Провадження № 2-о/127/303/23
УХВАЛА

30 серпня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Шаміної Ю.А.,

при секретарі судового засідання Петуховій Н.А.,

за участю: аявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Тетевої-Родюк І.О.,

представника заінтересованої особи Вініцької Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа -Вінницька міська рада, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_2 через свого представника адвоката Тетеву-Родюк І.О. звернувся до суду із заявою про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а саме встановлення факту постійного проживання спадкоємця ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У своїй заяві зазначив, що встановлення даного факту є необхідним для оформлення права на спадкове майно після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , який є його братом, та з яким заявник спільно проживав без реєстрації у будинку АДРЕСА_1 . При цьому вказує, що при зверненні до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з огляду на неможливість встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем та пропуск строку для прийняття спадщини.

Ухвалою Вінницького міського суд Вінницької області від 03.07.2023 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи Вінницьку міську раду.

24.07.2023 заінтересованою особою Вінницькою міською радою надано суду письмові пояснення (вх. №58293) згідно яких просили залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення без розгляду. Вказуючи, що прийняття спадщини заявником може не визнаватись органом місцевого самоврядування за місцем знаходження нерухомого майна, що входить до складу спадщини, який у свою чергу може претендувати на дану спадщину як відумерлу, тобто виникає спір про право. Крім того, зауважили, що метою звернення заявника із заявою про встановлення юридичних фактів є встановлення у судовому порядку обставин необхідних для прийняття спадщини після смерті брата, зокрема, з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті останнього. Разом з тим, заявник не подавав заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців з часу її відкриття та не пред`явив жодних доказів фактичного її прийняття. З огляду на викладене, вважає, що факти про встановлення яких просить заявник не підлягають встановленню у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, який підлягає розгляду у порядку позовного провадження.

У свою чергу, представник заявника ОСОБА_1 адвокат Тетева-Родюк І.О. 27.07.2023 надала заперечення на пояснення (вх. №59695) у яких вказала, що на час звернення заявника до суду із заявою та до теперішнього часу будь-які інші особи, які могли б бути спадкоєцями вказаного майна, будь-якої черги відсутні, а також будь-які факти та докази, які свідчили б про наявність спору щодо спадкового майна відсутні. Зауважила, що Вінницька міська рада протягом встановленого законом терміну до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою не зверталась. Наголосила, що звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем на час смерті не пов`язане із вирішенням спору про право. При цьому зауважила, що існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним, тому вважає висновки Вінницької міської ради про наявність спору про право передчасними і нічим не підтвердженими.

У судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат Тетева-Родюк І.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ №1078710 від 09.06.2023, заперечили щодо залишення заяви без розгляду з підстав викладених у письмових запереченнях

Представник заінтересованої особи Вініцька Б.А., яка діє на підставі довіреності №100 від 10.04.2023, просила залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду з підстав викладених у поясненнях.

Суд, заслухавши учасників справи, ознайомившись з матеріалами заяви, дійшов наступного висновку.

Статтею 19 ЦПК України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають справи, визначені у частині першій цієї статті, в порядку позовного, наказного та окремого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою статті 315 ЦПК України.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Така позиція підтверджується також постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», якою встановлено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Частиною шостою статті 294 ЦПК України визначено, що якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження №14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Таким чином, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Окрім того, слід звернути увагу, що відповідно до положень абзацу 1 частини першої, частини третьої статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Отже, за умови відсутності спадкоємців за заповітом та законом, усунення спадкоємців від спадщини, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття спадщина може перейти до територіальної громади на підставі рішення суду.

Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону (стаття 338 ЦПК України).

У частині першій статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, законом на орган місцевого самоврядування покладено обов`язок подати заяву про визнання відумерлою, зокрема у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 554/1618/21.

Метою звернення ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту спільного постійного проживання на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , зокрема - для вирішення в подальшому питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після його смерті. Водночас заінтересованою особою Вінницькою міською радою висловлено заперечення проти встановлення такого факту та заявлено про наявність спорупро право.

Аналіз встановлених судом обставин справи дає підстави для висновку, що в даному випадку існує спір щодо права на спадкове майно, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Дана позиція узгоджується із постановою Верховного Суду у справі №758/7737/21 від 06.09.2022.

Відповідно до ч. 6 ст. 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч. 4 ст.315 ЦПК України, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи суд залишає заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення заяви без розгляду.

Керуючись ч. 6 ст. 294, ч. 4 ст. 315 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа -Вінницька міська рада, про встановлення факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право звернутися до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 04 вересня 2023 року.

Суддя Шаміна Юлія Анатоліївна