Провадження № 2др/201/26/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

(заочне)

27 березня 2023р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Помельнікової Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Шерекіної А.О. від 14.03.2023р. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 15.12.2022р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 21.12.2022р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.№15).

13.03.2023р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ухвалено заочне рішення про задоволення позовних вимог, шлюб між сторонами було розірвано, також з відповідача на користь позивачки було стягнуто судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 992грн.40коп.

Заочне рішення суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2023р. відповідачу 14.03.2023р. направлено поштою, з 17.03.2023р. знаходиться «в точці видачі» (а.с. № 45).

14.03.2023р. від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Шерекіної А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, з посиланням на те, що при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про судові витрати, а сааме витрати позивачки на професійну правничу допомоги. В обґрунтування заяви остання посилалася на те, що в позовній заяві зазначалося про розмір цього виду судових витрат (3 000 грн.), а також про те, що документи, які підтверджують ці витрати, будуть надані протягом 5-ти днів після ухвалення судом рішення. На підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представник позивачки надала: копію договору про надання правової допомоги від 12.12.2022р., копію додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 12.12.2022р., копію акту від 13.03.2023р. між адвокатом та клієнткою про надання та прийняття послуг адвоката, а також копію квитанції від 31.01.2023р. про перерахування адвокату позивачкою 3 000 грн. На підставі вищевикладеного, просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000грн. (а.с. № 46-52).

Копія заяви про ухвалення додаткового рішення була направлена адвокатом на адресу відповідача засобами поштового зв`язку 14.03.2023р., про надходження цієї заяви та можливість подати свої заперечення у строк до 24.03.2023р. також повідомлено судом 15.03.2023р. (а.с. № 53, 54).

Відзиву, заперечень або клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката від відповідача суду направлено не було.

Питання про ухвалення додаткового рішення судом вирішується в судовому засіданні 27.03.2023р. без виклику сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами з огляду на положення ч.4, ч.5 ст. 270 та ч.2 ст. 247 ЦПК України, оскільки виклик сторін для вирішення процесуального питання про ухвалення додаткового рішення суду здійснюється лише у разі необхідності, якої в даній цивільній справі немає, оскільки копія заяви представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Шерекіної А.О. про ухвалення додаткового рішення суду направлена відповідачу поштою 14.03.2023р. (а.с. № 53). Судом відповідач також був повідомлений про надходження цієї заяви до суду, а також про можливість подати свої заперечення у строк до 24.03.2023р. (а.с. № 54), втім від відповідача заперечень або заяви про зменшення розміру судових витрат позивачки на оплату послуг адвоката суду не надійшло.

Відповідно до ч.3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Судом 13.03.2023р. ухвалено заочне рішення (а.с. № 42).

Суд, вивчивши матеріали справи, заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Шерекіної А.О. від 14.03.2023р. про ухвалення додаткового рішення, надані письмові докази таких судових витрат позивачки, вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов,язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов,язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Щодо питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Як зазначає Верховний Суд у постанові від 17.10.2018р. по справі № 01/1894/17, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорар та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України в редакції від 18.03.2003р.).

У постанові Верховного Суду від 11.11.2020р. у справі № 673/1123/15-ц (посилання на постанову Верховного Суду від 02.09.2020р. у справі № 329/766/18), а також у постанові Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19 зроблені висновки, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу незалежно від того чи їх сплачено, чи тільки має бути сплачено.

Суд зазначає, що представником позивачки на підтвердження понесення ОСОБА_1 витрат на правову допомогу до заяви від 14.03.2023р. про ухвалення додаткового рішення суду долучені наступні документи: копію договору про надання правової допомоги від 12.12.2022р., копію додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 12.12.2022р., копію акту від 13.03.2023р. між адвокатом та клієнткою про надання та прийняття послуг адвоката, а також копію квитанції від 31.01.2023р. про перерахування адвокату позивачкою 3 000 грн. (а.с. № 47-52).

В матеріалах справи також наявний ордер адвоката від 12.12.2022р. (а.с. №13) та свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 16.09.2019р. (а.с. №14).

Суд вважає, що вказані документи можна визнати належними доказами на підтвердження понесених позивачкою витрат на професійну правничу допомогу.

Дослідивши зміст наданих доказів на підтвердження витрат ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, суд вважає, що такі судові витрати дійсно було пов`язані саме із розглядом даної справи, а виконана адвокатом робота знайшла своє відображення у матеріалах справи.

Приймаючи до уваги, що обов`язок доведення неспівмірності витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами покладено на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, суд зазначає, що відповідачем будь-яких клопотань про зменшення розміру цього виду судових витрат, заперечень або відзиву, суду не надіслано.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги результати розгляду судом цивільної справи 13.03.2023р., суд зазначає, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3 000 грн. в рахунок компенсації понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 274, 279, 270, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Шерекіної А.О. від 14.03.2023р. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу - 3 000 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.