ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2274/23 Справа № 185/8772/21 Суддя у 1-й інстанції - Головін В. О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року в цивільній справі номер 185/8772/21 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 1993 року по 2008 рік він працював на різних посадах у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля». Внаслідок праці в шкідливих умовах за час роботи у відповідача позивач захворів на професійні захворювання. Був звільнений 09 жовтня 2008 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я.

Відповідно до довідок МСЕК позивачу встановлено 3 групу інвалідності з втратою професійної працездатності 65%.

Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди. В нього було порушено нормальні життєві зв`язки. Він вимушений лікуватися, постійно відчувати фізичні страждання та біль, має погане самопочуття. Відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги. Позивач позбавлений можливості вести повноцінний спосіб життя, обмежений у можливостях працевлаштування.

Просив суд стягнути з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, 227000,00 грн без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві - задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 110000,00 грн моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві з урахуванням утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Розстрочено суму виконання рішення на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в дохід

держави судовий збір в розмірі 1800,00 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Із вказаним рішенням в частині обґрунтованості позовних вимог та розміру відшкодування моральної шкоди не погодився відповідач ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд змінити рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року, зменшивши розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача в зв`язку з ушкодженням здоров`я до 55000,00 грн з утриманням прибуткового податку та інших обов`язкових платежів.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції не взяв до уваги, що діагноз професійного захворювання опорно-рухового апарату позивачу встановлено з 1982 року.

Стаж роботи у шкідливих умовах у відповідача за час роботи у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» складав 10 років, в той час як у ВО «Карагандавугілля» - 17 років.

Приховування позивачем та медичним закладом, який проводив медичні огляди, фактичного стану здоров`я позивача позбавило відповідача можливості провести заходи, направлені на профілактику професійних захворювань.

Судом першої інстанції не встановлено, що відповідачем порушувалися правила охорони праці передбачені законом. Акт розслідування не містить висновку комісії, які саме норми та правила охорони праці було порушено, що свідчить про відсутність порушень.

Зазначає, що позивач, перебуваючи на посадах заступника начальника дільниці, начальника дільниці, начальника зміни з охорони праці, відповідав за належне дотримання вимог законодавства з охорони праці.

Вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди, та того, що він зазнає певних обмежень в організації його життя, адже в матеріалах справи відсутні докази того, що йому було встановлено такі обмеження життєдіяльності.

Суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, залишив без уваги аргументи та доводи відповідача, необґрунтовано завищив розмір моральної шкоди.

Від позивача ОСОБА_1 відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача адвокат Солодовник Ю.С. доводи апеляційної скарги підтримала, просила її задовольнити та зменшити розмір моральної шкоди.

У судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до статей 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача.

Заслухавши головуючого, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із

дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 з 1993 року працював на різних посадах у ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», звільнений 09 жовтня 2008 року у зв`язку з невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров`я (а.с. 33-38).

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 08 жовтня 2008 року стосовно ОСОБА_1 встановлено основний діагноз з 2008 року, а також супутній з 2003 року та наявність шкідливих умов праці (а.с. 13-14).

Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії ДНА-02 №030675 від 12 січня 2009 року позивачу первинно встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями та 10% - повторно (а.с. 9-10).

Відповідно до висновку МСЕК серії МСЕ-ДНА-01 №647926 від 12 січня 2009 року позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності, протипоказано важку фізичну працю, в підземних умовах, несприятливий мікроклімат (а.с. 11-12).

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог саме в такий частині.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції в повній мірі погодитися не можна.

У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.

Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Апеляційний суд не може погодитися з висновком суду першої інстанції про розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, та погоджується з висновком суду про розстрочення суми виконання рішення на чотири місяці рівними частинами з граничною щомісячною виплатою в останній робочий день місяця.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні

групи інвалідності.

Разом з тим, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги щодо моральної шкоди, вказував, зокрема на необхідність проходження систематичних лікарських спостережень та придбання лікувальних засобів, на неможливість здійснення тривалих переїздів в автомобільному, залізничному транспорті, не надавши доказів необхідності таких переїздів відповідно до ст. 81 ЦПК України.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин, фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда (у разі її складення). Фонд організовує цілеспрямоване та ефективне лікування потерпілого у власних спеціалізованих лікувально-профілактичних закладах або на договірній основі в інших лікувально-профілактичних закладах з метою якнайшвидшого відновлення здоров`я застрахованого.

На це суд першої інстанції уваги не звернув, та помилково визначив розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 110000,00 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного вище, апеляційний суд приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не повному обсязі встановив обставини справи, не перевірив доводи і заперечення сторін, не дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке не в повній мірі відповідає вимогам закону.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України вказані обставини є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги відповідача і зміни рішення суду першої інстанції зі зменшенням розміру відшкодування моральної шкоди.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - задовольнити частково, рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2022 року змінити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_1 60000 (шістдесят тисяч) грн 00 коп.

В інший частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повне судове рішення складено 13 лютого 2023 року.

Суддя: