Справа № 538/667/21
Провадження № 2/538/155/23

У Х В А Л А
15 травня 2023 року м. Лохвиця
Лохвицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Цімботи Л.Г., за участю секретаря судового засідання Дробот О.П., розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Заводська міська рада Миргородського району Полтавської області, приватний нотаріус Лохвицького районного нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Жук Тетяна Павлівна про визнання заповіту недійсним,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. При цьому як в позовній заяві, так і в окремому клопотанні, просила призначити посмертну судово-психіатричну експертизу.
Ухвалою суду від 13 серпня 2021 р. було витребувано з Поліклінічного відділення КНП Лохвицької районної лікарні оригінали документів про перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів психіатра та нарколога, витягів з медичної картки хворого ОСОБА_3 стосовно його перебування на обліку в даних лікарів, інформацію щодо його захворювання, призначене лікування, а також його медичну картку.
На виконання вказаної ухвали КНП Лохвицька міська лікарня направила до суду оригінали амбулаторних карток ОСОБА_3 .
Під час підготовчого провадження ухвалою суду від 27.08.2021 р. призначалась посмертна судово-психіатрична експертиза, яка супровідним листом від 06.10.2021р була повернута без виконання, оскільки для відповіді на поставлені питання необхідно надати у розпорядження експертів, зокрема, покази свідків та пояснення сторін по справи з висвітленням біографії підекспертного, особливостей його характеру та відношень з ріднею.
Ухвалою суду від 14.12.2021р підготовче провадження було закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 суду пояснила, що її батьки розлучилися давно десь в 1988р, а офіційно розірвали шлюб трохи пізніше, ніякої допомоги батько ОСОБА_3 їм не надавав, останній дуже страждав алкоголізмом, зловживав алкогольними напоями, його дії були, на її думку, неправомірними, несправедливими, він склав заповіт, а при цьому страждав психічними захворюваннями. Батько помер в будинку престарілих в с. Лука, в той день, коли його туди відвезли. У батька відказували ноги, він був лежачий з 2012 р. Це їй було відомо зі слів тітки. Відповідаючи на запитання представника відповідача, надати відповідь на запитання, коли відбувалася остання зустріч між нею та батьком, повідомити не змогла, натомість повідомила, що спілкувалася з ним по стаціонарному телефону (який знаходився в м.Лохвиця); вважає, що батько при складанні заповіту не міг усвідомлювати значення своїх дій і через зловживання алкоголем, і через психічні розлади, бо він ходив по м.Лохвиця з гармошкою, і її не впізнавав. Це було, коли вона навчалася в медичному училищі в 1999-2001 роках. В вересні 2014 р., напередодні складення заповіту батьком, вона його не бачила, лише спілкувалася по телефону. Відповідач пропонував забрати батька до себе і доглядати, але ця пропозиція вже була тоді, коли батько став лежачим. Аліменти батько на її утримання не сплачував, бо ні матір, ні вона з позовом до суду не зверталися. За місцем останнього проживання батька, вона того не відвідувала. Відповідаючи на запитання суду, пояснила, що батько часто забувався, не впізнавав її, коли вона була в м. Лохвиця, до складу спадкового майна ОСОБА_3 входить земельна ділянка (пай). На поховані батька вона не була, бо їй ніхто не повідомив.
Відповідач ОСОБА_2 суду пояснив, що ОСОБА_3 колись проживав в с. Піски зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , там же проживала його сестра ОСОБА_5 , потім, коли матір померла, в 2016 ОСОБА_5 (його матір) разом зі своїм братом ОСОБА_3 переїхали до нього в АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 став неходячим десь з 2017 р., до того навіть по грядках та господарству допомагав. Спочатку за дядьком доглядала його матір, а коли остання зламала ногу, то він доглядав за обома. Він про це повідомляв позивачку, пропонував забрати батька, проте ОСОБА_1 відмовилася, сказала не турбувати її з цього приводу, тому більше він їй і не дзвонив. Помер ОСОБА_3 в машині по дорозі в інтернат, що був розташований в с. Токарі, куди він ходів відвезти дядька для належного догляду, він поховав дядька за власний кошт. Відповідаючи на запитання представника позивача пояснив, що на момент складання заповіту, ОСОБА_3 поживав в с. Піски був адекватний, бо і по господарству допомагав. Про складення заповіту ОСОБА_3 особисто йому повідомив, ще коли проживав в с. Піски, і сказав, що "роблю це, а ти мене догодуєш". До лікаря-психіатра звертались, щоб отримати можливість хоч якимось чином оформити дядька в будинок престарілих. З приводу гармошки, то дійсно дядько часто грав на цьому музичному інструменті.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 , пояснила, що вона є матір`ю позивачки, померлий ОСОБА_3 був її колишнім подружжям. Розійшлися вони день в 1988 р., шлюб розірвали в 2001 р. Причиною припинення стосунків стало те, що ОСОБА_3 почав зловживати спиртним, а пізніше він став ще і агресивним. Вона з дочкою переїхали в Миргородський район. Деякий час вони спілкувалися. Коли дочці було десь 12 років, вони його бачили в м. Лохвиця п`яного з гармошкою і з велосипедом. Вона інколи спілкувалася з ОСОБА_7 (сестрою ОСОБА_3 ), яка казала, що той лежить, дивиться в одну точку, що викликали лікарів за місцем проживання. Особисто колишнього чоловіка в період з часу, коли відбулася анексія Криму, і по день смерті останнього вона не бачила. Про смерть колишнього чоловіка їй повідомила смс-повідомленням ОСОБА_8 .
