Провадження №2/359/332/2023
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Журавського В.В.

при секретарі Алфімовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання земельної ділянки особистою приватною власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання земельної ділянки та побудованих будівель спільною сумісною власністю подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаною заявою, якою просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 з кадастровим номером :09:001:1465, а також на побудовані на ній споруди (двоповерховий будинок, сауна, сарай), на час розгляду цивільної справи.

ОСОБА_1 підтримала заяву про забезпечення позову та наполягла на її задоволенні у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення заяви про забезпечення позову з підстав її необґрунтованості.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд дійшов до наступних висновків.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 07 лютого 2014 року також роз`яснив, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії, заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

За правилами ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа (провадження №2/359/332/2023, справа №753/11116/21) за позовом ОСОБА_2 , яким він просить визнати земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :09:001:1465, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Агро», його особистою приватною власністю, а також за зустрічним позовом ОСОБА_1 , яким вона просить визнати земельну ділянку площею 0,0600 га з кадастровим номером :09:001:1465, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Агро», та споруди побудовані на ній, а саме: двоповерховий цегляний будинок, сауну, сарай, спільною сумісною власністю подружжя, а також визнати юридично нікчемною розписку від 16 лютого 2016 року.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З копії державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с.24) року вбачається, що ОСОБА_2 дійсно є власником земельної ділянки площею 0,0600 га з кадастровим номером :09:001:1465, цільове призначення для ведення садівництва, яка розташовується в Київській області, Бориспільський район, Кіровська сільська рада, СТ «Агро».

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За змістом правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц (провадження №61-38692св18) достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Разом з цим, необхідність забезпечення позову у вищевказаний спосіб ОСОБА_1 обґрунтувала тим, що ОСОБА_2 може вчинити дії щодо відчуження спірної земельної ділянки на користь третіх осіб.

Всупереч цьому, подана заява про забезпечення не містить доказів, які б давали підстави вважати обґрунтованим припущення про те, що ОСОБА_2 має намір або здійснює дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна.

Тому, доводи ОСОБА_1 з приводу того, що існує реальна загроза утруднення виконання чи неможливість виконання рішення суду є лише припущенням.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні заяви про забезпечення позову належить відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст.27, ч.1 та ч.2 ст.149, п.2 ч.1 ст.150, п.1 ч.1 ст.152, ч.1 ст.153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня виготовлення повного тексту ухвали.

Дата складення повного тексту ухвали 03 березня 2023 року.

Суддя: В.В. Журавський