ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2023 року м.Суми

Справа №577/80/22

Номер провадження 22-ц/816/170/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Ткачук С. С. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

сторони:

позивач Державне агентство інфраструктурних проектів України,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенка Юрія Миколайовича на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2022 року в складі судді Гетьмана В.В., постановленого в м. Суми, повний текст судового рішення виготовлено 02 червня 2022 року,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь безпідставно отримані грошові кошти у сумі 2339 грн. 45 коп.

Свої доводи мотивував тим, що ОСОБА_1 з 02.03.2021 року перебувала з ним в трудових відносинах та займала посаду державної служби завідувача сектору бухгалтерського обліку та звітності - головного бухгалтера. Вказує, що трудові відносини з відповідачкою припинено 13.09.2021 року. При цьому в період роботи відповідач будучи головним бухгалтером і самостійно проводячи собі відповідні нарахування, розрахувала собі середню заробітну плату з 1 календарний день 619,28 грн, а не 372,88 грн., що призвело до невірного обрахування їй відпусток, а також компенсації невикористаної відпустки при звільненні на суму 4618 грн. 33 коп. які були відповідачкою безпідставно отримані, а тому підлягають поверненню через її недобросовісність. При цьому відповідачкою було повернуто 16.11.2021 року грошові кошти лише в сумі 1608,92 коп.

Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 , 2339 (дві тисячі триста тридцять дев`ять) 45 коп. безпідставно отриманих коштів та 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. судового збору.
Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти, які були сплачені ОСОБА_1 , внаслідок рахункової помилки є безпідставно набутими, а тому в силу ст.ст. 1212, 1213 ЦК України мають бути повернуті Державному агентству інфраструктурних проектів України.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Кондратенко Юрій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким закрити провадження по справі.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції неправильно визначився з підсудністю даного спору. Вказує, що спір між сторонами є публічно правовим, оскільки витікає із відносин державної служби і не підлягає розгляду в порядку цивільного процесу. Крім того, відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, а тому провадження підлягає зупиненню, проте судом зупинено не було. Також її не було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Зазначає, що судом не було належним чином досліджено питання поважності причин пропуску відповідачем строку на подання заяви про перегляд заочного рішення. Вказує, що наданий позивачем розрахунок заявлених до стягнення грошових сум є помилковим.

Від відповідача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти апеляційної скарги та зазначає, що ОСОБА_1 будучи головним бухгалтером і самостійно проводячи собі відповідні нарахування, розрахувала собі заробітну плату за 1 календарний день 619,28 грн., а не 372,88 грн., що в свою чергу потягнуло за собою невірний розрахунок відпусток, які надавалися пізніше, а також компенсації невикористаної відпустки при звільненні. Про даний факт стало відомо лише після звільнення відповідача. Відповідачем було частково повернуто грошові кошти позивачу. Крім того, даний спір є цивільно правовим, оскільки виник щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів, які отримані недобросовісним набувачем в результаті здійснення рахункової помилки. Крім того, на час пред`явлення даного позову відповідач не перебувала на державній службі.

Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 призначено з 02.03.2021 р. на посаду завідувача Сектору бухгалтерського обліку та звітності Головного бухгалтера на період дії карантину та до дня визначення переможця конкурсу, встановлено посадовий оклад згідно зі штатним розписом і підписано контракт (а.с.9, 16-18).
Наказом Голови Державного агентства інфраструктурних проектів України від 08.04.2021 р. №25-в надано відповідачці додаткову оплачувану відпустку на період оглядових лекцій, складання заліків та екзаменів, як студентці заочно/дистанційної форми навчання 2 курсу Центру дистанційного навчання Конотопська філія ПАТ Вищий навчальний заклад МАУП, строком на 14 календарних днів з 12.047.2021 р. по 25.04.2021 р. із збереженням середньої заробітної плати (а.с.13).
21.05.2021 р. наказом Голови Державного агентства інфраструктурних проектів України №38-в надано ОСОБА_1 частину щорічної основної оплачуваної відпустки за період роботи з 02.03.2021 по 01.06.2021, пропорційно відпрацьованому часу, тривалістю 3 календарні дні з 02.06.2021 по 04.06.2021 р. (а.с.14);
Наказом т.в.о. Голови Державного агентства інфраструктурних проектів України №50-в від 25.06.2021 р. перенесено ОСОБА_1 частину щорічної основної оплачуваної відпустки, тривалістю 1 календарний день, пропорційно відпрацьованому часу, за період роботи з 02.03.2021 по 01.06.2021 на 29.06.2021 (а.с.15).
Згідно наказу т.в.о. Голови Державного агентства інфраструктурних проектів України №109-к від 14.07.2021 р. ОСОБА_1 звільнено з 09.07.2021 від роботи за посадою завідувача Сектору бухгалтерського обліку та звітності Головного бухгалтера, у зв`язку з прийняттям на військову службу за контрактом до в/ч НОМЕР_1 , із збереженням місця роботи, займаної посади і середньої заробітної плати до призначення на посаду державної служби, яку займає особа, переможця за результатами конкурсу, але не більше дев`яти місяців з дня набрання чинності Закону України від 23.02.2021 р. №1258-ІХ Про внесення змін до деяких законів України щодо відновлення проведення конкурсів на зайняття посад державної служби та інших питань державної служби (а.с.10);
Згідно наказу т.в.о. Голови Державного агентства інфраструктурних проектів України №129-к від 13.09.2021 р. звільнено ОСОБА_1 13.09.2021 із займаної посади у зв`язку із закінченням строку дії контракту про проходження державної служби на період карантину, установленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби КОВИД 19, спричиненої коронавірусом від 01.03.2021 (із змінами), відповідно до ч.1 ст.85 Закону України Про державну службу (а.с.11).
Відповідно до ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.

Статтею 125 цього Основного закону України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів. Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій.
Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори

з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (у п. 2 ч. 1 статті 19 КАС України).

Пункт 2 частини першої статті 4 КАС України, визначає публічно-правовий спір як спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;
З огляду на викладене колегія суддів зазначає, що справою адміністративної юрисдикції публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.
За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Частиною 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
З огляду на викладене, критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі №361/2562/16-а.
З матеріалів цивільної справи вбачається, що фактично позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тими обставинами, що відповідач безпідставно отримала завищений розмір заробітної плати у вигляді оплати відпусток та компенсації невикористаної відпустки при звільненні, що трапилося саме в результаті недобросовісності відповідачки та рахункової помилки здійсненої нею під час виконання нею своїх службових/посадових обов`язків. Тобто, фактично позовні вимоги позивача зводяться до стягнення з відповідачки безпідставно отриманої нею заробітної плати, виплаченої під час проходження нею державної служби, та випливає із трудових правовідносин.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у випадку зобов`язання особи, повернути державному органу безпідставно отримані грошові кошти, які в період перебування на посаді державної/публічної служби ця особа отримала внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків в якості заробітної плати за рахунок цього органу, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення розміру отриманих коштів, а й оцінки правомірності їх отримання такою особою, а також правомірність її дій під час проходження державної служби, які можуть завдавати шкоду тому органу де працює зазначена особа.
Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, обставини проходження ним державної (публічної служби) оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що вказаний спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такий, що пов`язаний з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до безпідставного отримання нею грошових коштів та завдання шкоди державному органу, навіть якщо подання відповідного позову про стягнення такої грошової суми відбувається після її звільнення з державної служби.
Схожі за змістом правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду в постанові від 05.12.2018 року по справі 818/1688/16, яка відступила від правових висновків викладених у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 755/2258/17.
Колегія суддів зауважує, про обраний державною установою неналежного способу захисту як стягнення безпідставно набутих грошових сум на підставі 1212 ЦК України, який не можна вважати як самостійною майновою вимогою відшкодування завданої державній установі майнової шкоди.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що спірні правовідносини заявлені Державним агентством інфраструктурних проектів України до ОСОБА_1 предметно відносяться до юрисдикції цивільного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Враховуючи вищевикладене, через порушення судом першої інстанції правил юрисдикції, на підставі ч. 2 ст. 377 ЦПК України, заочне рішення суду першої інстанції, підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 377, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Кондратенка Юрія Миколайовича задовольнити.

Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 02 червня 2022 року скасувати.
Провадження у справі за позовом Державного агентства інфраструктурних проектів України до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих коштів закрити.

Роз`яснити Державному агентству інфраструктурних проектів України про його право протягом 10 днів з дня отримання даної постанови звернутися до Сумського апеляційного суду із заявою про направлення справи до Сумського окружного адміністративного суду.
Стягнути з Державного агентства інфраструктурних проектів України на користь держави судові витрати у вигляді судового збору за апеляційний розгляд справи в сумі 3405 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - С. С. Ткачук

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко