Провадження № 2-др/161/11/23
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2023 року місто Луцьк
Луцький міськрайонний суд Волинської області
в складі: головуючої судді - Крупінської С.С.
при секретарі - Лесько Б.Я.
ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування завданих збитків. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 20.01.2023 року позовні вимоги задоволено повністю.
25.01.2023 року, після ухвалення рішення у справі, на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 з проханням ухвалити додаткове рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, з цього питання та долучив докази в підтвердження їх понесення, а саме: Договір про надання правничої допомоги від 01.04.2022 року, акт приймання передачі наданої правничої допомоги та рахунок-фактуру № 03 від 23.01.2023 року на загальну суму 8200 грн.
Пунктом третім частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Оскільки судом не вирішено питання про розподіл судових витрат на правову допомогу адвоката, які понесені позивачем, а останній скористався своїм правом на подання доказів понесення цих витрат після ухвалення рішення у справі, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, судом призначено до розгляду питання про ухвалення додаткового рішення.
Сторони в судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності.
Таких висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові по справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
25.01.2023 року представником позивача Кумановським Л.М. була подана заява про ухвалення додаткового рішення, про стягнення витрат на професійну правничу допомогу з позивача в сумі 8200 грн.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідачем не заперечується сума витрат на правничу допомогу, зазначена представником позивача.
Враховуючи характер інституту судових витрат, оплата послуг адвоката безпосередньо пов`язана з розглядом справи, а тому до уваги судом береться складність справи, час, витрачений адвокатом на виконання ним відповідних робіт щодо правової консультації, збирання доказової бази, складання заяви про забезпечення позову та позовної заяви, а також підготовку клопотань, тощо.
Оскільки позовні вимоги задоволено повністю то відповідно на відповідача слід покласти всі судові витрати, понесені позивачем.
Визначаючи розмір таких витрат, суд враховує положення ч.4 ст.141 ЦПК України, які передбачають, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Отже заявлені позивачем до стягнення судові витрати не перевищують суми, яка зазначена у позовній заяві, їх розмір відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, а тому є обґрунтованим.
З наведених мотивів суд ухвалює додаткове рішення, яким стягує з ОСОБА_3 на користь позивача 8200,00 грн. судових витрат, які понесені у зв`язку наданням професійної правничої допомоги.
Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 133, 134, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, на підставі ст.ст. 1, 19 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 8200 грн. (вісім тисяч двісті гривень) на відшкодування понесених судових витрат у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду виготовлено 20.02.2023 року.
Позивачем у справі є: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).
Відповідачем у справі є: ОСОБА_3 , ( АДРЕСА_2 , РНОКПП-невідомо).
Суддя Луцького міськрайонного суду
Волинської області С.С.Крупінська