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_9 пояснила, що ОСОБА_10 в 2016 р. забрала свого брата ОСОБА_3 до себе в м. Лохвицю, бо той перебував в якійсь депресії, потім поправився, але потім ОСОБА_11 зламала ногу, їй зробили також дві операції на очах, і все лягло на плечі ОСОБА_12 , а вона допомагала йому в догляді за його матір`ю та дядьком. ОСОБА_3 був нормальним, коли переїхав в м. Лохвицю, алкоголіком, на її думку, не був. Про складення заповіту їй не відомо нічого. ОСОБА_3 був лежачим більше року. До того допомагав і їй по господарству.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що з ОСОБА_3 познайомилася, коли його забрала з с. Піски в м. Лохвицю його сестра ОСОБА_10 , на той час він не виглядав хворим, був нормальною людиною.
Допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 , суду пояснила, що вона є кумою батьків позивачки - хрещеною матір`ю останньої. Після того, як ОСОБА_15 розійшлися, з ОСОБА_3 вона майже не спілкувалася. Спілкування відбувалося з ОСОБА_6 , з якою і на даний час підтримує дружні відносини. Зі слів останньої та з чуток їй відомо, що ОСОБА_16 дочці не помагав матеріально, лікувався колись в Снітино, сестра його забрала з с. Піски до м. Лохвиці колись. Вона особисто бачила ОСОБА_3 в м. Лохвиця десь в 2014 р., але той її не впізнав, на її думку. у того було щось неблагополучно з головою, бо і такі чутки ходили, або ж він був в стані алкогольного сп`яніння. Пору року та місяць, коли саме це відбувалося, вона назвати не змогла.
Ухвалою суду від 10 квітня 2023 р. було витребувано із архіву Комунального підприємства "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" архівну історію хвороби ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проходив лікування в психіатричній лікарні № 2 "Снітино".
На виконання вказаної ухвали КП "Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради" 09.05.2023 р. надіслав 3 історії хвороби ОСОБА_3 , а саме: б/н на 16 арк, № 61 на 11 арк та № 272 на 14 арк.
В судовому засіданні 15.05.2023 р. представник позивачки заявив клопотання про призначення судово-психіатричної посмертної експертизи ОСОБА_3 , та на вирішення якої поставити запитання, що були зазначені ще на підготовчому провадженні.
Представник відповідача та відповідач проти призначення експертизи заперечували, мотивуючи тим, що у відповідача відсутні будь які дані про наявність у ОСОБА_3 будь-яких психічних захворювань.
Суд, дослідивши клопотання позивача про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи, вислухавши сторону відповідача, вважає його таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до норм ст.ст. 103, 108 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання.
На підставі ст. 252 ч. 1 п. 5 ЦПК України до отримання результатів експертизи провадження у справі слід зупинити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 103, 104, 108, 252, 260 ЦПК України, суд,
п о с т а н о в и в:
Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Яковенка Григорія Миколайовича про призначення посмертної судово-психіатричної експертизи задовольнити.
Призначити у даній справі посмертну судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання:
1. Чи страждав ОСОБА_3 на психічні розлади на момент підписання заповіту 15 вересня 2014 р. ?
2. Чи міг ОСОБА_3 розуміти (усвідомлювати) значення своїх дій та керувати ними на момент підписання заповіту 15 вересня 2014 р. ?
Установити місячний строк для проведення експертизи з дня отримання експертом даної ухвали суду, матеріалів цивільної справи, історій хвороби, медичних карток.
Надати експерту матеріали даної цивільної справи, історій хвороби, медичних карток.
Попередити експерта, який буде проводити експертизу про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України.
Обов`язок по оплаті вартості експертизи покласти на позивача ОСОБА_1 .
Зупинити провадження у даній справі на час проведення експертизи.
Ухвалу суду може бути оскаржено через Лохвицький районний суд Полтавської області до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Лохвицького

районного суду Л.Г.Цімбота