Дата документу 14.02.2023 Справа № 331/1460/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/1460/22
Провадження №22-ц/807/501/23
Головуючий в 1-й інстанції Жукова О.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.,
СекретарКамалова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 22 листопада 2022 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення перерахунку вартості послуг з централізованого постачання теплової енергії,-

В С Т А Н О В И В:

У червні 2022 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з вказаним позовом, в якому просив зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з лютого 2019 року по серпень 2020 року у сумі 23917,09 гривень з урахуванням показань лічильника гарячої води типу КВ-1,5 заводський номер 341162, встановленого в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на неправомірність дій Концерну «МТМ» щодо нарахування заборгованості за надані послуги з постачання гарячої води, які нараховувалися всупереч вимог чинного законодавства не за показаннями лічильнику, обов`язок щодо повірки якого було покладено на відповідача, а за кількістю зареєстрований осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення перерахунку вартості послуг з централізованого постачання теплової енергії відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що відповідач у період часу з 3 кварталу 2016 року і до 28 листопада 2017 року не повідомив позивача про необхідність проведення повірки приладу обліку. І саме вказаний період є часом виникнення спірних правовідносин, що спростовує висновки суду в цій частині. Матеріали справи не містять підтвердження повідомлення позивача з боку відповідача про необхідність проведення повірки лічильників, хоча направлення такого повідомлення є обов`язковим. За результатами проведення повірки лічильника 10.08.2020 року встановлено, що лічильник є справним.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Концерн «Міські теплові мережі», зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та водовідведення від 24.05.2007, який укладений між ОСОБА_3 та КОНЦЕРНОМ «МТМ», відповідачем надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в квартирі АДРЕСА_2 .

Актом прийомки в експлуатацію лічильника гарячої води від 15 вересня 2008 року підтверджено, що лічильник гарячої води типу КВ-1,5 заводський номер 341162, був встановлений в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Наступний строк держповірки визначений до 28.07.2011 року.

Розрахунком суми заборгованості за послуги з теплопостачання встановлено, що позивач та треті особи за період з листопада 2015 року по лютий 2021 року мають заборгованість в сумі 49 894,97 гривень.

При цьому, з розрахунку заборгованості вбачається, що в зв`язку з вчасно не повіреним лічильником гвп, споживач був переведений на норму споживання гвп: 0,14 л/добу на 1 особу з 01.02.2019 року, та з огляду на те, що в квартирі було зареєстровано 3 особи, розрахунок здійснений виходячи з норми споживання на трьох осіб.

22.09.2020 ОСОБА_3 здійснено держповірку лічильника, та з цього часу нарахування за надання послуги з гарячого водопостачання здійснено виходячи з показань лічильника.

З матеріалів справи вбачається, що впродовж 2018 року Концерном «МТМ» проводилась активна інформаційна компанія щодо необхідності проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води.

Споживачам послуг Концерну «МТМ», починаючи з грудня 2018 року у рахунках на сплату комунальних послуг було розміщене попередження про необхідність проведення періодичної повірки квартирних лічильників гарячої води. У разі ігнорування даного попередження квартирний прилад обліку буде знято з абонентського обліку.

Такі рахунки із відповідними попередженнями направлялись і споживачу ОСОБА_3 , містяться в матеріалах справи.

Після попередження у рахунках на сплату житлово-комунальних послуг щодо необхідності здійснення держповірки квартирних (розподільних) приладів обліку та невиконання цих вимог позивачем, його лічильник обліку гарячої води було знято з абонентського обліку з лютого 2019 р., а нарахування за гарячу воду стали здійснюватись відповідно до норм споживання.

Відповідно, повірка лічильників води з 01 січня 2018р. повинна була проводитися за рахунок споживача.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що безпідставними є посилання позивача на пункти 9, 30, 32 Правил N 630, якими передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. На час виникнення спірних правовідносин у цій справі змінилось законодавство і спірні правовідносини врегульовані статтею 6 ЗУ "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (набрав чинності 02.08.2017р.), відповідно до якого й була змінена редакція ч. 4 статті 17 ЗУ «"Про метрологію та метрологічну діяльність", у зв`язку з чим обслуговування та заміна приладів обліку споживача, а також їх періодична повірка, щодо лічильників теплової енергії та води з 02.08.2017р. були покладені на споживача. Повірка інших лічильників, зокрема, електричної енергії та газу залишилась у зобов`язанні та відповідальності суб`єктів господарювання. Таким чином, не реагуючи на чисельні попередження у рахунках на оплату гарячого водопостачання та централізованого опалення, позивач фактично сам створив таку ситуацію, коли відповідач мав нараховувати йому за надані послуги за гарячу воду за нормами споживання з лютого 2019 року. Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду не погоджується, виходячи з наступного.

