Номер провадження: 22-ц/813/671/23
Справа № 501/2109/20
Головуючий у першій інстанції Боярський О. О.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Комлевої О.С.,

Цюри Т.В.,

за участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Боярського О.О.,

встановив:

03.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якому просив суд:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 вартістю 1 500,00 доларів США, або 40 080,00 грн. Водночас припинити право власності відповідача ОСОБА_2 на 1/4 частку вказаної квартири;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину кв. АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_3 вартістю 1 500,00 доларів США, або 40 080,00 грн. Водночас припинити право власності відповідача ОСОБА_3 на 1/4 частку вказаної квартири.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено (а.с.57-59).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13.10.2020 року, та постановлення нового, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права (а.с. 64-66).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.11.2020 року у справі відкрито апеляційне провадження та ухвалою від 17.12.2020 року справа призначена до розгляду (а.с. 71, 73).

Разом з тим, до суду апеляційної інстанції від позивача та відповідачів надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди, яка укладена на наступних умовах (78-82):

1.Сторони дійшли згоди, що кв. АДРЕСА_1 , яка перебуває у їхньому спільному користуванні: 1/2 -частка належить ОСОБА_1 ; 1/4 - частка належить ОСОБА_2 ; 1/4 - частка належить ОСОБА_3 , належить ОСОБА_1 в цілому.

2.Сторони дійшли згоди, що боргові зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виникли перед ОСОБА_1 , згідно боргової розписки від 10.01.2008 року - виконані у повному обсязі.

3.Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

4.Після підписання цієї угоди майнові претензії сторін, щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими. Також сторони не мають претензій щодо фінансової частки та-чи іншого майна (рухомого/нерухомого);

5.У разі добровільного невиконання сторонами умов даної мирової угоди, кожна із сторін залишає за собою право на звернення з позовом до суду про спонукання іншої сторони до виконання мирової угоди.

6.Наслідки укладення мирової угоди, зміст ст.ст. 207, 208 ЦПК України сторонам роз`яснені і зрозумілі.

Вирішуючи питання про слухання справи в порядку спрощеного позовного провадження, у відсутність учасників справи, колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином повідомлені про час і місце судового засіання (а.с. 105-109), у тому числі представник апелянта ОСОБА_1 - адвокат Коперсак В.В. через свого довірителя ОСОБА_1 .

Колегією суддів було також враховано, що поштова кореспонденція направлялась відповідачу ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем його проживання, що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУДМ України в Одеській області від 08.09.2020 року про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача: АДРЕСА_2 (а.с. 31).

Однак, поштова кореспонденція на вказану адресу повернулася до суду з відміткою про те, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.110-111), що у відповідності до вимог, передбачених ч.1 ст. 131 ЦПК України вважається його належним сповіщенням.

У зв`язку з цим, колегія суддів зазначає, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі - Конвенція), кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції.

На підставі викладеного, а також враховуючи, що в своїх рішеннях ЄСПЛ наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних доказів.

Крім того, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Таким чином, розгляд даної справи здійснений 15.02.2023 року в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, у відсутність учасників справи, оскільки учасники справи повідомлені про час і місце судового засідання належним чином, про що вказано вище. Повний текст судового рішення складений 22.02.2023 року.

Крім того, відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність. Згідно зі ст. 12-2 вказаного Закону в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Згідно зі ст. 26 вказаного Закону правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Явка сторони до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою, а тому перешкоди для розгляду справи в даному випадку відсутні.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що дана справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше двох років (а.с. 71), а також те, що у даному випадку вирішується питання про затвердження мирової угоди, від учасників справи не надходило заяв або клопотань про відкладення слухання справи, колегія суддів вирішила дану справу розглядати судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами, у відсутність учасників справи.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору, що мирова угода не порушує права чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь - якій стадії судового процесу.

Згідно ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам ст.ст. 206, 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а інша особа має право визнати позов, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії.

Зважаючи на те, що учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, спільна заява позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про затвердження мирової угоди підлягає задоволенню, а провадження у цивільній справі підлягає закриттю.

При цьому колегією суддів враховано, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 , а відповідачам ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - кожному по 1/4 частині цієї ж квартири, тобто її інша 1/2 частина, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 жовтня 2013 року, а також Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.89, 91, 92).

Керуючись ст.ст. 207, 208, п.5 ч.1 ст. 255, п.2 ч.1 ст. 256, ст. 373, п.3 ч.1 ст. 374, ч.1 ст. 377, ст.ст. 389 - 390 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Затвердити мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на наступних умовах:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , з одного боку, та відповідачі: ОСОБА_2 , ІПН: НОМЕР_2 , ОСОБА_3 , ІПН: НОМЕР_3 , з іншого боку, далі разом «Сторони», на підставі статей 49, 207 ЦПК України та з метою врегулювати наявні між сторонами спірні правовідносини мировим шляхом, уклали дану мирову угоду про наступне:

1. Сторони дійшли згоди врегулювати спір по справі 501/2109/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири наступним чином:

1.1. Сторони дійшли згоди, що квартира АДРЕСА_1 , яка перебуває у їхньому спільному користуванні: 1/2 - частка належить ОСОБА_1 ; 1/4 - частка належить ОСОБА_2 ; 1/4 - частка належить ОСОБА_3 , належить ОСОБА_1 в цілому.

1.2. Сторони дійшли згоди, що боргові зобов`язання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які виникли перед ОСОБА_1 , згідно боргової розписки від 10 січня 2008 року - виконані у повному обсязі.

1.3. Сторони зобов`язуються сумлінно виконувати умови, передбачені цією мировою угодою.

1.4. Сторони дійшли згоди, що інших матеріальних та/або нематеріальних претензій, які стосується предмету спору позивач та відповідач один до одного не мають.

1.5. Після підписання цієї угоди майнові претензії сторін, щодо вищевказаного майна вважаються врегульованими. Також сторони не мають претензій щодо фінансової частки та-чи іншого майна (рухомого/нерухомого);

1.6. У разі добровільного невиконання сторонами умов даної мирової угоди, кожна із сторін залишає за собою право на звернення з позовом до суду про спонукання іншої сторони до виконання мирової угоди.

2. Дана мирова угода набирає чинності з моменту затвердження її ухвалою Одеського апеляційного суду, яка, відповідно до ст. 207 ЦПК України, є виконавчим документом.

Визнати нечинним рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року.

Закрити провадження по цивільній справі № 501/2109/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на частину квартири.

Закрити апеляційне провадження по цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 13 жовтня 2020 року.

Роз`яснити учасникам справи, що після закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст ухвали складений 22.02.2023 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

О.С. Комлева

Т.В. Цюра