Номер провадження: 22-ц/813/4970/23
Справа № 523/5600/22
Головуючий у першій інстанції Кисельов В.К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лупши В.В.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 , відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» в особі свого представника адвоката Ковалевського Євгена Володимировича

на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року, ухваленого Суворовським районним судом м. Одеси у складі: судді Кисельова В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію, яка мотивована тим, що 05 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір № 0.

В забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами було укладено іпотечний договір (додаток № 3), за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

У січні 2022 року позивач дізнався, що право власності на його квартиру було перереєстровано на Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС».

Після звернення за правовою допомогою, стало відомо, що АКІБ «УкрСиббанк» відступило право вимоги ПАТ «Дельта Банк». В подальшому, право вимоги було відступлено ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС».

12 жовтня 2021року державним реєстратором Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем до Державного реєстру речових правна нерухоме майно було внесено запис № 44528427 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61006598 від 20 жовтня 2021 року.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру (додаток №5), підставою для такої реєстрації стали:

1) договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року;

2) іпотечний договір від 07 березня 2008 року;

Окрім того, до реєстраційної справи були внесені наступні документи:

1) вимога про усунення порушень від 09 грудня 2019 року № 2224492/РВ440;

2) опис вкладення від 16 грудня 2019 року;

3) поштове повідомлення про вручення від 27 грудня 2019 року;

4) звіт про оцінку від 21 вересня 2021 року;

5) довідка про залишок заборгованості від 11 жовтня 2021 року;

Позивач вважає, що вказана реєстрація була проведена з порушенням встановленого законом порядку, оскільки перша підстава це неналежне повідомлення про звернення стягнення (не вручення вимоги).

Пунктом 6.5 іпотечного договору передбачений порядок надсилання іпотекодавцю іпотечної вимоги (повідомлення).

Так, листування між сторонами здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи сторін» цього Договору або за іншою адресою, про яку сторона повинна повідомити іншу сторону. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

Це кореспондується з пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), в якому встановлено, що для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Порядок надсилання поштових відправлень регламентований Розділом 3.5 Порядку пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 211 від 12.05.2006.

Отже, приймання і вручення поштових відправлень із повідомленням про вручення здійснюється в порядку, встановленому для відповідних видів поштових відправлень, з урахуванням доповнень, викладених у цій главі. При бажанні одержання повідомлення про вручення поштового відправлення відправник заповнює бланк повідомлення ф. 119 на своє ім`я або на ім`я особи, якій належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення адресату. На повідомленні відправник зазначає вид поштового відправлення, що пересилається, дату його подання, адресу, за якою надсилається поштове відправлення. У відповідних випадках зазначається сума оголошеної цінності та післяплати.

Відповідно до п. 3.5.2.3. Порядку поштові відправлення з повідомленням про вручення вручаються адресатам відповідно до вимог п. 121 Правил надання послуг поштового зв`язку.

Після вручення поштового відправлення на зворотному боці бланка повідомлення про вручення у відведених для цього місцях зазначається, коли видане поштове відправлення під розписку одержувача із зазначенням прізвища. У разі видачі поштового відправлення повнолітнім членам сім`ї зазначаються родинні зв`язки (батько, мати, син, донька тощо).

У разі вручення поштового відправлення з позначкою "Вручити особисто" повідомлення про вручення підпису є одержувач відправлення.

В матеріалах реєстраційної справи є копія повідомлення про вручення (форма 119), воно має відмітку «Вручити особисто» та прізвище адресата вручення « ОСОБА_1 » (понизу повідомлення).

Однак, у повідомленні відсутній підпис (графа «розписка в одержанні») ОСОБА_1 про отримання ним вимоги від ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», що свідчить про те, що така вимога йому не вручалась.

Відповідно, ОСОБА_1 не знав про існування вимоги ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та не мав можливості усунути порушення, викладені в цій вимозі.

Таким чином, відповідач порушив права позивача та не дотримався вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку».

А тому, позивач просив: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61006598 від 20 жовтня 2021 року державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Іванова Ігоря Володимировича; припинити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» на користь позивача судові витрати, в тому числі витрати на судовий збір та витрати на правничу допомогу.

03 червня 2022 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно особам здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено уповноваженим на державну реєстрацію прав на нерухоме майно особам здійснювати будь-які реєстраційні дії відносно нерухомого майна, а саме: квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» надійшов відзив на позовну заяву позивача, в якому просив залишити позов без задоволення, посилаючись на те, що позивач має невиконанні зобов`язання за кредитним договором, в якості забезпечення виконання якого було укладено іпотечний договір, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Права та обов`язки за іпотечним та кредитними договорами перейшли від АТ «Укрсиббанк» до відповідача. У зв`язку з порушеннями умов кредитного договору, Іпотекодавець письмово звертався до Позивача з вимогою щодо погашення заборгованості та з попередженням відносно звернення стягнення на предмет іпотеки тощо. Зазначені докази є в реєстраційній справі та були перевірені державним реєстратором перед прийняттям рішення, що оскаржується Позивачем. Стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку у відповідності до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладенні іпотечного договору.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію задоволені. Визнано неправомірним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 61006598 від 20 жовтня 2021 року державного реєстратора Фонтанської сільської ради Одеського регіону Одеської області Іванова Ігоря Володимировича щодо державної реєстрації права власності, форма власності: приватна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебтплюс», код 43212924.

Припинено право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебтплюс», код 43212924 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Поновлено право власності ОСОБА_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яке було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шепелюк Р.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 05 березня 2008 року, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 682пр., на сторінці № 105, за 3769, реєстраційний номер № 22177861.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебтплюс» на користь ОСОБА_1 судові витрати: судовий збір 992,40 грн та у розмірі 496,20 грн витрати на правничу допомогу у розмірі 25500 гривень, а всього стягнуто суму у розмірі 26988 гривень 60 копійок.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», яке є правонаступником ПАТ «Дельта Банк», яке набуло право вимоги від первісного позивача АКІБ «УкрСиббанк», в особі свого представника адвоката Ковалевського Євгена Володимировича вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, просить рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі, судові витрати покласти на позивача, скасувати заходи забезпечення, вжиті ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 06 червня 2022 року.

Доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення безпідставно вийшов за межі позовних вимог, не здійснив розгляд справи у межах позову та позовних вимог, та задовольняючі вимоги позову, на власний розсуд вирішив за власною ініціативою прийняти рішення щодо поновлення і права власності позивача, не зважаючи на те, що позивач не заявляв таку вимогу та не сплачував за не заявлену вимогу судовий збір.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, посилався на те, що державна реєстрація проведена з порушенням встановленого порядку, а саме щодо неналежного повідомлення про звернення стягнення (не вручення вимоги). Між тим, суд не звернув уваги на те, що держава в особі державного реєстратора внесла відомості щодо реєстрації набутого відповідачем права власності на підставі документів реєстраційної справи, вирішивши, що вручення листа-вимоги про усунення іпотекодавцем порушень відбулось належним чином. Підпис отримувача на рекомендованому повідомленні наявний, та зроблений він не у графі для працівника пошти, а на сносці відмітки про особисте вручення, а також є відмітка працівника пошти про особисте вручення. Тому у державного реєстратора були всі підстави дійти висновку про належне вручення, а висновки суду є неправомірними.

Крім того, позивач лист-вимогу отримав та додав її до позовної заяви та повідомлений про уступку прав вимоги новому кредитору/іпотекодержателю, що підтверджується листуванням з відповідачем, згідно листа позивача № 002-01/ЦС від 08 січня 2020 року, він неодноразово отримував від відповідача листи - вимоги щодо погашення заборгованості, які їх ігнорував. У листі від 08 січня 2020 року підтверджується отримання попереджень про кредитором - іпотекодержателем звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскаржуване рішення державного реєстратора прийнято не раніше, ніж пройшло 30 днів (20 жовтня 2021 року), а тому у суду першої інстанції відсутні підстави вважати, що боржник не був належним чином попереджений установленим чинним порядком державної реєстрації 30 денний строк.

Оскільки боржник тривалий час не повертав борг попередньому кредитору, тому іпотекодержатель вимушений звернути стягнення на предмет іпотеки.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрдебтплюс» вважає, що позовні вимоги позивача, які вказані в позовній заяві, є невірно обраним способом захисту права, посилаючись на правову позицію Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року, справа № 199/8324/19, провадження №14-212цс21, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення з відмовою у задоволенні позову.

Щодо неправомірності рішення суду в частині поновлення права власності позивача, скаржник зазначає, що у позовній заяві послався на норму Закону України «Про державну реєстрацію речових прав…» як на підставу припинення права власності позивача, але випадки припинення права власності перелічені ЦК України, та такій спосіб припинення, як рішення суду, у цьому Кодексі відсутній, а також до позовної заяви не було взагалі додано доказів того, що у позивача було право власності на предмет іпотеки, оскільки відсутні відповідні правовстановлюючі документи та документи про державну реєстрацію.

Щодо неправомірності стягнення рішенням суду сум правової допомоги, скаржник зазначає, що суд першої інстанції безпідставно стягнув з відповідача суми судових витрат, зокрема витрати на правову допомогу у розмірі 25500 грн, оскільки відповідних доказів правових витрат відповідачу позивачем не надано, тобто суд позбавив відповідача на отримання доказів, а позивача звільнив від виконання обов`язку надання доказів сторонам завчасно, не перевірив невідповідність витрат заявленим у позові і стягнув надмірні витрати, які є завищеними і безпідставними.

Від представника ОСОБА_1 в особі свого адвоката Переходова М.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що матеріали справи не містять жодних доказів вручення позивачу будь-якого листа вимоги, оскільки саме на іпотекодержателя (відповідача) покладено обов`язок надати державному реєстратору доказ отримання іпотекодателем іпотечної вимоги. Витребуваними матеріалами реєстраційної справи встановлено, що даний обов`язок відповідач порушив та відповідного доказу отримання не надав, що і встановлено судом першої інстанції і стало підставою для скасування рішення про державну реєстрацію. Суд першої інстанції не виходив за межі позовних вимог, а лише вірно застосував положення процедурної норми статті 26 Закону № 1952-IV, чітко визнавши кому і яке право належить на підставі задоволеного позову, а тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс», а рішення суду залишити без змін. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, пов`язані з переглядом справи в апеляційному провадженні, у розмірі 8000 грн.

Крім того, скаржник до апеляційної скарги додав докази листування, які є недопустимими та підлягають поверненню скаржнику без розгляду, оскільки докази є новими у справі, в суд першої інстанції вони не подавались, а тому представник позивача просить повернути їх скаржнику.

Справа перебувала у провадженні судді Воронцової Л.П.

На підставі рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2023 року відрядження судді Воронцової Л.П. до Одеського апеляційного суду достроково закінчено.

У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Херсонського апеляційного суду Воронцової Л.П., в провадженні якої як судді-доповідача перебувала вказана справа, справу передано до провадження судді Назарової М.В., судді учасники колегії: Базіль Л.В., Ігнатенко П.Я. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.06.2023).

Розгляд справи був призначений на 06 червня 2023 року о 10-10 год.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 липня 2023 року у відповідності до п. 3.9 Тимчасових засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційному суді визначено суддів Кострицького В.В., Лозко Ю.П.

Ухвалою суду від 07 серпня 2023 року призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського апеляційного суду на 07 листопада 2023 року о 12-й год.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник заявника підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник позивача апеляційну скаргу не визнав.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом установлено та матеріалами справи підтверджено, що 05 березня 2008 року між ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено кредитний договір № 0.

В забезпечення виконання кредитного зобов`язання між сторонами було укладено іпотечний договір (додаток № 3), за яким передано в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шепелюк Р.Ю., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 05 березня 2008 року, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» в книзі № 682пр., на сторінці № 105, за 3769, реєстраційний номер № 22177861.

Відповідно до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» придбало у ПАТ «Дельта-Банк» майнові права за укладеними з ОСОБА_1 та АКІБ «Укрсиббанк» кредитним договором та іпотечним договором.

З реєстру речових прав позивачу стало відомо, що 12 жовтня 2021 року державним реєстратором Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 44528427 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 61006598 від 20.10.2021.

Державним реєстратором Фонтанської сільської ради Одеського району Одеської області Івановим Ігорем Володимировичем 20 жовтня 2021 року прийнято рішення про держану реєстрацію прав та їх обтяжень № 61006598, відповідно до якого вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: приватна квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , за суб`єктом: Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрдебтплюс», код 43212924.

