ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7613/23 Справа № 611/434/20 Суддя у 1-й інстанції - Озерянська Ж. М. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року та на додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Барвінківська міська рада Харківської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про зобов`язання вчинити певні дії (суддя першої інстанції Озерянська Ж.М.),

В С Т А Н О В И В:

11 червня 2020 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Барвінківська міська рада Харківської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про зобов`язання вчинити певні дії, в якому просила зобов`язати ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 припинити дії, що створюють загрозу майну ОСОБА_2 та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом: приведення даху будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 у попередній стан для забезпечення належного водовідведення та гідроізоляції; демонтажу добудови складського приміщення орієнтовним розміром 4.0 м. * 13.0 м. (частково з цегли та полегшених металевих конструкцій) та добудови складського приміщення розміром 6.0 м. * 8.0 м. (з полегшених металевих конструкцій по металевому каркасу) до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , Барвінківська міська рада Харківської області, Державна інспекція архітектури та містобудування України про зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 , припинити дії, що створюють загрозу майну ОСОБА_2 та відновити становище, яке існувало до порушення шляхом: приведення даху будівлі магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 у попередній стан для забезпечення належного водовідведення та гідроізоляції; демонтажу добудови складського приміщення орієнтовним розміром 4.0 м. * 13.0 м. (частково з цегли та полегшених металевих конструкцій) та добудови складського приміщення розміром 6.0 м. * 8.0 м. (з полегшених металевих конструкцій по металевому каркасу) до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.

Додатковим рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , понесені нею витрати на проведення будівельно -технічної експертизи у розмірі 3 516 грн. 00 коп. та вартості послуг технічного обстеження будівель у розмірі 4 050 грн. 00 коп., а всього стягнуто 7 566 грн. 00 коп.

Із вказаними рішеннями суду не погодився ОСОБА_1 , та через свого представника ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, вказує, що вони ухвалені без врахування всіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права.

В обґрунтування доводів скарги зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази попереднього стану квартири, а також належні та допустимі докази, які б підтверджували погіршення технічного стану квартири, та встановлювали причини такого погіршення.

Вказує, що державним органом нагляду та контролю у сфері будівництва не встановлено порушення ОСОБА_1 відповіданих будівельних норм і правил, які б негативно впливали на інши об`єкти, у тому числі призводили до порушення прав інших осіб.

Наголошує на тому, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що діями відповідача порушені цивільні права позивачки, зокрема пов`язані із погіршенням стану її квартири.

Зазначає, що у справі відсутній предмет спору, оскільки об`єкт нерухомого майна по АДРЕСА_1 знищено артилерійським обстрілом збройними формуваннями російської федерації.

ОСОБА_5 просила рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Від представника Державної інспекції Архітектури та містобудування України Топал Т.Ю. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що шляхом перевірки відомостей в Реєстрі будівельної діяльності щодо об`єкта "Реконструкція нежитлової будівлі магазину літ. «А-1» з прибудовами за адресою: АДРЕСА_2 " виявлено, декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області за номером ХК30, на підставі рішення Східного апеляційного суду Харківської області від 14.12.2020 по справі №922/2087/20.

ОСОБА_6 просила розглядати справу, з урахуванням пояснень ДІАМ.

Від представника ОСОБА_2 ОСОБА_7 , надійшов відзив на апеляційну скаргу, вважає, що судом першої інстанції на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи ухвалив законні та обґрунтовані рішення. Доводи скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, який в достатньо повному обсязі з`ясував обставини справи.

ОСОБА_7 просив оскаржувані рішення залишити без змін.

Від ОСОБА_8 надійшов відзив на апеляційну скаргу, проте доказів направлення іншим учасникам справи надано не було, а тому суд даний відзив при апеляційному перегляді не враховує.

У судовому засіданні ОСОБА_1 доводи своєї апеляційної скарги підтримав та просив її задовольнити.

У судовому засіданні ОСОБА_2 ОСОБА_7 доводи апеляційної скарги не визнали та просили залишити в силі рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_3 у судовому засіданні апеляційну скаргу не визнав та просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Третя особа ОСОБА_4 до судового засіданні не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч .1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 (Т.1 а.с.28). Право власності на зазначену квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності(Т.1 а.с.29).

На підставі звернення ОСОБА_2 комісією у складі начальника відділу з питань благоустрою та розвитку інфраструктури житлово-комунального господарства Недвиги В.О., начальника відділу з питань економічного розвитку, містобудування та архітектури, адміністративних послуг та цивільного захисту населення Даньшиної І.В., т.в.о. директора БКП «Благоустрій» ОСОБА_9 , помічника лікаря епідеміолога районного відділу ГУДПСС в Харківській області Харлинської Н.А., дільничого офіцеру поліції Барвінківського ВП Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області Жудіної Є.Ю., спеціаліста 1 категорії з юридичних питань та регуляторної політики відділу земельних відносин, соціальних питань та регуляторної політики Коваленко Ю.А. та провідного інспектора Барвінківського РСГУДСНС України в Харківській області Семенова М.В. складено акт обстеження квартири АДРЕСА_3 щодо наявності водовідведення з покрівлі прибудови і магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та розміщення дим вентиляційної труби даного магазину від 09 грудня 2019 року.

Згідно вищевказаного акту встановлено, що 2-кімнатна квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_2 , та знаходиться на 2 поверсі будинку АДРЕСА_1 зовнішня стіна якого примикає до прибудови допоміжних приміщень магазину. При зовнішньому огляді встановлено, що власниками магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » перебудований дах магазину та прибудови. М`яка покрівля була замінена односкатною з нахилом та безпосереднім примиканням до зовнішньої стіни житлового будинку без облаштування водовідведення. Стікання атмосферних опадів під будинок та накопичення вологи привело до появи в квартирі цвілі на речах та меблі, а шпалери відклеїлись від полу до половини даної зовнішньої стіни житлового будинку та сприяє руйнуванню стіни фундаменту. До прибудови допоміжних приміщень магазину також прибудована одноповерхова тимчасова споруда, яка використовується як складське приміщення та виготовлена з полегшених конструкцій. Зазначена споруда розмішена на земельній ділянці кадастровий номер :00:004:0064, загальною площею 0,2363 га. паспорт прив`язки тимчасової споруди відсутній. Покриття магазину, прибудови та тимчасової споруди не обладнано внутрішнім чи зовнішнім водостоком, що не відповідає вимогам ДБН В2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд»(Т.1а.с.6-7).

У відповідності до договору дарування від 12 жовтня 2004 року ОСОБА_1 є власником 1/2 частки магазину, загальною площею 678,9 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.131-133).

Земельна ділянка на якій знаходиться зазначений магазин на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку кадастровий номер :00:004:0064 належить ОСОБА_1 (а.с.134).

Актом №31-А від 31 січня 2020 року складеним за результатом проведення планового(позапланового) заходу державного нагляду(контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності встановлено, що будівля магазину за адресою : АДРЕСА_1 не відповідає представленому технічному паспорту, до будівлі добудовано складські приміщення орієнтовним розміром 4.0 м. * 13.0 м. (частково з цегли та полегшених металевих конструкцій) та складські приміщення розміром 6.0 м. * 8.0 м. (з полегшених металевих конструкцій по металевому каркасу) без дозвільного документу на право виконання будівельних робіт(Т.1 а.с.34-41)

Приписом №31-Пр від 31 січня 2020 року встановленим Департаментом Державної архітектурно-будівельної інспекції у Харківській області визначено зупинити виконання будівельних робіт з реконструкції будівлі магазину за адресою АДРЕСА_1 та привести об`єкт у відповідність до вимог законодавства, будівельних норм, стандартів і правил шляхом отримання відповідної дозвільної документації або повернення будівлі магазину в попередній стан відповідно до технічного паспорту від 26 листопада 2002 року(Т.1а.с.10).

У відповідності до постанови Східного апеляційного господарського суду від 14 грудня 2020 року по господарській справі №922/2087/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_4 до Барвінківського Виконавчого комітету міської ради Харківської області, 3-я особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Барвінківська міська рада Харківської області, 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна архітектурно-будівельна інспекція України, про визнання права власності - визнано за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 право власності на нежитлову прибудову літ. "а2" площею 33,8 м кв., нежитлову прибудову літ. "аЗ" площею 23,0 м кв., нежитлову прибудову літ. "а5" площею 46,1 м кв., нежитлову прибудову літ. "а6" площею 17,4 м кв. до магазину під літ. "А-1", розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.155-163).

На підставі звернення ОСОБА_2 . Товариством з обмеженою відповідальністю «Антипюр2007» було виконано звіт про проведення технічного обстеження об`єкта «Житлового будинку з прибудованим магазином зі складом і іншими прибудовами за адресою: АДРЕСА_1 щодо дотримання вимог Державних будівельних норм від 12 квітня 2021 року(Т.1 а.с.185-200).

У відповідності до зазначеного звіту встановлено, що житловий будинок з прибудованим магазином збудований у 1992 році, а прибудова складу у 2018 році. У відповідності до результатів технічного обстеження встановлено, що покрівля магазину з прибудовами має ухил до житлового будинку, що спричиняє утворення в зимовий період так званого «снігового мішка» і призводить до замокання стіни житлового будинку.

Висновком експерта судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/121-21/20371-БТ від 25 серпня 2022 року встановлено, що: прибудова магазину(в тому числі покрівля), розташованого за адресою АДРЕСА_1 зовнішня стіна якого примикає до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , не відповідає вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покрівля будівель і споруд»; покрівля прибудови магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 зовнішня стіна якого примикає до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , має нахил до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_4 та безпосереднє примикання до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_3 , нахил та безпосереднє примикання до зовнішньої стіни квартири АДРЕСА_4 може призводити до замокання стіни квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 ; замокання стіни квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_2 , може являтись наслідком нахилу та безпосереднім примиканням до зовнішньої стіни даної квартири покрівлі прибудови магазину, розташованого за адресою АДРЕСА_1 (Т.2 а.с.21-27).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивачка ґрунтуються на підставі чинного законодавства, оскільки судом встановлено недотримання ОСОБА_1 Державних будівельних норм при зведенні складського приміщення орієнтовним розміром 4.0 м. * 13.0 м. та добудови складського приміщення розміром 6.0 м. * 8.0 м., а саме порушенням п.7.7.3 та п.7.7.4 ДБН В2.6-220:2017, що в свою чергу призводить до порушення законних прав позивачки на безпечне користування своїм майном.

Апеляційний суд погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Нормами статті 41 Конституції України, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 293 ЦК України передбачено право особи на повагу до житла і приватного життя, на безпечне для життя і здоров`я довкілля. Діяльність фізичної та юридичної особи, яка порушує ці права особи, є незаконною і може бути припинена за рішенням суду.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає право людини до приватного і сімейного життя, житла і кореспонденції. З урахуванням загальних принципів, передбачених практикою ЄСПЛ, слід зауважити, якщо в Конвенції прямо не визнається право на здорове та спокійне середовище для життя, то у випадках, коли людина безпосередньо і серйозно стурбована незручностями, спричиненими іншими особами (поведінка сусідів, функціонування промислових об`єктів тощо), може виникнути питання щодо порушення статті 8 Конвенції. Порушення права на повагу до житла не обмежується конкретними фізичними порушення, такими як несанкціоноване проникнення в будинок особи, а також включає такі посягання, які не є конкретними чи фізичними, наприклад, шум, запахи або інші форми втручання. Серйозне порушення може призвести до порушення права людини на повагу до житла, якщо це заважає користуватися зручностями свого житла. Такі порушення слід розглядати не лише в аспекті права особи на матеріальний об`єкт/простір, але і як право на отримання задоволення від користування таким об`єктом. З метою оцінки факту порушення права особи на повагу до житла слід визначити чи досягнули незручності того мінімального рівня, необхідного для встановлення для втручання у права особи на повагу до житла та приватного життя. Оцінка цього мінімуму є відносною і залежить від всіх обставин справи, таких як інтенсивність та тривалість незручностей, їх фізичні чи психічні наслідки.

Відповідно до статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушувати права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені положеннями цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

За положеннями статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав можуть бути: припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадкам.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17 лютого 2021 року у справі № 598/1708/18 провадження № 61-1529св19.

Згідно з частиною першою статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, згідно з вимогами статей 38, 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і статті 376 ЦК України орган державного архітектурно-будівельного контролю за наявності обставин, передбачених абзацом 1 частини першої статті 38 цього Закону (у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою), уповноважений та зобов`язаний видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта особі, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу на звернення до суду на підставі частини першої статті 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» у зв`язку з його невиконанням.

Подібна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 826/12372/17 (провадження 11-1069аппа18), від 04 березня 2020 року у справі№ 822/1278/16.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Приписами частин 1-4 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує.

Відповідно до п.1 Державних будівельних норм Покриття будівель і споруд ДБН В.2.6-220:2017, ці будівельні норми поширюються на проектування покриття будинків і споруд виробничого та невиробничого призначення і встановлюють вимоги до конструктивного складу покриттів, покрівель до вентиляції суміщених і горищних дахів, водовідведення та до розміщення на покрівлях обладнання. Ці будівельні норми встановлюють вимоги до безпечності об`єкта нормування щодо життя та здоров`я людей, збереження майна та охорони навколишнього природного середовища.

Згідно із п.3.1. ДБН В.2.6-220:2017, покриття - це верхня огороджувальна конструкція будинку і споруди для захисту приміщення від зовнішніх кліматичних факторів і впливів. Згідно із п.5.3.7 ДБН В2.6-220:2017, дощова вода повинна відводитись з поверхні через воронки і водовідні лотки.

Відповідно до п.7.7.3 ДБН В2.6-220:2017, у примиканнях картин до стін висота загину листа для зведення його в штрабу має бути не менше 250 мм..

Згідно п.7.7.4 ДБН В2.6-220:2017 покрівлі з профільованих листів слід передбачати на ухилах не менше 11 градусів.

З матеріалів справи вбачається, висновок експерта судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-19/121-21/20371-БТ від 25.08.2022 року складений Харківським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, з якого вбачається, що замокання стіни квартири АДРЕСА_3 яка належить ОСОБА_2 може, являтись наслідком нахилу та прибудови магзину, розташованого за адресою; АДРЕСА_1 . Це може призвести до появи вологи та плісняви в ній, та може сприяти руйнюванню стін будинку.

Також даним висновком експерта встановлено, що прибудова магазину була побудована з порущенням ДБН, а саме зовнішня стіна магазину, яка примикає до зовнішньої стни квартири позивачки не відповідає вимогам ДБН В.2.6-220:2017 «Покриття будівель і споруд» та покрівля прибудови магазину також була побудована з порушенням ДБН.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення було в повній мірі досліджено надані учасниками справи докази, та висновк експерта, що має важливе значення для правильного вирішення спору.

На спростування доказів того, що відповідачем було побудовано дане приміщення без порушення норм ДБН надано не було.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи представника відповідача, що відсутні докази попереднього стану кваритри позивачки апеляційний суд не приймає з огляду на те, що висновком експерта зазначено, що у зв`язку із порушенням будівельних норм можлива поява вологи та плісняви, тобто у даному випадку є причинно наслідковий зв`язок між порушеням будівльних норм та нанесення шкоди квартирі позивачки.

Також апеляційний суд не приймає доводи представника відповідача, що на даний час прибудова магазину знищена у наслідок бойових дій, оскільки з наданих до апеляційної скарги фото вбачається, що прибудова магазина вцілила, а тому відсутні підстави вважати, що не існує предмету спору.

Враховуючи виклаедене, апеляцінйий суд дійшов висновку, що судом першої інстанції було ухвалено рішення із дотриманням норм процесуального та матеріального права, надано належні оцінку обставинам справи, а тому суд вважає, що відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення.

Також не підлягає скасуванню додаткове рішення суду, оскільки цим рішенням було стягнуто на користь позивачки витрати на проведення експертизи, що прямо передбачено при ухваленні рішення про задоволення позовних вимог.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін

Керуючись ст.ст. 259, 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 травня 2023 року та додаткове рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 14 грудня 2023 року.

Суддя-доповідач О. В. Халаджи