Згідно з частиною четвертою статті 17 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" (у редакції, станом на 02 серпня 2017 року) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання, якщо інше не встановлено договором, укладеним відповідно до законів, що регулюють відносини у сферах електроенергетики та газопостачання.

Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну енергію і газ), що є власністю фізичних осіб, спільною власністю співвласників багатоквартирного будинку, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро- і газопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) покладається на суб`єктів господарювання, що здійснюють обслуговування відповідних засобів вимірювальної техніки.

Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну енергію і газ) проводиться за рахунок тарифів на електро- і газопостачання або за рахунок постачальника послуг комерційного обліку. Періодична повірка засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду) проводиться за рахунок внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку, встановлених відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання".

Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", який набрав чинності 02 серпня 2017 року та Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1344 від 02 листопада 2017 року, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг виконала перерахунок вартості тарифів та вилучила з них витрати, пов`язані з обслуговуванням та повіркою загальнобудинкових та індивідуальних засобів обліку, тим самим поклавши обов`язок на власника індивідуального засобу обліку води за власний рахунок здійснювати їх періодичну повірку, обслуговування та ремонт, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Отже, на час виникнення у позивача обов`язку здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води, така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача.

Згідно п. 15 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630, засоби обліку води і теплової енергії, встановлені у квартирі (будинку садибного типу) та на вводі у багатоквартирний будинок, підлягають періодичній повірці.

Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Процедуру подання засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, на періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) визначено Порядком подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.07.2015 № 474 (далі Порядок).

Відповідно до п.7 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №474 від 08 липня 2015 року виконавець не пізніше ніж за місяць до настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки або протягом трьох робочих днів з дня отримання відомостей про необхідність його ремонту інформує про це споживача шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, виконавцем яких є Концерн "Міські теплові мережі", тому саме відповідач несе відповідальність за своєчасну повірку засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, його обслуговування і ремонт, в тому числі демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.

Відповідно до Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, виконавець зобов`язаний проінформувати споживача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки, і надання вказаної інформації чітко регламентовано, а саме шляхом надсилання повідомлення за встановленою формою рекомендованим листом з повідомлення про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання його споживачем.

Таким чином, законодавством зроблено акцент на належне повідомлення споживача, яке повинно бути підтверджено.

Посилання відповідача на належне повідомлення позивача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки шляхом надсилання рахунків про сплату з відповідною інформацією не можна вважати належним повідомленням позивача, оскільки в такому разі відсутні підтвердження отримання таких повідомлень, які і не були надані відповідачем на підтвердження своїх доводів.

За таких обставин, без надання підтверджень належного повідомлення позивача про настання строку проведення періодичної повірки засобу вимірювальної техніки і невжиття заходів щодо своєчасної повірки засобу обліку води, встановленого у квартирі позивача, дії відповідача щодо нарахування вартості послуг з постачання гарячої води по місячній нормі споживання є безпідставними, а відповідно доводи позову, є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Колегія суддів також приймає до уваги той факт, що за результатами проведеної повірки лічильник гарячої води був повторно встановлений в квартирі позивача, механічні пошкодження лічильника не встановлені, а отже відсутні підстави для неврахування показань лічильника, який є справним.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, та підлягають задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2022 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову наступного змісту.

Позов ОСОБА_1 до Концерну «Міські теплові мережі», треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про проведення перерахунку вартості послуг з централізованого постачання теплової енергії задовольнити.

Зобов`язати Концерн «Міські теплові мережі» провести перерахунок нарахувань за послуги з централізованого постачання гарячої води за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з лютого 2019 року по серпень 2020 року у сумі 23917,09 гривень з урахуванням показань лічильника гарячої води типу КВ-1,5 заводський номер 341162, встановленого в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 16 лютого 2023 року.

Судді: С. В. Кухар

О.В. Крилова

О.З. Поляков