Справа № 750/8308/22
Провадження № 2/750/202/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі судді Логвіної Т.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача та просить визнати незаконним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 39 від 24.02.2022 року, поновити позивачку на посаді техніка відділення обробки кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.02.2022 року по день ухвалення судового рішення, стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. та судові витрати.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивачка працювала у військовій частині НОМЕР_1 з 10.08.2020 року по 24 лютого 2022 року на посаді техніка відділення обробки кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру на період перебування старшого сержанта ОСОБА_2 у відпустці по догляду за дитиною, до досягнення нею трирічного віку. 09.06.2022 року позивачка отримала витяг з наказу командира в/ч НОМЕР_1 №39 від 24.02.2022 року, відповідно до якого її було звільнено з роботи 24 лютого 2022 року відповідно до статті 7 Кодексу законів про працю України (у зв`язку із наявністю підстав для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов), про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці. Підставою винесення оскаржуваного Наказу про звільнення №39 є Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Вважає таке звільнення незаконним та безпідставним, оскільки 24.02.2022 року основний працівник не вийшов на роботу, відтак для припинення строкового договору в односторонньому порядку та звільнення позивача з роботи підстав не було. Крім того заяв стосовно розірвання договору позивач не подавала.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України надіслано відзив на позовну заяву, в якому вважає вимоги позивача необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а також просить застосувати наслідки пропущення строку звернення до суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

Позивачка ОСОБА_1 працювала у військовій частині НОМЕР_1 з 10.08.2020 року по 24.02.2022 року на посаді техніка відділення обслуговування кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру, у відповідності до Порядку заміщення в мирний час окремих військових посад у Збройних Силах України цивільними особами, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 29.05.2017 року №292.

Згідно витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 24.02.2022 № 39 (по стройовій частині) Позивачку було звільнено з роботи 24 лютого 2022 року відповідно до статті 7 Кодексу законів про працю України (у зв`язку із наявністю підстав для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов), про що зроблено відповідний запис в трудовій книжці.

Підставою винесення оскаржуваного Наказу про звільнення №39 є Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», окремі військові посади в мирний час можуть заміщатися (на умовах строкового трудового договору) цивільними особами в порядку, встановленому Міністерством оборони України. Порядок заміщення військових посад цивільними особами в Службі безпеки України та Службі зовнішньої розвідки України встановлюється їх керівниками.

Згідно п. 2 розділу І Порядку заміщення в мирний час окремих військових посад у Збройних Силах України цивільними особами (на умовах строкового трудового договору),затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.05.2017 № 292 (далі - Порядок), у Збройних Силах України в мирний час можуть заміщатися цивільними особами окремі військові посади, які включені у Тимчасовий перелік військових посад Збройних Сил України, які в мирний час можуть заміщатися цивільними особами (на умовах строкового трудового договору), у тому числі посади, укомплектовані військовослужбовцями-жінками, на період їх відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами, а також посади, укомплектовані військовослужбовцями на період їх відпусток по догляду за дитиною.

Ключовим моментом даного нормативно-правового акту є той факт, що цей Порядок визначає правові та організаційні засади заміщення в мирний час окремих військових посад Збройних Сил України цивільними особами (на умовах строкового трудового договору) про що зазначено в п. 1 розділу І Порядку.

Виходячи з вимог п. 1 розділу II згаданого Порядку, заміщення окремих військових посад здійснюється на умовах строкового трудового договору, який укладається з працівником командирами (начальниками) військових частин, закладів, установ та організацій, у штатах яких перебувають посади, що можуть підлягати заміщенню.

Згідно п. 2 розділу III Порядку, у разі прийняття працівників на посади, укомплектовані військовослужбовцями-жінками, на період їх відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами, а також на посади, укомплектовані військовослужбовцями на період їх відпусток по догляду за дитиною, строк дії строкового трудового договору визначається до повернення військовослужбовців, які займають ці посади, із відпусток у зв`язку з вагітністю та пологами чи відпусток по догляду за дитиною.

Військова посада техніка відділення обслуговування кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру при заміщенні цивільною особою згідно Тимчасового переліку військових посад Збройних Сил України, які в мирний час можуть заміщатися цивільними особами (на умовах строкового трудового договору), затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.05.2017 № 292 відповідає назві посади відповідно до Національного класифікатора України ДК 003:2010 Класифікатор професій, затвердженого наказом з Держспоживстандарту України від 28 липня 2010 року №327 - телефоніст міжміського телефонного зв`язку, про що і зроблено запис в дужках у трудовій книжці позивача.

