ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2726/23 Справа № 215/4837/21 Суддя у 1-й інстанції - Демиденко Ю.Ю, Суддя у 2-й інстанції - Тимченко О. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 215/4837/21

провадження № 22-ц/803/2726/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

головуючого - Тимченко О.О.,

суддів: Мірути О.А., Хейло Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Тимофєєвої В.О.,

учасники справи:

скаржник ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються, Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 215/4837/21 за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро),

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 ,

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року (суддя Демиденко Ю.Ю.), ухваленого в приміщенні Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області,повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ

В серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області зі скаргою на дії державного виконавця Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), яку обґрунтував тим, що судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2021 року з нього на користь ОСОБА_3 стягуються щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини. На підставі вказаного судового наказу, державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 66549094. На звернення заявника державним виконавцем видано розрахунок його заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 66549094 за період з липня 2021 року по липень 2022 року включно. У період з липня 2021 року по липень 2022 року, він отримував пенсію за інвалідністю з якої утримувались аліменти, але при розрахунку заборгованості утримані суми не враховані. З 01.01.2012 року та станом на 29.07.2021 року ОСОБА_1 був зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця та платника єдиного податку, у зв`язку з чим, відповідно до частини 2 статті 195 СК України, з липня 2021 року по липень 2022 року державний виконавець нараховувала щомісяця заборгованість із розрахунку частки із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Водночас, з 08.06.2022 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність і в той же день до Єдиного реєстру юридичних осіб, ФОП, та ГО внесений відповідний запис. Таким чином, заявник вважав, що нарахування аліментів починаючи з 08.06.2022 року в порядку частини 2 ст.195 СК України, є неправомірними і такі дії державного виконавця призводять до необґрунтованого збільшення утриманих з нього коштів.

На підставі викладеного, просив суд визнати неправомірними дії Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) щодо нарахування йому заборгованості по сплаті аліментів на виконання судового наказу судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Камбул М.О. від 12.08.2021 року по цивільній справі №215/4837/21 в рамках виконавчого провадження №66549094 в частині нарахування коштів, утриманих з щомісячного розміру доходу в порядку частини 2 статті 195 СК України ( частка із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості) починаючи з 08.06.2022 року, а також зобов`язати посадову особу Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 по сплаті аліментів на виконання судового наказу судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.08.2021 року у цивільній справі №215/4837/21 в рамках виконавчого провадження №66549094, а саме врахувати кошти, утримані з нарахованої пенсії по інвалідності та нарахування щомісячного розміру доходу, починаючи з 08.06.2022 року здійснювати в загальному порядку, а не в порядку частини 2 статті 195 СК України ( частка із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості).

КОРОТКИЙ ЗМІСТ УХВАЛИ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що державний виконавець під час розрахунку заборгованості за аліментами боржнику ОСОБА_1 , діяв у визначеному законом порядку та в межах наданих йому повноважень. Також, суд першої інстанції зазначив, що дану скаргу було подано передчасно, оскільки про припинення своєї підприємницької діяльності боржник ОСОБА_1 державного виконавця не повідомляв, про це державному виконавцю стало відомо після отримання надісланої судом копії скарги ОСОБА_1 , що було встановлено під час судового розгляду справи та не спростовувалось самим заявником, а тому твердження заявника про відмову державного виконавця у здійсненні перерахунку заборгованості у зв`язку з виявленими під час розгляду справи вищевказаними обставинами, суд вважав помилковими, оскільки до державного виконавця з заявою про перерахунок заборгованості за аліментами ОСОБА_1 не звертався, а тому і не отримував жодної відмови.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

В апеляційній скарзі, поданій до апеляційного суду, ОСОБА_1 посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його скаргу на дії державного виконавця.

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ОСОБИ, ЯКА ПОДАЛА АПЕЛЯЦІЙНУ СКАРГУ

Апеляційна скарга мотивована тим, що неповідомлення державного виконавця про зміну відомостей в порядку пункту 4 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє боржника права на перерахунок розміру заборгованості. Тобто, Закон України «Про виконавче провадження, не позбавляє боржника в цьому випадку права ставити питання про перерахунок розміру аліментів. Також, на думку скаржника, саме подання скарги 14 серпня 2022 року є одночасно повідомленням державної виконавчої служби про зміну відомостей про доходи боржника. А тому за період з 08 червня 2022 року аліменти повинні були нараховуватись виключно з пенсії заявника. Більш того, з додатків до відзиву заявник вперше встановив, що було ще одне порушення в нарахуванні розміру аліментів. Так, у додатку «Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів» заявник встановив, що у липні 2021 року сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 373,38 грн. У тому ж місяці, згідно з розрахунком, боржником сплачені аліменти в розмірі 1 900,00 грн. Тобто, мала місце переплата в розмірі 1 526,62 грн. Проте, у останньому стовбці «сукупний розмір заборгованості» вказана цифра «0».

УЗАГАЛЬНЕННЯ ДОВОДІВ ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ІНШІХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому державний виконавець просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1

ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник Тернівського ВДВС у м. Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд ухвалив, розглядати справу у відсутність сторін, які не з`явились, оскільки відповідно до положень частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з судовим наказом Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №215/4837/21 від 12.08.2021 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягуються щомісячно аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до повноліття дитини.

На підставі даного судового наказу, постановою державного виконавця Тернівського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 18.08.2021 року відкрито виконавче провадження №66549094.

18.08.2021 року державним виконавцем зроблено запит до Пенсійного фонду України щодо отримання боржником ОСОБА_1 пенсійних виплат та зроблено запит до Державної фіскальної служби України про відкриті рахунки в установах банків, про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб.

14.09.2021 року, 27.09.2021 року та 21.12.2021 року державним виконавцем направлялись запити до ГУ ДПС та ДПС для отримання інформації про реальні доходи боржника ОСОБА_1 , оскільки він є фізичною особою-підприємцем, у зв`язку з тим що ним не було подано до відділу державної виконавчої служби декларації про доходи та майно.

21.12.2021 року боржнику ОСОБА_1 направлено виклик на 04.01.2022 року з необхідністю надання декларації про доходи.

04.01.2022 року ОСОБА_1 була надана декларація про доходи.

17.01.2022 року з ГУ ДПС до виконавчої служби надійшла відповідь про те що боржник є фізичною особою-підприємцем та працює із застосуванням спрощеної системи оподаткування (друга група).

Таким чином, з 17.01.2022 року ОСОБА_1 державним виконавцем стала нараховуватись заборгованість за аліментами виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

12.08.2022 року до виконавчої служби надійшли звіти утримань з пенсії боржника ОСОБА_1 , дані з яких були внесені до розрахунку заборгованості.

08.06.2022 року ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність, але державного виконавця про зміну відомостей,зазначених у його декларації про доходи та майно не повідомив, що було встановлено під час розгляду справи та не спростовувалось самим скаржником.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.

МОТИВИ З ЯКИХ ВИХОДИВ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД, ТА ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА

Відповідно до частин 1, 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що неповідомлення державного виконавця про зміну відомостей в порядку пункту 4 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» не позбавляє боржника права на перерахунок розміру заборгованості. Тобто, Закон України «Про виконавче провадження, не позбавляє боржника в цьому випадку права ставити питання про перерахунок розміру аліментів. Також, на думку скаржника, саме подання скарги 14 серпня 2022 року є одночасно повідомленням державної виконавчої служби про зміну відомостей про доходи боржника. А тому за період з 08 червня 2022 року аліменти повинні були нараховуватись виключно з пенсії заявника. Більш того, з додатків до відзиву заявник вперше встановив, що було ще одне порушення в нарахуванні розміру аліментів. Так, у додатку «Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів» заявник встановив, що у липні 2021 року сума аліментів, яка підлягає стягненню становить 373,38 грн. У тому ж місяці, згідно з розрахунком, боржником сплачені аліменти в розмірі 1 900,00 грн. Тобто, мала місце переплата в розмірі 1 526,62 грн. Проте, у останньому стовбці «сукупний розмір заборгованості» вказана цифра «0».

Проте, апеляційний суд не погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині мотивів для відмови в задоволенні скарги.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язків для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби органи державної виконавчої служби дозволяли, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін. Відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням пункту 1 статті 1 Першого протоколу. Відповідно необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення Конвенції.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

За правилами статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилось, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник в цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно зі статтею 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні щодо виявлення рахунків боржника, не менше одного разу на три місяці щодо виявлення нерухомого та рухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

За пунктом 4 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини.

Гарантією прав фізичних та юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Частиною восьмою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 12 листопада 2018 року у справі № 465/926/06 дійшов висновку, що спір про визнання незаконними розрахунків державного виконавця щодо заборгованості зі сплати аліментів може розглядатись в порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця.

Вказаний висновок також відповідає правовій позиції, викладеній в ухвалі Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі № 708/326/18, а також в постановах Верховного Суду від 28 серпня 2019 року у справі № 523/8603/16-ц (провадження № 61-30753св18) та від 01 квітня 2020 року у справі № 401/3734/16-ц (провадження № 61-43759св18).

За таких обставин, колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо передчасності звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на дії державного виконавця, оскільки скаржник вправі самостійно обирати спосіб захисту у разі незгоди з відповідними діями виконавця.

Разом з тим, в даному випадку підставою для відмови в задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині зобов`язання державного виконавця з 08 червня 2022 року здійснювати нарахування щомісячного розміру доходу в загальному порядку, а не відповідно частини 2 статті 195 СК України, є невиконання ОСОБА_1 в порушення пункту 4 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» обов`язку щодо повідомлення виконавця про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника.

Так, згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 08 червня 2022 року до реєстру внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Проте, ані до звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, ані під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ОСОБА_1 не надано відповідну інформацію державному виконавцю в межах виконавчого провадження щодо стягнення з нього аліментів. Зазначене підтверджується самим скаржником. При цьому, безпідставними є посилання в апеляційній скарзі на те, що подання скарги на дії державного виконавця є одночасно й повідомленням державній виконавчій службі про зміну відомостей про доходи боржника.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_1 не повідомив державного виконавця про припинення підприємницької діяльності, правові підстави для визнання неправомірними дії виконавця щодо нарахування щомісячного розміру доходу в порядку частини 2 статті 195 СК України після 08 червня 2022 року, відсутні. В даному випадку, державний виконавець, здійснюючи розрахунок заборгованості за аліментами, які підлягають стягненню в межах виконавчого провадження № 66549094, діяв у визначеному законом порядку та в межах наданих йому повноважень.

Не підлягає задоволенню скарга ОСОБА_1 й в частині визнання неправомірними дії виконавця стосовно неврахування коштів, утриманих з нарахованої боржнику пенсії по інвалідності.

Так, з матеріалів справи випливає, що 12.08.2022 року до виконавчої служби надійшли звіти утримань з пенсії боржника ОСОБА_1 , дані з яких були внесені до розрахунку заборгованості.

Вищезазначене підтверджується наданим Тернівським ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 20 вересня 2022 року (боржник ОСОБА_1 ) у виконавчому провадженні № 66549094.

При цьому, суми утримань з пенсії, про які зазначено в довідці виконавчої служби узгоджуються з сумами, зазначеними в таблиці нарахування пенсії Пенсійним фондом України, поданою ОСОБА_1 до суду першої інстанції разом зі скаргою на дії державного виконавця.

В свою чергу, апеляційний суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги стосовно того, що в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державним виконавцем не враховано за липень 2021 року різницю між сумою аліментів, яка підлягає стягненню, та сумою, сплаченою боржником (стягнутою виконавцем), оскільки зазначені дії державного виконавця не є предметом оскарження за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 та частини 4 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Апеляційний суд доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає зміні в мотивувальній частині з викладенням її у редакції цієї постанови.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про зміну ухвали суду першої інстанції лише в мотивувальній частині, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 грудня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: О.А. Мірута

Я.В. Хейло

Повне судове рішення складено 15 березня 2023 року.

Головуючий О.О. Тимченко