Справа № 127/2-1291/2003
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2023 р.м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Медяної Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність державного виконавця,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною скаргою.

В скарзі зазначено, що постановою №10-560/05р від 26.05.2005 на підставі виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 18655 грн.

Вказаною постановою також було накладено арешт на майно боржника, який на праві власності володіє 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Станом на момент звернення до суду зі скаргою зазначений арешт на квартиру є чинним. На інші 2/3 частки квартири арешт не накладався, оскільки вони належать іншим співвласникам.

Скаржник стверджує, що виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці перебувало на виконанні з 24.05.2005 по 26.04.2011, доки державним виконавцем не було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому виконавчий документ стягувачем на виконання повторно не пред`являвся, строк на таке пред`явлення сплив 26.04.2014. Виконавче провадження, було знищене у зв`язку з закінченням строку його зберігання у архіві.

Скаржник стверджує, що відсутність на виконанні відкритого виконавчого провадження та знищення матеріалів виконавчого провадження за терміном зберігання свідчить про відсутність законних підстав для продовження дії арешту, накладеного на майно боржника. Це порушує його права як власника майна, що стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

У скарзі ОСОБА_1 просить визнати бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні, відкритому постановою №10-560/05р від 26.05.2005, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 по завершенню виконавчого провадження №8359003 після повернення виконавчого документа стягувачу, завершення та знищення виконавчого провадження; скасувати арешт майна, накладений постановою №10-560/05р від 26.05.2005 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №8359003.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16.01.2023 скаргу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Надано суб`єкту, дії якого оскаржуються, строк на подання заперечень на скаргу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.02.2023 витребувано у Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) копію матеріалів виконавчого провадження, відкритого постановою №10-560/05 від 26.05.2005 з виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниця про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 18655 грн., яке перебуває у Холодногірсько-Новобаварському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків).

Скаржник ОСОБА_1 та стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Скаржник ОСОБА_1 надав заяву, в якій просить розгляд скарги провести у його відсутність. Скаргу підтримує, просить задовольнити.

Представник Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в судове засідання не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали цивільної справи №2-1291-03, матеріали скарги, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Староміського районного суду міста Вінниці від 05.06.2003 року по справі № 2-1291/03 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг у розмірі 18655 грн., суму еквівалентну 3500 доларів США.

На виконання рішення суду було видано виконавчий лист.

Постановою №10-560/05р від 26.05.2005 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові було відкрито виконавче провадження з виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1865,50 грн. Вказаною постановою також було накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Відповідно до довідки №2000263 від 18.02.2016, виданої КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить 1/3 частка квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У вказаній довідці також наявні відомості про обтяження/обмеження стосовно об`єкта нерухомого майна, а саме: постановою ВДВС Ленінського району м. Харкова від 26.05.2005 накладено арешт на частку ОСОБА_1 .

Відповідно з витягу з автоматизованої системи виконавчих проваджень від 21.12.2019, виконавче провадження №8359003 з виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці має статус завершеного. 26.04.2011 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансуванння).

Відповідно до листа головного державного виконавця Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Євгена Лисакова від 03.03.2023 №23026-20, згідно відомостей з автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №8359003 з виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці перебувало на виконанні Ленінського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області з 24.05.2005 по 26.04.2011. 26.04.2011 керуючись п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, копія якої разом з виконавчим документом направлено на адресу стягувача. Станом на 03.03.2023 вказаний виконавчий документ на виконання до відділу повторно не пред`являвся. Відповідно до Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Станом на 03.03.2023 матеріали виконавчого провадження №8359003 знищені.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Верховний Суду Постанові від 19.01.2022 року у справі №577/4541/20 зазначив про те, що боржник як сторона виконавчого провадження у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 року у справі №904/51/19,у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі №712/12136/18,у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24.06.2021 року у справі №127/11276/20 від 08.09.2021року, у справі№ 369/3757/20 від 01.12.2021року у справі №201/6486/20.

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною на момент винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу, тобто 26.04.2011) встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями ч.1 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною станом 26.04.2011), державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим

Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено,

своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною станом 26.04.2011), державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня

надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про

відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність

боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з

моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про

примусове виселення боржника - у строк до п`ятнадцяти днів) та

зазначає, що у разі ненадання боржником документального

підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання

цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат,

пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій,

передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець

одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого

провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що

виноситься відповідна постанова.

Статтею ч.2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною станом 26.04.2011) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Виконавче провадження №8359003 з примусового виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці завершено, оскільки виконавцем 26.04.2011 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стягувач перешкоджає провадженню або не здійснює авансуванння).

Таким чином, враховуючи те, що арешт, накладений на майно ОСОБА_1 не був знятий при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», суд дійшов висновку про те, що мала місце бездіяльність державного виконавця, а тому вимога скарги в частині визнання бездіяльності державного виконавця підлягає задоволенню.

Щодо вимоги скарги про зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 41 Конституції України право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Європейський суд з прав людини зазначив, що втручання в право на мирне володіння майном повинне здійснюватися з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

За змістом ст. 317 ЦК України права власності - це право володіння, користування і розпорядження майном.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

На підставі ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до приписів ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Судом встановлено, що виконавче провадження №8359003 з примусового виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці завершено 26.04.2011.

Всі матеріали виконавчого провадження №8359003 з примусового виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005 Староміським районним судом м. Вінниці знищені за закінченням строку зберігання. Відсутні будь-які документально підтверджені відомості про те, що органами державної виконавчої служби проводились виконавчі дії з примусового виконання виконавчого листа №2-1291 виданого 14.03.2005.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що була чинною станом 26.04.2011), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в

такі строки посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у

справах про адміністративні правопорушення та постанови органів

(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про

адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не

передбачено законом.

Таким чином, строк для повторного пред`явлення виконавчого документа на виконання спливав 26.04.2012.

Виконавчий лист повторно до виконання не пред`являвся.

В матеріалах справи №2-1291/03 відсутні відомості про те, що стягувач зверталась до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа на виконання.

Вказане свідчить про те, що на момент розгляду справи підстава для накладення арешту відпала. Доказів на спростування цього суду надано не було.

Станом на день розгляду справи арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не знято, чим порушується право скаржника користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. З урахуванням неможливості скасування арешту в позасудовому порядку, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог скарги.

Згідно ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення.

Таким чином, вимога скаржника ОСОБА_1 про зняття арешту підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешт майна, накладений постановою №10-560/05р від 26.05.2005 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові про накладення арешту на все майно ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у межах виконавчого провадження №8359003.

Керуючись ст. 2, 6, 11, 22, 47, 50, 59 Закону України «Про виконавче провадження» 606-XIV в редакції від 08.03.2011, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 447-452 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач ОСОБА_2 , заінтересована особа Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на бездіяльність державного виконавця задовольнити.

Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №8359003, відкритому постановою №10-560/05р від 26.05.2005, що полягає у не знятті арешту з майна боржника ОСОБА_1 після завершення виконавчого провадження, та повернення виконавчого документа стягувачу.

Зобов`язати Холодногірсько-Новобаварський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) скасувати арешт, накладений постановою №10-560/05р від 26.05.2005 державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції у м. Харкові Лахно О.В. на все майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 в межах виконавчого провадження 8359003.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: