КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/8580/23
Провадження № 2/947/1868/23
УХВАЛА

16.03.2023 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта» - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В:

15.03.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта» - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, в якій позивач просить суд: визнати недійсною, як таку що суперечить вимогам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам... складену в м. Одеса та підписану ОСОБА_3 , без відповідних прав та повноважень, додаткову угоду від 29 липня 2021 року до договору № 73/27 про намір укласти угоду від 10 липня 2021 року, укладену нею від імені АГЕНСТВА НЕРУХОМОСТІ АТЛАНТА, яке не зареєстроване в передбаченому законом порядку в Реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, в особі Сіпко Олександра Андрійовича, зі мною - покупцем ОСОБА_1 ; картка фізичної особи платника податків: НОМЕР_1 , та продавцем ОСОБА_4 , картка фізичної особи платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом розподілено судді Калініченко Л.В.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 1 статі 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Частиною 1 статті 23 ЦПК України встановлено, що усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами 2 та 3 цієї статті.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен перевірити належність справ до його юрисдикції та підсудності.

Територіальна юрисдикція (підсудність) визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем обрано територіальну юрисдикцію справи на підставі ч.2 ст. 27 ЦПК України, а саме за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта», яке розташоване в Київському районі міста Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Варненська, 1.

Однак, оглянувши матеріали справи, суддя дійшла до наступного.

У відповідності до ч.16 ст. 28 ЦПК України, позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Статтею 30 ЦПК України передбачено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», увагу суддів звернуто на те виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, судом приймається, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Саме зазначеного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року по справі № 911/2390/18.

Як вбачається з позовних вимог, позивачем оспорюється додаткова угода від 29 липня 2021 року до договору № 73/27 про намір укласти угоду від 10 липня 2021 року, а відтак оспорюється складова частини договору № 73/27 від 10 липня 2021 року.

З поданої до суду копії договору № 73/27 про намір укласти угоду від 10 липня 2021 року вбачається, що предметом договору є узгодження сторін з купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, суддя доходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 стосується спору з приводу нерухомого майна, до територіальної юрисдикції якого підлягають правила встановлені ч.1 ст. 30 ЦПК України, а саме пред`явлення позову за місцезнаходженням нерухомого майна.

Як вбачається, нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1 , яка є предметом договору № 73/27 про намір укласти угоду від 10 липня 2021 року і оспорюваної додаткової угоди до нього, у відповідності до адміністративно територіального поділу міста Одеси відносно до Малиновського району міста Одеси.

На підставі вищевикладеного, суддя вважає, що справа Київському районному суду міста Одеси не підсудна.

Згідно з ч. 1 ст.124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійсненні правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону (ч. 1 ст. 129 Конституції України). Виключно законами України визначаються судоустрій і судочинство.

Порядок здійснення правосуддя регламентується відповідним процесуальним законодавством України.

Згідно з ч. 2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, проте суди розглядають виключно спори, які виникають між учасниками певних правовідносин. Відсутність правовідносин виключає можливість судового захисту.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Заяви № 29458/04 та № 29465/04) від 20 липня 2006 року зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися судом, «встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Зважаючи на вищевикладене, матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта» - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, слід передати за територіальною юрисдикцією до Малиновського районного суду міста Одеси.

Відповідно до ч.3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Згідно ч.2 ст. 32 ЦПК України, справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст. ст. 30, 31, 32, 187, 354 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Передати матеріали цивільної справи №947/8580/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості «Атланта» - ОСОБА_2 , про визнання правочину недійсним, за територіальною юрисдикцією до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Передачу справи на розгляд іншому суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження.

Суддя Калініченко Л. В.