Справа № 699/336/19
Номер провадження № 2/699/43/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Сміян А.В., представника позивача ОСОБА_1 , відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Корсунь-Шевченківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,

УСТАНОВИВ:

До Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява ОСОБА_5 до Моринської сільської ради з участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, яка відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи була передана в провадження судді Свитки С.Л.

У позові ОСОБА_5 просить визнати за ним в порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку кадастровий № 71225886:01:011:0007, площею 2,9884 га, розташовану в с. Сотники Черкаського (раніше Корсунь-Шевченківського) району Черкаської області, яка належала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але спадкових прав не оформив.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що після смерті його батька ОСОБА_6 відкрилася спадщина, у тому числі на земельну ділянку. Померлий залишив заповіт від 07.06.2013, яким усе своє майно заповів своєму сину ОСОБА_5 . Через те, що правовстановлюючий документ втрачений позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Ухвалою від 29.03.2019 у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження.

У подальшому за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Л.П. належним чином завірену копію спадкової справи № 85/2016 від 20.07.2016, заведену після смерті ОСОБА_6 .

Відповідач Моринська сільська рада у зв`язку з реорганізацію припинила своє існування як юридична особа. Ухвалою суду від 29.03.2022 до участі в справі залучено правонаступника її майна, прав та обов`язків Корсунь-Шевченківську міську раду Черкаського району Черкаської області.

Ухвалами суду від 03.06.2022 задоволено заяви третіх осіб про відвід головуючого судді Свитки С.Л. від розгляду даної цивільної справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу вказану справу передано на розгляд судді Літвіновій Г.М., на підставі чого указану справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Оскільки треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті їхнього батька ОСОБА_6 , за клопотанням сторони позивача судом залучено їх до участі у справі у якості співвідповідачів.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у ході розгляду справи як треті особи надавали письмові пояснення, за змістом яких після смерті їх матері ОСОБА_7 саме вони здійснювали догляд за батьком, який сильно хворів, мав проблеми з зором, переніс декілька інсультів, не міг сам себе обслуговувати. З 2005 року ОСОБА_2 проживала разом з батьками, доглядала за ними та будинком, обробляла город. За цей період її власне домоволодіння стало не придатне для проживання. У період за 2-3 місяці перед підписанням заповіту позивач забрав батька до себе. У цей період у батька знову стався інсульт, але після підписання заповіту син вигнав батька зі свого дому, після чого спадкодавець ОСОБА_6 знову почав проживати разом з ОСОБА_2 . Дочки померлого зазначають, що ОСОБА_5 не проживав з батьком протягом останніх тридцяти років, а ОСОБА_2 самостійно доглядала, лікувала батька та займалася його похованням. На думку ОСОБА_2 та ОСОБА_3 рівень обізнаності та стан здоров`я спадкодавця можуть свідчити про те, що він не розумів значення своїх дій. Тому вони мають сумніви щодо наявності вільного волевиявлення покійного батька щодо складання заповіту.

Після залучення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до участі у справі у якості співвідповідачів вони скористалися правом подати до суду відзиви на позов. Зі змісту цих відзивів із зазначених вище підстав відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечували щодо задоволення позову частково, при цьому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки.

Відповіді на відзиви на позов до суду не надходили.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Позивач у підготовче засідання не з`явився. Його представник адвокат Перебийніс С.В. у судовому засіданні позовні вимоги в редакції позову від 14.04.2022 (а.с. 162-164) підтримала та просила задовольнити.

Представник відповідача Корсунь-Шевченківської міської ради до суду не з`явився, проте направив до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи у його відсутність.

Співвідповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснили, що у них наявні сумніви щодо вільного волевиявлення спадкодавця ОСОБА_6 стосовно складеного заповіту на ім`я позивача. Ураховуючи, що саме ОСОБА_2 доглядала батька та батьківський будинок, співвідповідачі вважали справедливим, щоб спірна земельна ділянка перейшла у спадок ОСОБА_2 , а не позивачу.

Представник співвідповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 адвокат Поліщук В.С. на підставі викладеного у відзивах частково заперечував проти задоволення позову, а саме просив визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки.

При цьому ОСОБА_2 не скористалася правом подати зустрічний позов щодо вказаних вимог.

Також під час судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 не подавала окремого позову щодо визнання за нею права власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 27.07.2018 (а.с. 10).

Відповідно до інформації відділу у Корсунь-Шевченківському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 29.11.2018 № 0-23-0.280-558/106-18 за ОСОБА_7 на підставі державного акта серія ЯБ № 178806 від 02.04.2007 було зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим № 71225886:01:011:0007, площею 2,9884 га, розташовану в адміністративних межах Сотницької сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

Розпорядженням районної державної адміністрації від 20.09.2004 № 295 по Сотницькій сільській раді затверджено розмір земельної частки (паю) 2,64 умовних кадастрових гектарів та вартість 10056,34 грн. Проіндексована вартість даної земельної ділянки станом на 01.01.2018 становила 84699,31 грн (а.с. 14, 15).

Село Сотники внаслідок реформи децентралізації в Україні увійшло до складу Моринської об`єднаної територіальної громади, яка існувала на день подачі позову по справі. Однак у подальшому Моринська сільська рада в зв`язку з реорганізацію припинила своє існування як юридична особа. Правонаступником її майна, прав та обов`язків є Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаського району Черкаської області (відповідач по справі).

ОСОБА_7 на день смерті була постійно зареєстрована за адресою: с. Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області.

З довідки Моринської сільської ради від 20.12.2018 № 191 вбачається, що крім ОСОБА_7 у будинку були зареєстровані та проживали її чоловік ОСОБА_6 та син ОСОБА_5 .

Таким чином батько позивача та співвідповідачів ОСОБА_6 , шляхом постійного проживання разом зі своєю дружиною до дня її смерті, на час відкриття спадщини прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7 , проте за життя не оформив своїх спадкових прав.

ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Сотники Корсунь-Шевченківського району Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 06.09.2017 (а.с. 9).

Померлий залишив заповіт від 07.06.2013, посвідчений приватним нотаріусом Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофановою Л.П., яким усе своє майно заповів своєму сину ОСОБА_5 (а.с. 7). Указаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за № 54582610 (а.с. 8). За змістом інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 20.07.2016 № 44514354 на час смерті ОСОБА_6 вище вказаний заповіт був чинним (а.с. 54).

Після смерті ОСОБА_6 у приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Л.П. заведена спадкова справа №85/2016 від 20.07.2016 (а.с. 52, 53). Заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (а.с. 51, 62, 66). Указане також підтверджується листом приватного нотаріуса Митрофанової Л.П. від 22.02.2019 № 68/02-31 (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 06.09.2017 позивач ОСОБА_5 є сином ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 71).

Відповідач ОСОБА_2 є дочкою померлого ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_4 від 12.05.1965 та свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_5 від 17.08.1985 (а.с. 60, 61).

Відповідно до змісту свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 від 28.03.1967 та свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 від 09.08.1986 ОСОБА_3 є дочкою ОСОБА_6 (а.с. 65).

Дізнавшись про заповіт батька ОСОБА_3 оскаржила його дійсність в судовому порядку.

Рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 13.07.2021 по справі № 699/969/19 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової Любові Пантелеймонівни про визнання заповіту недійсним. Указане рішення суду набрало законної сили 16.12.2021, оскільки постановою Черкаського апеляційного суду від 16.12.2021 залишено без змін (а.с. 113-125).

ОСОБА_2 з завою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася 20.07.2016.

За змістом довідки Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 15.04.2019 № 108 ОСОБА_2 проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 в домоволодінні ОСОБА_7 та вели спільне особисте селянське господарство (а.с. 33).

Під час розгляду справи співвідповідач ОСОБА_2 повідомила, що до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем (батьком) не зверталася.

Відповідно до довідки Моринської сільської ради Корсунь-Шевченківського району Черкаської області від 21.02.2018 № 65 ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього в будинку зареєстрований але не проживав його син ОСОБА_5 . На день смерті ОСОБА_6 з ним проживала його дочка ОСОБА_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 57).

ОСОБА_3 з завою про прийняття спадщини після смерті батька звернулася 20.07.2016.

ОСОБА_5 з завою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся 11.04.2018.

