КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/9301/22
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 листопада 2023 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , та апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року та додаткове рішення від 07 червня 2023 року Оболонського районного суду м. Києва, ухвалені у складі судді Шевчука А.В. в м. Київ у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, просила стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на свою користь грошові кошти в розмірі 122178,43 грн., в тому числі 106447 грн. сума основного боргу, 14105,44 грн. інфляційне збільшення, 1625,99 - 3 % річних.

Заявлені вимоги мотивувала тим, що між сторонами в даній справі було укладено 22 жовтня 2021 року договір № 465В/10/2021 (далі - Договір 1) про надання медичної допомоги (спостереження вагітності) пакет «Базовий+» з 6 тижнів до пологів - одноплідна вагітність з додатками, згідно з яким відповідач бере на себе зобов`язання надати позивачу медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності позивача згідно з діючими нормативними документами МОЗ України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених у медичному закладі (відповідач), яку пацієнт (позивач) зобов`язується прийняти, виконувати та сплатити на умовах цього договору. В додатку № 1 до договору визначений перелік медичних послуг, які входять до предмету договору. Згідно п. 5.2 та п. 5.3 Договору 1, вартість медичної допомоги за ним складає 39214 грн. та сплачується одноразово шляхом 100 % передоплати у момент підписання цього договору. Відповідно до п. 4.1.1 договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу, а також провести всі діагностичні та лікувальні заходи відповідно до даного договору. Згідно з п. 4.4.2 договору, пацієнт має право відмовитись від подальшого лікування. Пунктами 6.4, 6.5 договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки, до яких віднесено, зокрема, війну і воєнні дії. Відповідно до п. 6.6 договору, сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 договору, повинна проінформувати про це іншу сторону не пізніше 15 календарних днів, а також належним чином цей факт підтвердити. Пунктом 7.1 договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання та сплати пацієнтом суми, передбаченої п. 5.2 договору і діє до пологів пацієнта. Згідно з п. 8.1.2 договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Згідно з рахунком-фактурою № 66060 від 22 жовтня 2021 року, позивачем було сплачено вартість медичної допомоги за Договором 1 в день його підписання в повному обсязі. Фактично послуги за Договором 1 були надані відповідачем позивачу не в повному обсязі.

30 січня 2022 року сторонами було укладено Договір № 14К/01/2022 (далі - Договір № 2) про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів з високою ймовірністю кесаревого розтину (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» з додатками, згідно з яким відповідач бере на себе зобов`язання надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів позивача в порядку та на умовах, визначених цим договором та додатками до нього, а позивач зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. У додатку № 4 до договору визначено перелік послуг, що надаються за ним та становлять його предмет.

Згідно з п. 8.1 та п. 8.4 Договору 2, вартість послуг становить 95223 грн. та сплачується пацієнтом (позивачем) одноразово у формі 100 % передоплати в день підписання договору. Абзацом 2 п. 10.1 розділу 10 договору передбачено, що дія цього договору може бути припинена за ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через п`ять робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Абзацом 4 п. 10.1 розділу 10 договору передбачено, що у разі розірвання договору до закінчення терміну його дії, пацієнту (позивач) протягом п`яти робочих днів з моменту розірвання/припинення договору повертається сплачена за даним договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням фактично наданої відповідачем медичної допомоги.

Пунктом 9.5 розділу 9 договору передбачено, що сторона, яка не може виконувати свої договірні зобов`язання внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору (форс-мажорні обставини), повинна поінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Згідно з рахунком-фактурою № 70935 від 30 січня 2022 року позивачем було сплачено вартість послуг за договором у повному обсязі. Фактично, послуги за Договором 2 відповідачем позивачу не надавались взагалі.

У березні 2022 року позивач звернулась до відповідача на гарячу лінію та висловила бажання розірвати договори та, відповідно, повернути кошти за недоотримані послуги за Договором 1 та неотримані послуги за Договором 2. Вона повідомила, що виїхала з м. Буча та договорів при собі не має, та запитала, які дії їй необхідно вчинити. Представники кол-центру відповідача попросили написати листи з її намірами у довільній формі на будь-яку електронну адресу відповідача. 11 березня 2022 року позивач направила на електронну адресу відповідача звернення про розірвання Договору 1 та повернення коштів за ненадані послуги за ним, а 31 березня 2022 року - звернення про розірвання Договору 2 та повернення сплачених коштів. 01 квітня 2022 року позивачу на електронну адресу надійшла відповідь на зазначені листи з повідомленням, що з нею зв`яжеться співробітник відповідача з 15 по 30 квітня для врегулювання питання, проте їй зателефонували в червні 2022 року та попросили повторно скласти заяву про розірвання договорів та повернення коштів та направити копію на електронну адресу відповідача, що позивач і зробила 09 червня 2022 року, та отримала відповідь, що її заява прийнята і з нею зв`яжуться найближчим часом. 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно звернулась до відповідача на електронну адресу з претензією про повернення коштів за даним договором, проте відповіді не послідувало. На черговий лист від 22 вересня 2022 року вона отримала відповідь, з якої слідує, що їй належить до повернення 11244 грн. 06 жовтня 2022 року позивачці зателефонували з фінансового відділу відповідача та повідомили, що кошти повернуть, але коли, повідомити не можуть. Оскільки позивач повідомила відповідача про бажання розірвати Договір 1 11 березня 2022 року, даний договір вважається розірваним через 5 робочих днів з 18 березня 2022 року і з цього ж дня у відповідача виникає зобов`язання з повернення коштів. З суми боргу в 11244 грн. 3 % річних становить 193,73 грн. та інфляційні втрати 1487,31 грн. Про намір розірвати Договір 2 позивач повідомила відповідача 31 березня 2022 року, тому він вважається розірваним з 07 квітня 2022 року і згідно з абз. 4 п. 10.1 розділу 10 Договору 2 кошти підлягають до повернення 14 квітня 2022 року. З суми боргу 95223 грн. 3 % річних - 1432,26 грн. та інфляційні втрати 12618,13 грн.

Вказувала, що відповідачем недотримано вимоги п. 6.6 Договору 1 та п. 9.5 Договору 2 щодо повідомлення про неможливість виконання умов договору та про належне підтвердження цього факту. Ряд публікацій на сайті відповідача та в соціальній мережі свідчать про те, що відповідач не лише не припиняв свою діяльність, а й займався її розширенням.

Повідомляла про орієнтовні очікувані витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн.

Збільшивши позовні вимоги в лютому 2023 року, просила стягнути з відповідача на свою користь 129694,53 грн., з яких 106447 грн. основна сума боргу, 20484,16 грн. інфляційне збільшення, 2763,37 грн. - 3 % річних, покласти на відповідача судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року позов ОСОБА_1 частково задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 104667 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1067,60 грн., в решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року з відповідача на користь позивача стягнуто витрати на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність рішення, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, порушення норм процесуального права, просила скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року та додаткове рішення від 07 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та стягнути витрати на правову допомогу 10203,35 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, не погоджувалася з висновками суду першої інстанції, що невиконання умов договору могло бути наслідком ведення бойових дій та військової агресії проти України з боку російської федерації. Суд вважав, що якщо такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), це є достатньою підставою для відмови позивачу у вимозі про стягнення грошових коштів в частині інфляційних втрат та 3 % річних.

Вказувала, що судом першої інстанції не враховано, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Відповідачем не надано відповідних документів ТПП України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання зобов`язання саме за укладеним сторонами договорами у вигляді повернення грошових коштів пацієнту після їх розірвання. Також судом не враховано, що ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що ТПП України та уповноважені регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності. Також форс-мажорне застереження міститься у п. 6.6 Договору 1 та п. 9.5 Договору 2, які містять вимогу про належне підтвердження форс-мажорних обставин, яке в матеріалах справи відсутнє, а лист ТПП України не є сертифікатом у розумінні наведеного положення закону. Однак суд першої інстанції при ухваленні рішення всупереч ст. 89 ЦПК України не надав належної оцінки доказам відповідача і взагалі не прийняв до уваги доводи позивача, викладені в позові, в частині форс-мажорних обставин.

Наводила правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду від 01 червня 2021 року в справі № 910/9258/20, від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 щодо форс-мажорних обставин.

Вказувала, що як відповідач, так і суд, вказуючи, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена, надання пологовим будинком медичної допомоги пораненим військовослужбовцям, територіальній обороні, мирним жителям, породіллі, обстріли будівлі пологового будинку, не мотивує та не обґрунтовує як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за укладеними з нею договорами. Відтак, оскільки відповідачем не було своєчасно виконане грошове зобов`язання з повернення коштів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що внаслідок прострочення виконання вказаного зобов`язання у відповідача не виникло обов`язку сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано вирішив, що відповідно до договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210002705 від 22 жовтня 2021 року та договору 7619/999/318/210003637 сплачені позивачем суми в розмірі 1800 грн. за кожним договором були оплачені на користь страховика ПрАТ «УПСК», а тому не підлягають стягненню з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека». Надані відповідачем до відзиву на позов копії договорів страхування не підписані ні страховою компанією, ні позивачем. Вартість страхування, вказана в рахунках-фактурах, сплачена позивачем на користь відповідача, тому що входить до загальної вартості розірваних договорів. В жодному пункті вказаних договорів мова про те, що якась частина коштів сплачується на користь страхової компанії, взагалі не йде. Крім того, відповідачем не надано доказів, що сплачені кошти були в подальшому перераховані ним на користь страхової компанії. Також, правовідносини між відповідачем та ПрАТ «УПСК» взагалі не є предметом даного позову.

Щодо додаткового рішення від 07 червня 2023 року, вказувала, що частково задовольняючи заяву позивача в розмірі 5000 грн. з заявлених до стягнення 10203,35 грн., суд ніяк не обґрунтував свого рішення, обмежившись загальними фразами, тобто із вказаного рішення не зрозуміло, чи суд першої інстанції досліджував надані йому докази, та чи заявляв відповідач будь-які клопотання з порушених питань, що дозволяє вести мову про неповноту встановлення обставин, що мають значення для вирішення справи.

Повідомляла про вартість правової допомоги, а саме написання та подання до суду апеляційної скарги, в розмірі 2000 грн.

Відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», також не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року та додаткове рішення від 07 червня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без задоволення повністю.

Посилався на те, що позивачем було сплачено вартість договору спостереження у розмірі 39214 грн., що складається з основної суми договору спостереження - вартість із 7 % знижкою складає 37414 грн., та страхового платежу «Захищена вартість одноплодова», Програма 1 - вартість 1800 грн. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 22 жовтня 2021 року, сплачена позивачем сума в розмірі 1800 грн. була сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Пацієнтом за час спостереження вагітності було використано послуги на суму 26170 грн., таким чином, залишок коштів згідно договору спостереження складає 11244 грн., що не оспорюється позивачем. Наводив п. 4.1.1, п. 6.4, 6.5 договору спостереження.

Вказував, що 30 січня 2022 року сторонами було укладено договір про надання медичної допомоги з ведення пологів (договір ведення), вартість якого в розмірі 95223 грн. була сплачена позивачем. Дана вартість складається з основної суми договору ведення - вартість із 9 % знижкою складає 93423 грн., страхового платежу «Безпечні пологи розширена», Програма 1 - вартість 1800 грн. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 30 січня 2022 року, сплачена позивачем сума в розмірі 1800 грн. була сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія». Наводив п. 9.4, 9.5 договору ведення.

Наголошував, що 06 березня 2022 року відповідач на своїй сторінці у Facebook та Instagram повідомило про зупинення прийому пацієнтів у Пуща-Водиці в зв`язку з активними військовими діями біля пологового будинку, який не приймав пацієнтів до 01 вересня 2022 року. Отже, відповідач вимушено з 06 березня 2022 року призупинив роботу через російську агресію (обстріли снарядами), введенням воєнного стану на території України, що є форс-мажорною обставиною. Під час обстрілу артилерією рф будівля пологового будинку зазнала значних пошкоджень, в зв`язку з чим відкрито кримінальне провадження.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн., вказував, що розгляд даної справи не відноситься до категорії важких, та через повномасштабне вторгнення приміщення ТОВ «Лелека» зазнало значних пошкоджень, потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що у відповідача виникло скрутне становище. яке спричинило несвоєчасне повернення сплачених позивачем коштів. В зв`язку з чим, враховуючи незначну складність справи та конкретні обставин справи, критерію розумності, дійсності та необхідності наданого обсягу правничої допомоги, враховуючи фінансовий стан відповідача, вважав, що розмір витрат позивача на правничу допомогу в суді першої інстанції цілком відповідає сумі 3000 грн., а стягнута сума 5000 грн. є завищеною.

З огляду на дію воєнного стану на території України та дію форс-мажорних обставин на весь період воєнного стану, відсутні підстави для захисту порушеного права в судовому порядку. Тому вбачав підстави для скасування оскаржуваного рішення та додаткового рішення та відмови в задоволенні позову саме з огляду на передчасність звернення позивача до суду в зв`язку з відсутністю порушеного права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Від відповідача ТОВ «Лелека» надійшов відзив на апеляційну скаргу позивача, направлений засобами поштового зв`язку 12 вересня 2023 року з пропуском строку, встановленого апеляційним судом, до 11 вересня 2023 року, та заявлено клопотання щодо прийняття відзиву на апеляційну скаргу, обґрунтоване тим, що копію ухвали про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги відповідачем отримано 11 вересня 2023 року, тобто в останній день для подання відзиву.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Таким чином, оскільки наведені відповідачем причини пропуску строку для подання відзиву на апеляційні скарги є обґрунтованими, апеляційний суд продовжує ТОВ «Лелека» строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та приймає його.

У відзиві відповідач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, посилаючись на те, що ТОВ «Лелека» вимушено припинило свою роботу з 06 березня 2022 року в зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та обстрілами, веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, що є форс-мажорною обставиною. Вважав, що судом першої інстанції зроблено правильні висновки про відмову в позові в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, адже такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності ТОВ «Лелека». Так як будівля пологового будинку зазнала значних пошкоджень через бойові дії, робота була призупинена, введення військового стану офіційно вважається форс-мажорною обставиною. Тому положення ст. 617 ЦК України звільняють ТОВ «Лелека» від відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Щодо доводів позивача про недотримання пунктів договору про повідомлення позивача про неможливість виконання договорів, вказував, що початок війни та введення воєнного стану є загальновідомим фактом, що підтверджено та засвідчено ТПП України як настання форс-мажорних обставин. Однак навіть незважаючи на вимушене припинення роботи, позивача було повідомлено про можливі варіанти отримання медичної допомоги засобами електронного зв`язку з повідомленням, де та яким чином можна отримати медичну допомогу. Тобто відповідач підтримував комунікацію, вжив необхідних заходів для того, щоб забезпечити позивача всією необхідною інформацією щодо можливості та способів отримання медичної допомоги.

Заперечував проти доводів позивача щодо розширення діяльності компанії.

Щодо вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, наводив положення ч. 3 - 5 ст. 137 ЦПК України, постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. Повідомляв, що знаходиться в скрутному фінансовому положенні, оскільки пологовий будинок зазнав значних ушкоджень, і відповідач докладає всіх можливих зусиль для відновлення діяльності в нормальному режимі та виконання існуючих зобов`язань, тому для відповідача збільшення грошових вимог кредиторів, до яких належить і позивач, за рахунок стягнення неспівмірних витрат на правову допомогу в даній справі, є критичним. Однак, беручи до уваги, що правова допомога позивачу надавалася, хоча розмір такої правової допомоги є неспівмірним, а вказаний спір виник в результаті таких форс-мажорних обставин, як воєнні дії, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача. вважав, що розмір витрат на правничу допомогу відповідає сумі 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга ТОВ «Лелека» підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» уклали договір № 465В/10/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності), пакет «Базовий +» з 6 тижнів - до пологів (одноплідна вагітність), за умовами якого медичний заклад бере на себе зобов`язання надати пацієнту медичну допомогу, що полягає в проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності пацієнта згідно діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України та стандартів медичної допомоги з амбулаторного спостереження вагітності, затверджених в медичному закладі, які пацієнт зобов`язується прийняти і виконувати та сплатити на умовах даного договору (а. с. 18 - 23 т. 1). Згідно п. 5.2, 5.3 договору, вартість медичної допомоги, що надається пацієнту медичним закладом, складає 39214 грн. та сплачується пацієнтом одноразово у формі 100 % передоплати у формі підписання даного договору.

Згідно п. 4.1.1 договору медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу, а також провести всі діагностичні та лікувальні заходи відповідно до даного договору.

Згідно п. п. 4.3.6, 4.4.2 договору пацієнт зобов`язаний сплатити за надану медичним закладом медичну допомогу в повному обсязі та в узгоджений сторонами в договорі строк, а також має право відмовитись від подальшого лікування.

Пунктами 6.1, 6.4, 6.5 договору передбачена відповідальність згідно чинного законодавства та умов цього договору за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії.

Згідно п. 6.6 договору сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Згідно п. 7.1 договору спостереження вагітності, даний договір набуває чинності з моменту його підписання та сплати пацієнтом суми, передбаченої п. 5.2 даного договору, і діє до пологів пацієнта.

Згідно п. 8.1.2 договору дія договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта, за умови письмового повідомлення медичного закладу шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В також випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена у п. 5.2 договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором.

30 січня 2022 року ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» уклали договір № 14К/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів з високою ймовірністю кесаревого розтину (одноплідна вагітність), пакет «Комфорт», за умовами якого протягом строку дії даного договору та на його умовах, медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів, прийнятих в медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених даним договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором (а. с. 34 - 42 т. 1).

Згідно з п. 8.1 та п. 8.4 договору, вартість послуг становить 95223 грн. та сплачується пацієнтом (позивачем) одноразово у формі 100 % передоплати в день підписання договору. Абзацом 2 п. 10.1 розділу 10 договору передбачено, що дія цього договору може бути припинена за ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через п`ять робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Абзацом 4 п. 10.1 розділу 10 договору передбачено, що у разі розірвання договору до закінчення терміну його дії, пацієнту (позивач) протягом п`яти робочих днів з моменту розірвання/припинення договору повертається сплачена за даним договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням фактично наданої відповідачем медичної допомоги.

Пунктом 9.5 розділу 9 договору передбачено, що сторона, яка не може виконувати свої договірні зобов`язання внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 договору (форс-мажорні обставини), повинна поінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Згідно рахунку-фактури № 66060 від 22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 підлягало сплаті користь ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» послуги у вигляді амбулаторного спостереження вагітних (з 6 тижня) пакет «Базовий +», програма 1, одноплодова вагітність, в розмірі 37414 грн., та страховий платіж «Захищена вагітність - одноплодова», програма 1, в розмірі 1800 грн., всього зі знижкою 39214 грн. (а. с. 14 т. 1).

Згідно рахунку-фактури № 70935 від 30 січня 2022 року ОСОБА_1 підлягало сплаті на користь ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» послуги у вигляді родопомічі оперативним шляхом (доплата за кесарів розтин) 23900 грн., родопомічі через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (1) (програма 1), без ПДВ 31522 грн., родопомічі через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (2) (програма 1), без ПДВ 31522, родопомічі через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (програма 1), без ПДВ 7120 грн., та страховий платіж «Безпечні пологи розширена», програма 1, в розмірі 1800 грн., всього зі знижкою 95223 грн. (а. с. 16 т. 1).

Оплата указаних послуг не заперечується ТОВ «Лелека».

На а. с. 13, 15 т. 1 знаходиться копія електронного листування ОСОБА_1 з ТОВ «Лелека», в якому позивач зверталася до відповідача 31 березня 2022 року з проханням розірвати договір на ведення пологів в зв`язку з небезпечною ситуацією в Україні та повернути оплачені кошти за пакет ведення пологів «Комфорт». ТОВ «Лелека» листом від 01 квітня 2022 року повідомило, що з 15 по 30 квітня 2022 року з нею зв`яжеться співробітник «Лелеки» для врегулювання питання та надання актуальної інформації щодо повернення коштів.

Крім того, електронним листом від 31 березня 2022 року ТОВ «Лелека» повідомило ОСОБА_1 , що прийняло її запит на розірвання договору, та що на їх сайті опубліковані медичні заклади, які наразі приймають на пологи безкоштовно, нагадало, що ОСОБА_1 може продовжувати спостерігати вагітність у жіночих консультаціях Лелеки у м. Києві та Львові, а також звертатись безкоштовно за спостереженням вагітності до клініки «Надія-Одеса» (а. с. 138 т. 1).

На а. с. 17 т. 1 знаходиться копія власноручно написаної та відсканованої заяви ОСОБА_1 на ім`я ТОВ «Лелека», направленої на електронну адресу ТОВ «Лелека» 09 червня 2022 року, в якій позивач просила розірвати договори на ведення вагітності та на ведення пологів та повернути їй кошти за ненадані послуги.

16 вересня та 22 вересня 2022 року ОСОБА_1 повторно зверталася на електронну пошту ТОВ «Лелека» з проханням повернути кошти за ненадані послуги по договорам в найкоротші терміни в зв`язку зі складною фінансовою ситуацією сім`ї, оскільки вони проживають у м. Буча, їх будинок зазнав значних пошкоджень та випадків мародерства (а. с. 53 - 57 т. 1).

22 вересня 2022 року ТОВ «Лелека» направило на електронну адресу ОСОБА_1 звіт по невикористаним коштам по пакету з ведення вагітності, згідно якого сума до повернення становить 11244 грн. (а. с. 54, 60 т. 1).

Згідно листа ТПП України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 ТПП України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»; враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) (а. с. 122 т. 1).

Відповідачем надано копії фотографій зовнішнього вигляду пологового будинку зі слідами пошкоджень (а. с. 123 - 125 т. 1) та копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0000456, зареєстрованого 06 березня 2022 року, згідно короткого викладу обставин, 12 березня 2022 року під час обстрілу артилерією РФ пошкоджено пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 126 т. 1).

22 жовтня 2021 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» з ОСОБА_1 укладено договір серії ДМС - фіз. особи № 7619/999/318/210002705 добровільного медичного страхування «Захищена вагітність - одноплодова» вартістю 1800 грн., вигодонабувачем визначено ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА», строк дії договору - до 06 квітня 2022 року (а. с. 128 - 131 т. 1).

30 січня 2022 року ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» з ОСОБА_1 укладено договір серії ДМС - фіз. особи № 7619/999/318/210003637 добровільного медичного страхування на випадок хвороби вартістю 1800 грн., вигодонабувачем визначено ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА», строк дії договору - до 30 січня 2023 року (а. с. 132 - 136 т. 1).

На а. с. 137 т. 1 знаходиться копія роздруківки публікації ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» на сторінці інтернет від 06 березня 2022 року про тимчасове зупинення прийому всіх пацієнтів в зв`язку з воєнними діями.

На а. с. 139 т. 1 знаходиться копія листа народного депутата України ОСОБА_3 від 07 квітня 2022 року компетентним органам про те, що враховуючи стан війни і гостру необхідність надання військової допомоги військовослужбовцям, керуючись ст. 16 Закону України «Про статус народного депутата України», інформує, що з 24 лютого 2022 року по 07 квітня 2022 року приватний медичний заклад «ЛЕЛЕКА» за адресою м. Київ вул. Квітки Цісик, 56 використовувався в якості стабілізаційного пункту - точки надання першої медичної і лікарської допомоги силам оборони та місцевому населенню.

На а. с. 140 знаходиться копія подяки, виданої адміністрації пологового будинку «ЛЕЛЕКА» у м. Пуща-Водиця командиром 72 окремої механізованої бригади ім. Чорних Запорожців 09 квітня 2022 року за надання невідкладної медичної допомоги військовослужбовцям бригади в умовах ризику для життя в боях за столицю України.

На а. с. 141 знаходиться копія подяки, виданої 27 червня 2022 року міністром оборони України ОСОБА_4 за значний особистий вклад в організацію та надання всебічної допомоги особовому складу військових частин і підрозділів ЗСУ, підтримання бойового духу захисників державного суверенітету та територіальної цілісності України, активну волонтерську діяльність.

На а. с. 142 знаходиться копія подяки ГУ ДСНС України м. Києва від 17 вересня 2022 року, виданої генеральному директору ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» Зукіну В.Д.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 509, 526 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610, 611, 617 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Встановивши, що оскільки умовами обох договорів, укладених сторонами, передбачено право позивача на розірвання договору в односторонньому порядку, що тягне за собою припинення зобов`язань та повернення на вимогу пацієнта сплаченої ціни договору (за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором № 465В/10/2021), та що позивач скористалась цим правом і її відмова від договору № 465В/10/2021 була прийнята відповідачем 11 березня 2022 року, а від договору № 14К/01/2022 - 31 березня 2022 року, однак вимога про повернення сплачених коштів ним виконана не була, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення цих коштів на користь позивача з відповідача з урахуванням суми використаних послуг 104667 грн.

Разом із тим, апеляційний суд не може погодитися з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3600 грн. за договорами добровільного страхування, в межах загальної ціни розірваних договорів.

Відмовляючи в позові в цій частині, суд першої інстанції виходив із того, що страхові платежі були оплачені на користь страховика ПрАТ «УПСК», разом із тим, такі обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, не підтверджуються будь-якими доказами та є недоведеними.

Крім того, поза увагою суду першої інстанції залишились ті обставини, що за умовами договорів № 465В/10/2021 та № 14К/01/2022 не передбачається сплата будь-якої частини коштів на користь третьої особи (страхової компанії), розмір страхового платежу включено до загальної вартості послуг, яка за вказаними розірваними договорами надається медичним закладом, і що правовідносини між ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» та ПрАТ «УПСК» не є предметом даного позову.

Апеляційний суд враховує, що у відзиві ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» на апеляційну скаргу ОСОБА_1 доводи позивача та висновки суду першої інстанції в указаній частині позовних вимог не оцінюються і власних аргументів з цього приводу не наведено.

Крім того, відмовляючи ОСОБА_1 в позові в частині стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, суд першої інстанції надав оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, які зазначені у його електронних повідомленнях, погодився з тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та об`єктивних причин, як ведення військових дій та військова агресія проти України з боку рф, та врахував, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити.

Разом із тим, судом першої інстанції залишено поза увагою, що згідно ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» ТПП України та уповноважені регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.

Також форс-мажорне застереження міститься у п. 6.6 договору № 465В/10/2021 та п. 9.5 договору № 14К/01/2022, які містять вимогу про належне підтвердження форс-мажорних обставин, яке в матеріалах справи відсутнє, а лист ТПП України не є сертифікатом у розумінні наведеного положення закону.

Судом першої інстанції не надано належної правової оцінки листу Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, в якому вказано, що ТПП: «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Разом із тим, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.

Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано відповідних документів ТПП України (сертифікату) щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання внаслідок непереборної сили саме зобов`язання за укладеним сторонами договорами у вигляді повернення грошових коштів пацієнту після їх розірвання/відмови від укладення основного договору.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/9258/20 суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання - саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору, отже, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажор суд оцінюватиме цей доказ у сукупності з іншими.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач, заперечуючи проти доводів позову та апеляційної скарги і вказуючи на те, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, надання пологовим будинком медичної допомоги пораненим військовослужбовцям, територіальній обороні, мирним жителям, породіллі, обстріли будівлі пологового будинку, не мотивує та не обґрунтовує як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за договорами № № 465В/10/2021 та № 14К/01/2022.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові про стягнення 3600 грн. страхових платежів, 3 % річних та інфляційних втрат ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, за невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатись в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що рішенням суду першої інстанції в резолютивній частині з відповідача на користь позивача стягнуто грошові кошти однією сумою, апеляційний суд позбавлений можливості скасування судового рішення у відповідній частині та скасовує його в цілому.

Крім того, судом першої інстанції у додатковому рішенні від 07 червня 2023 року вирішено заяву позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

На підтвердження наявності правових підстав для стягнення зазначених витрат позивачем до позову надано копію договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/10-2022 від 10 квітня 2022 року, згідно п. 1.2 якого клієнт доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання щодо надання професійної правничої (правової) допомоги клієнту, яка надається з усіх питань, що витікають із правовідносин клієнта з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за договорами № 465В/10/2021 та № 14К/01/2022. Згідно п. 3.1 договору, розмір, порядок обчислення та порядок оплати за цим договором узгоджується сторонами та визначається у додаткових угодах до цього договору, які є його невід`ємною частиною (а. с. 84 т. 1).

