Справа № 473/4057/23
РІШЕННЯ

іменем України

"28" серпня 2023 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

в серпні 2023 року заявниця ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

В обґрунтування вказаної заяви заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 (двоюрідна тітка заявниці). Починаючи з січня 2017 року та до смерті останньої, вони проживали однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , разом вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Після смерті ОСОБА_2 саме ОСОБА_1 займалася її похованням.

З метою оформлення спадкових прав заявниця звернулася до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Миколаївської області, проте нотаріусом було відмовлено у вчиненні відповідної дії з огляду на відсутність доказів щодо родинних чи інших відносин зі спадкодавицею.

Посилаючись на викладене, з огляду на положення ст. 1264 ЦК України, заявниця просила встановити факт проживання зі спадкодавицею з 01 січня 2017 року до часу відкриття спадщини.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Бінько М.А. не з`явилися, остання надала заяву про розгляд справи за їх відсутності, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, просила задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечував.

Заслухавши показання свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, п.п.1,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів.

Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним.

Зокрема, згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі постанова) якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до п. 21 постанови при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги може належати жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі ст.1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В пункті 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 №5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області померла ОСОБА_2 (а.с.3). Після її смерті відрилася спадщина, до складу якої ввійшла квартира АДРЕСА_2 . (а.с.3, 6-8).

ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , в Першій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області на підставі її заяви 11.08.2022 заведено спадкову справу №111/2022 (а.с.15, 40, 47).

Проте, заявниця позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, оскільки факт її спільного проживання зі спадкодавицею однією сім`єю не менш як п`яти років до часу відкриття спадщини не підтверджений у передбаченому законом порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно із ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.76,77,79,80,81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Так, факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 повністю знайшов своє підтвердження в судовому засіданні відповідно до письмових доказів, що містяться в матеріалах справи (а.с.12,13, 33,34,37), показань свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які були допитані в судовому засіданні від 21.08.2023 та підтвердили викладені заявницею обставини.

При цьому, судом не встановлено інших осіб, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , мають право на її обов`язкову частку, заявили будь-які вимоги щодо спадкового майна та мають вищий пріоритет на спадкування (є спадкоємцями 1-3 черг). Заповіти від імені ОСОБА_2 не посвідчувались (а.с.47).

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини, зважаючи на те, що закон не передбачає іншого порядку встановлення обумовленого в заяві факту та від нього залежить реалізація заявницею свого майнового права, заява підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вознесенська міська рада Миколаївської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки села Новогригорівка Вознесенського району Миколаївської області, разом з ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Вознесенську Миколаївської області, однією сім`єю з 01 січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.В.Лузан