Згідно інформаційної довідки з Реєстру, а також матеріалів реєстраційної справи, які були витребувані судом першої інстанції, підставою для такої реєстрації стали:

1) договір купівлі-продажу прав вимоги від 15 листопада 2019 року;

2) іпотечний договір від 07 березня 2008 року;

Окрім того, до реєстраційної справи були внесені наступні документи:

1) вимога про усунення порушень від 09 грудня 2019 року № 2224492/РВ440;

2) опис вкладення від 16 грудня 2019 року;

3) поштове повідомлення про вручення від 27 грудня 2019 року;

4) звіт про оцінку від 21 вересня 2021року;

5) довідка про залишок заборгованості від 11 жовтня 2021 року.

Підставою позову позивача зазначено лише те, що державна реєстрація була проведена з порушенням встановленого порядку, а саме щодо неналежного повідомлення іпотекодавця про звернення стягнення (не вручення вимоги).

Оскільки суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України), і учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України) то розгляд справи здійснюється лише з вказаної підстави.

Як підтвердив представник позивача в суді апеляційної інстанції, інших підстав позову немає.

Положеннями статті 37 Закону про іпотеку № 898-IV (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» (далі - Закон № 800-VI) норми статті 37 Закону № 898-IV передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Приписами статті 36 Закону № 898-IV (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом № 800-VI змін до статті 36 Закону № 898-IV її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з тим відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок), який набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, для державної реєстрації прав на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, набуття права оренди земельної ділянки, права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) чи права користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), також подаються:

1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або

засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або

засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

На підставі викладеного Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 липня 2023 рок у справі №759/5454/19 зробила висновок про те, що обов`язковою умовою при вирішенні питання перереєстрації права власності на іпотечне майно є наявність доказів отримання іпотекодавцем письмової вимоги та дотримання строку, зазначеного в ньому.

Судом встановлено, що пунктом 6.5 іпотечного договору передбачений порядок надсилання іпотекодавцю іпотечної вимоги (повідомлення).

Так, листування між сторонами здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи сторін» цього Договору або за іншою адресою, про яку сторона повинна повідомити іншу сторону. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

В матеріалах реєстраційної справи наявна копія вимоги про усунення порушень основного зобов`язання від 09 грудня 2019 рок за № 2224492/РВ440 на ім`я ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 , яка була направлена ТОВ «Укрдепт-плюс» 16 грудня 2019 року, про що свідчить штам поштового відділення.

Окрім того, в матеріалах реєстраційної справи перебуває зворотне повідомлення про вручення поштового відправлення на ім`я одержувача ОСОБА_1 на адресу: АДРЕСА_2 . У нижньому куті повідомлення проставлена дата отримання 27 грудня 2019 року, стоїть «галочка» в графі «особисто» та наявний підпис працівника поштового зв`язку.

Окрім того, у нижній строчці повідомлення наявний машинописний запис наступного змісту «для відправлень з відміткою «Вручити особисто», «Судова повістка», особисто одержувачем або уповноваженою особою учиняється підпис та зазначається прізвище « ОСОБА_1 ».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що зворотне повідомлення про вручення вимоги на ім`я позивача ОСОБА_1 не містить доказів особистого вручення вимоги, а тому державний реєстратор здійснив реєстрацію права власності за іпотекодержателем в порушення п. 61 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», чим порушив права позивача.

Проте, такі висновки суду не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах справи та спростовуються доводами апеляційної скарги.

Так, напис про одержання поштового відправлення учасником справи, зроблений працівником поштового зв`язку, зазвичай є переконливим доказом отримання відправлення саме адресатом. Таке переконання ґрунтується на презумпції добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків. Однак таку презумпцію може бути спростовано (постанова Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 222/1402/16).

Позивачем ОСОБА_1 не спростовано презумпцію добросовісного виконання працівниками пошти своїх обов`язків при врученні кореспонденції.

Натомість відповідачем надано до суду повідомлення, спрямоване ОСОБА_1 на адресу ТОВ «Укрдепт Плюс» від 09 січня 2020 року, зі змісту якого вбачається, що товариством на його ім`я неодноразово були направлені листи-вимоги про погашення заборгованості перед ТОВ «Укрдепт Плюс» за договором № 0, однак він ніяких договорів з вказаною установою не укладав, тому не має правових підстав для визнання його як кредитора по своїм зобов`язанням, також посилається на неповідомлення його про заміну кредитора у його зобов`язаннях, і, цитуючи вимоги ст. 37 Закону України «Про іпотеку», заперечує свою згоду на такий порядок реалізації звернення стягнення на майно, у зв`язку із чим просив надати йому докази відступлення права вимога за вказаним кредитним договором (а.с. 142-143 т. 2).