Відповідно до штату військової частини НОМЕР_1 посада техніка відділення обслуговування кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру має штатно-посадову категорія (ШПК) «головний сержант», а отже належить до військових посад.

Повноцінне та належне виконання обов`язків за посадою техніка відділення обслуговування кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру у воєнний час є вкрай необхідним, оскільки згідно своїх функціональних обов`язків технік відділення обслуговування кінцевих пристроїв інформаційно-телекомунікаційного центру відповідає за правильну експлуатацію, зберігання озброєння техніки та апаратури відділення та утримання їх в належному стані, справність та укомплектованість апаратури, своєчасне здійснення підключення магістральних ліній зв`язку та каналів зв`язку та ін.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжувався відповідними Указами Президента України та діє на даний час.

За змістом статті 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

У силу статті 3 названого Закону, військові частини входять до структури Збройних Сил України. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №39 від 24.02.2022, на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію» та згідно Директиви Головнокомандувача ЗСУ №32/321/501/13т від 24.02.2022 року та мобілізаційної Директиви Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України №1/66т/сд військову частину НОМЕР_1 переведено на штат воєнного часу №14/491-01, введено в дію штат з 24.02.2022 року.

Відповідно ч. 1 ст. 39 Закону України«Про військовий обов`язок і військову службу», призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Отже, відповідно до ст. 6 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військові посади (штатні посади, що підлягають заміщенню військовослужбовцями) і відповідні їм військові звання передбачаються у штатах (штатних розписах) військових частин, кораблів, органів військового управління, установ, організацій, вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів. Перелік посад, що підлягають заміщенню вищим офіцерським складом, затверджується Президентом України, а посад інших військовослужбовців - Міністерством оборони України. Окремі військові посади в мирний час можуть заміщатися (на умовах строкового трудового договору) цивільними особами в порядку, встановленому Міністерством оборони України, або резервістами в порядку, встановленому Генеральним штабом Збройних Сил України. Військові посади, передбачені штатами воєнного часу, при переведенні Збройних Сил України, інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу підлягають заміщенню резервістами або іншими військовозобов`язаними в порядку, визначеному Генеральним штабом Збройних Сил України.

Із системного аналізу нормативно-правових актів, вбачається, що законодавством підстави для припинення трудового договору у зв`язку із переведенням Збройних Сил України чи інших військових формувань на організацію і штати воєнного часу, не передбачено.

В зв`язку з цим, після початку агресії з боку Російської Федерації, органом здійснюючим державну політику у сфері регулювання трудових відносин видано роз`яснення Державної інспекції України з питань праці (Держпраці України) від 25.03.2014 №32-2-1/5 з приводу звільнення працівників із числа цивільних осіб, з якими було укладено строкові трудові договори на заміщення в мирний час окремих військових посад у Збройних Силах України, відповідно до яких зазначену категорію працівників доцільно звільняти за ст. 7 КЗпП України, а саме особливості регулювання праці осіб, які працюють у районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я, тимчасових і сезонних працівників, а також працівників, які працюють у фізичних осіб за трудовими договорами, додаткові (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстави для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов (порушення встановлених правил прийняття на роботу та ін.) встановлюються законодавством.

З підстави переведення військової частини на організацію і штат воєнного часу, а саме введення в країні військового стану, з урахуванням, що позивач приймався на роботу лише на мирний час, всі працівники (цивільні особи), що обіймали військові посади на мирний час, підлягають звільненню на підставі ст. 7 КЗпП України (додаткова (крім передбачених у статтях 37 і 41 цього Кодексу) підстава для припинення трудового договору деяких категорій працівників за певних умов).

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Позивачка не вийшла на роботу в день звільнення та в подальшому для вручення копії наказу про звільнення та отримання трудової книжки, а у відповідача, у свою чергу, була відсутня можливість у період активних бойових дій належним чином її повідомити (відсутній інтернет зв`язок, не працювало жодне відділення пошти), що підтверджується Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 13.03.2022 №84 «Про визначення районів ведення бойових дій» (Чернігівську область, включно з містом Чернігів, віднесено до району ведення бойових дій).

09.06.2022 року позивачку повідомлено про звільнення, повний розрахунок було проведено 22.04.2022 року, що підтверджується відомістю розподілу витрат та не заперечується позивачкою.

Таким чином строк звернення до суду було пропущено.

Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (ухвала Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 21 липня 2022 року у справі № 127/2897/13-ц).

Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії.

Позивачем не було надано доказів щодо об`єктивної неможливості звернутися до суду за захистом своїх прав.

Враховуючи викладене вище у задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , ) про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя