Дата документу 01.05.2023 Справа № 332/4685/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 332/4685/21 Головуючий у 1-й інстанції: Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/807/845/23 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Онищенка Е.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Валька Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2023 року у справі за позовом Комунального підприємства «Водоканал» до ОСОБА_1 , третя особа - Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс», про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року КП «Водоканал» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу по оплаті за централізоване водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що відповідач проживає в квартирі АДРЕСА_1 , користується послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, тому за період з 01 березня 2014 року по 31 серпня 2021 року утворилась заборгованість в сумі 5 634,28 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду в розмірі 2 270 грн.

У липня 2022 року КП «Водоканал» звернувся до суду з уточненим позовом, в якому зазначено, що з урахуванням здійснених ОСОБА_1 платежів за централізоване водопостачання, наразі мається заборгованість лише з оплати за централізоване водовідведення в розмірі 4 454,01 грн., яку просив стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір в сумі 2 270 грн. (а.с. 69).

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2023 року позовні вимоги Комунального підприємства «Водоканал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Водоканал» суму заборгованості за надані послуги з централізованого водовідведення в розмірі 4 454 грн. 01 коп. та судові витрати в сумі 2 270 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, адвокат Валько В.С. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповне з`ясовані обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, щосудом не враховано, що позивач в неналежному стані утримує зовнішні мережі водовідведення, а ОСОБА_1 як споживач комунальних послуг отримує послугу з водовідведення неналежної якості. І КП «Водоканал», і КП «Запоріжремсервіс» неналежним чином виконують свої обов`язки, визначені чинним законодавством України. Отже, відповідно до положень ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" N 1875-IV від 24.06.2004 року споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів, копії ухвали про відкриття апеляційного провадження направлені учасникам справи, отримані останніми, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Від представника КП «Водоканал» - Панаріної А.О. на адресу апеляційного суду надійшов відзив, у якому вона просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін,з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За вимогами п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Водоканал», суд першої інстанції виходив із їх доведеності та обґрунтованості.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач проживає та зареєстрований в квартирі АДРЕСА_1 , та є споживачем послуг водопостачання та водовідведення, що надаються КП «Водоканал» (а.с. 7, 12).

За вказаною адресою КП «Водоканал» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я позивача (а.с. 7).

Відповідно до наданого КП «Водоканал» розрахунку заборгованості за період з 01.03.2014 року по 31.08.2021 року включно заборгованість відповідача за надані позивачем послуги з водопостачання та водовідведення становить 4 454,01 грн. (а.с. 3-6, 7, 40).

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» N 2189-VIII від 09.11.2017 року комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24.06.2004 року, який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року, який введено в дію з 01.05.2019 року, правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

За приписами ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.

Аналогічні положення містяться в ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09 листопада 2017 року.

Обов`язок споживача житлово-комунальних послуг ґрунтується не тільки на договорі, але й на законі, відсутність письмових договірних відносин не є підставою для звільнення від оплати житлово-комунальних послуг.

Споживач зобов`язаний оплатити надані житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Відповідно до ст. 68 ЖК УРСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

КП «Водоканал» визначено виконавцем послуг з централізованого водопостачання та водовідведення на території м. Запоріжжя, яким фактично надані вказані послуги до помешкання відповідача, а тому воно правомірно розраховує на їх оплату споживачем.

Оскільки відповідач користуються послугами КП «Водоканал», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ч. 1 ЦК України).

Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що судом не враховано, що КП «Водоканал», і КП «Запоріжремсервіс» неналежним чином виконують свої обов`язки, визначені чинним законодавством України, що позивач в неналежному стані утримує зовнішні мережі водовідведення, то вказані доводи не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Судом вірно встановлено, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76 - 81 ЦПК України ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати.

Так, згідно Акту технічного обстеження водопроводу в квартирі АДРЕСА_1 від 02.07.2022р., складеного за участі ОСОБА_1 , при відкритті кранів у точках водорозбору стічні води стікають в центральну каналізацію у повному обсязі. Акт підписано ОСОБА_1 без зауважень (а.с. 76-77).

При цьому, згідно листа КП «Запоріжремсервіс» № Р-508 від 07.06.2021р. у липні 2017 року було проведено комісійне обстеження будинку АДРЕСА_2 та встановлено, що інженерні комунікації в під`їзді № НОМЕР_2 , 2 розташовані під підлогою квартир 1-го поверху та в технологічних приямках, доступ для огляду обмежений. Робітниками КП «Запоріжремсервіс» було заплановане обстеження квартири АДРЕСА_3 з метою визначення її технічного стану, але було відмовлено в наданні доступу для огляду квартири (а.с. 50-51).

Висновок суду по суті вирішеного спору є правильним, законним та обґрунтованим, підтверджується матеріалами справи та не спростований відповідачем належним чином, а доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга зводиться до незгоди з рішенням суду першої інстанції, переоцінки доказів, яким була надана належна оцінка судом, і не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, яким у повному обсязі з`ясовані обставини справи, доводи сторін перевірені та їм дана належна оцінка.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Валька Віталія Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 23 січня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 01 травня 2023 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: В.Ю. Бєлка

Е.А. Онищенко