Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/5653/22
Провадження № 2/279/167/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2023 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі судді Шульги О.М., з секретарем Райвахівською Л.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Коростені в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/5653/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначив, що 01.04.2021 року дав в борг 10800 доларів США ОСОБА_2 по курсу НБУ 28,2 грн., про що свідчить письмова розписка від 01.04.2021 року.

Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти до 30.04.2021 року.

Станом на 11.11.2022 року офіційний курс гривні до долара США становить 36,5686 грн. Тому заборгованість ОСОБА_2 станом на 11.11.2022 року становить 394940,88 гривень.

Факт передачі коштів можуть підтвердити свідки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Станом на день подачі позовної заяви ОСОБА_2 не віддав борг, чим порушив виконання свого зобов`язання.

На звернення з проханням повернути гроші, відповідач жодним чином не реагує, чим ухиляється від вирішення спору, про що свідчить направлена вимога про повернення боргу за розпискою, на яку жодним чином відповідач не відреагував.

У зв`язку з простроченням відповідачем терміну виконання зобов`язання, а також уникнення мирного вирішення спору, позивач вимушений звернутись до суду з відповідним позовом.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу, що становить 394940,88 гривень. Одночасно просить стягнути судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору .

03.01.2023 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову.

Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем проживання відповідача. Одночасно про розгляд справи в спрощеному провадженні повідомлялось шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду.

У встановлений строк відзив на позов та будь які клопотання, пов`язані з розглядом справи не надійшли.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 01.04.2021 року надав позивачу розписку про отримання в борг 10800 доларів США, які зобов`язався повернути до 30.04.2021 року.

У вказаний в розписці строк відповідач повну суму отриманої позики не повернув.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або такої ж кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

У частині першій статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Верховний Суд України у постановах від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 11 листопада 2015 року у справі №6-1967цс15 виклав правовий висновок, відповідно до якого за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, проте сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України;

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1ст.1049ЦК України), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству.

Належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у тій валюті, яка визначена договором, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

За договором позики сторони визначили суму позики у доларах США. Відтак стягнення заборгованості у тій самій валюті, яка визначена сторонами відповідає як умовам договору так і вимогам законодавства, яке регулює питання, що стосуються договорів позики та кредитних договорів.

Враховуючи, що умовами договору чітко передбачено надання грошей в позику в іноземній валюті, а саме в доларах США, тому стягненню з відповідача підлягає саме 10800 доларів США.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц , фактичні обставини у якій є подібними до фактичних обставин у цій справі.

Так, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму позики у валюті, що було передбачено у договорі позики, а не її гривневого еквіваленту .

Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню на підставі ст.141 ЦПК України.

З квитанції № 9287-4329-4492-2986 від 14.11.2022 року слідує про сплату позивачем судового збору в сумі 3949 гривень 40 копійок. Вказані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до наведеної норми закону.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 274, 279, 354, 355 ЦПК України, ст. 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 1.04.2021 року в розмірі 10800 доларів США .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3949 гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня його вручення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони та учасники:

Позивач ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: О.М.Шульга