Однак відповідно до змісту довідки Сотницької сільської ради від 06.11.2017 № 227 ОСОБА_6 був постійно зареєстрованим та проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Крім нього в будинку на день смерті та по дату видачі довідки був зареєстрований ОСОБА_5 (позивач) (а.с. 56).

Позивач звернувся з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку до нотаріуса.

У постанові приватного нотаріуса Корсунь-Шевченківського районного нотаріального округу Митрофанової М.П. від 22.02.2019 зазначено, що позивач ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6 на земельну ділянку площею 2,9884 га, яка згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 178806 від 02.04.2007 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її чоловік ОСОБА_6 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав на вказану земельну ділянку, але видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку нотаріус не може, оскільки втрачено державний акт на право власності на вказану земельну ділянку (а.с. 11).

При цьому у судовому засіданні було встановлено, що позивач вже отримав свідоцтво про право на спадщину за цим саме заповітом щодо іншої земельної ділянки, яка належала спадкодавцю ОСОБА_6 , про що співвідповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було добре відомо.

Жодна особа, у тому числі співвідповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , не оскаржували в судовому порядку законність висновків нотаріуса щодо своєчасності прийняття позивачем ОСОБА_5 спадщини за заповітом. Суд також не ставить це питання під сумнів, оскільки це буде свідчить про вихід за межі позовних вимог, так як факт своєчасності прийняття позивачем спадщини встановлено у передбаченому законом порядку та уповноваженою на це особою (нотаріусом).

Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або заповітом.

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу, або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування, заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Позивач ставить питання про визнання за ним в порядку спадкування за заповітом права власності на земельну ділянку, яка належала його покійній матері ОСОБА_7 , а потім була успадкована покійним батьком ОСОБА_6 .

Для оформлення спадкових прав в Україні діє система органів нотаріату, які є належними суб`єктами надання послуг з оформлення громадянами спадкових прав.

Як було вказано вище, у встановленому законом порядку уповноважений суб`єкт нотаріус встановив, що позивач спадщину прийняв, що в судовому порядку не оскаржувалося.

Згідно з приписами пунктів 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється на підставі документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивачу ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку виключно з підстави відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оригінал правовстановлюючого документа втрачено, про що у ЗМІ розміщено відповідне оголошення (а.с. 16).

Таким чином, позивачем доведено, що він відповідно до приписів чинного законодавства вступив у спадщину після смерті ОСОБА_5 , який у свою чергу прийняв спадщину після смерті дружини, але не оформив своїх спадкових прав на земельну ділянку площею 2,9884 га, яка згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 178806 від 02.04.2007 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Через відсутність правовстановлюючого документа на спірну земельну ділянку визнання за позивачем права власності на спадкове майно можливе лише у судовому порядку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Додатково слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (ч. 1 ст. 175 ЦПК України).

Згідно з вимогами ст. 178 ЦПК України у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, з посиланням на відповідні докази та норми права.

Керуючись положеннями ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

ОСОБА_2 у строк для подачі відзиву на позов з зустрічною позовною заявою до суду не зверталася, як і не зверталася з окремим позовом щодо цього питання. При цьому чинним законодавством не передбачено право відповідача заявляти позовні вимоги.

З огляду на викладене вимоги співвідповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що зазначені у їхніх відзивах на позов, про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частину спірної земельної ділянки, не можуть бути вирішені судом, оскільки ці вимоги не заявлялися у передбачений законом спосіб, тобто шляхом подання зустрічного позову чи окремої позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 328, 1216-1218, 1268-1270 ЦК України, ст. ст. 10, 81, 200, 264-268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_5 до Корсунь-Шевченківської міської ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 у порядку спадкування за заповітом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,9884 га, кадастровий номер 71225886:01:011:0007, розташовану в адміністративних межах Корсунь-Шевченківськой міської ради Черкаського району Черкаської області, яка на підставі державного акта на право приватної власності на землю від 02.04.2007 серії ЯБ № 178806 належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: Корсунь-Шевченківська міська рада, ; місцезнаходження: вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський, Черкаський район, Черкаська область, 19402, інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 , інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.