Враховуючи підставу позову та предмет доказування по теперішній справі, те, що вказане повідомлення не підтверджує нові обставини, а лише деталізує такі обставини та докази, про які сторона відповідача заперечувала в суді першої інстанції, колегія суддів, вислухавши думку представника позивача, який заперечував проти залучення такого доказу, ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, приймає його.

Спрямування вказаного повідомлення позивачем ОСОБА_1 на адресу іпотекодержателя 09 січня 2020 року відповідає строку направлення йому вищезазначеної вимоги останнім та отриманню такої вимоги позивачем 27 грудня 2019 року за адресою, визначеною сторонами в іпотечному договорі як адресу для листування.

Наведене у своїй сукупності з достовірністю та достатністю, притаманній вказаним доказам (ст. 79, 80 ЦПК України), свідчить про те, що позивач 27 грудня 2019 року отримав спрямовану йому іпотекодавцем письмову вимогу та дотримався строку, зазначеного в ньому, при зверненні до державного реєстратора задля перереєстрації права власності на іпотечну нерухомість.

Отже, помилковими є посилання суду на неможливість встановити особу працівника поштового зв`язку, яка засвідчила вручення особисто ОСОБА_1 відправлення від ТОВ «Укрдепт Плюс», оскільки не вказані прописом прізвище та ініціали особи, а також допущені порушення п. 99, 105, 105 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених Постановою КМУ від 5 березня 2009 р. № 270, оскільки вказаними нормами не передбачено вказівку про зазначення даних працівника поштового зв`язку.

З наданих сторонами доказів не вбачається жодних порушень вказаних Правил працівниками поштового зв`язку, а незазначення отримувачем власного прізвища не спростовує перевірку працівником поштового відділення належне виконання своїх обов`язків, про що свідчить дата виконання такого вручення та його особистий підпис.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що діюча станом на час надіслання позивачу іпотекодаржателем вимоги редакція п.п. 1 п. 1 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачала надання державному реєстратору лише засвідченої іпотекодержателем копії письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Таке повністю відповідає умовам укладеного між сторонами іпотечного договору, пункт 65 якого передбачав листування між сторонами шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, а підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або отримання повідомлення, який позивач підписав без зауважень.

Вдавшись до оцінки лише належності поштового повідомлення про вручення та Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вказане залишив поза увагою та не дав такому належної оцінки в сукупності з іншими доказами по справі.

Отже, колегія суддів погоджує доводи апеляційної скарги про те, що висновки суду про відсутність підпису позивача як іпотекодавця в зворотному повідомленні про вручення вимоги як доказу особистого вручення такої вимоги, і, як наслідок, порушенням державним реєстратором вимог п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень під час здійснення реєстрації права власності за іпотекодержателем, є помилковими та не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах права, що регулюють спірні правовідносини, а отже, є недоведеним порушення прав позивача ухваленням оскаржуваного рішення про державну реєстрацію.

Оскільки підставою позову ОСОБА_2 зазначено виключно неотримання ним особисто вимоги іпотекодержателя, то колегія суддів, як і суд першої інстанції, позбавлена можливості давати оцінку іншим обставинам правовідносин сторін.

Натомість, помилковими є та не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про неналежність способу захисту, обраного позивачем, з огляду на висновки, зроблені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 199/8324/19 щодо належного способу витребування нерухомого майна.

За умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна мають договірний характер та таке майно не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судами як неналежний спосіб захисту. Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення. Зазначене відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18).

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в наведеній частині та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позові.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 1488,60 грн за подання апеляційної скарги, яка є обґрунтованою.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» в особі свого представника адвоката Ковалевського Євгена Володимировича задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 січня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» про скасування рішення про державну реєстрацію відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт плюс» (, адреса: 04073, м. Київ, просп. С. Бандери, 28А) судові витрати у розмірі 1488,60 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 17 листопада 2023 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко