОБУС» з державного бюджету України судовий збір в сумі 2481,00 грн., який сплачено на підставі платіжного доручення №4979 від 04.10.2022 року на рахунок №UA0010790, код отримувача №37955989, отримувач ГУК у Київ.обл/Вишнева міс.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

СУДДЯ Л.М.КОВАЛЬЧУК