Згідно п. 2 додаткової угоди № 1 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 10/10-2022 від 10 квітня 2022 року, вартість правничої допомоги визначено таким чином: попередня консультація та роз`яснення із заявлених питань - 600 грн., підготовка та подання позовної заяви до суду першої інстанції - 2000 грн., представництво інтересів у суді першої інстанції - 1100 грн. за один судодень, включаючи витрати на проїзд, виїзд до суду з питань, не пов`язаних з підготовкою та участю в судовому засіданні - 500 грн., складання скарг, заяв, клопотань, відзивів - від 500 грн., гонорар за рішення суду на користь клієнта - 5 % від ціни позову. Згідно п. 5.1 додаткової угоди правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання-передачі наданої правової допомоги, який підписується сторонами (а. с. 88 т. 1).

Після ухвалення рішення судом першої інстанції позивач 02 червня 2023 року в межах строку, визначеного ч. 8 ст. 141 ЦПК України, подала клопотання/заяву про розподіл судових витрат, в якій просила постановити додаткове рішення про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу в розмірі 10203,35 грн., з яких 10 квітня 2022 року - попередня консультація з заявлених питань 600 грн., з 10 жовтня по 14 жовтня 2022 року - вивчення матеріалів справи, підготовка та подання позову до суду, друк та надсилання копії позовної заяви з додатками до неї відповідачу рекомендованим поштовим відправленням - 2750 грн., з 08 лютого по 23 вересня 2023 року - підготовка та подання клопотання про збільшення розміру позовних вимог, включаючи друк та надсилання її відповідачу рекомендованим поштовим відправленням - 520 грн., 31 травня 2023 року - участь в судовому засіданні справи, включаючи витрат на проїзд - 1100 грн., з 10 квітня по 31 травня 2023 року - гонорар 5233,35 грн. в розмірі 5 % від розміру задоволених позовних вимог.

До клопотання/заяви про розподіл судових витрат додано копію акту від 31 травня 2023 року приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги в розмірі 10203,35 грн., підписаного сторонами, копію акту № 1 приймання-передачі грошових коштів від 10 квітня 2022 року в розмірі 600 грн., виписки за депозитом № 92.30. від 15 жовтня 2022 року, відкритим на ім`я представника, згідно якої 15 жовтня 2022 року чоловіком позивача ОСОБА_5 перераховано 2750 грн., 09 лютого 2023 року позивачем ОСОБА_1 перераховано 520 грн., а також копію квитанції від 31 травня 2023 року про переказ ОСОБА_1 на картковий рахунок представника 6334 грн. за участь в судовому засіданні та гонорар (а. с. 160 - 168 т. 1).

Відповідно до ч. 3 ст. 133, 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами ЦПК України. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, суд першої інстанції керувався ч. 2, 3, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, врахував рішення ЄСПЛ в справі «Лавентс проти Латвії» про відшкодування витрат, які мають розумний розмір, рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України про те, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим, правові висновки Верховного Суду в постанові від 24 січня 2019 року в справі № 922/15944/17, врахував часткове задоволення позовних вимог, а також те, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу в сумі 10203,35 грн. є неспівмірними із складністю справи, наданим обсягом послуг правової допомоги в суді, затраченим часом на надання правничої допомоги, ініційовані витрати не відповідають критерію їх реальності і розумності здійсненого розміру, суд дійшов висновку про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

При цьому судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідачем ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції не подавалось, та всупереч принципу змагальності зменшено розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогою, за власною ініціативою.

Крім того, в мотивувальній частині додаткового рішення судом першої інстанції наведені протилежні за змістом необґрунтовані висновки про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача.

Також, оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в цілому, додаткове рішення суду першої інстанції, в якому суд першої інстанції виходив із часткового задоволення позовних вимог, підлягає скасуванню разом із ним.

Апеляційний суд відхиляє як необґрунтовані доводи відповідача в апеляційній скарзі, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню, зважаючи на передчасність її звернення до суду в зв`язку з відсутністю порушеного права, обумовлене дією форс-мажорних обставин на території України, з огляду на встановлені в цій справі обставини, що відповідачем не надано відповідних документів ТПП України (сертифікату) щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання внаслідок непереборної сили саме зобов`язання за укладеним сторонами договорами у вигляді повернення грошових коштів пацієнту після їх розірвання/відмови від укладення основного договору, а наявний в матеріалах справи лист ТПП України не є сертифікатом у розумінні наведеного положення Закону, та разом з тим, не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини.

Вирішуючи по суті позовні вимоги ОСОБА_1 , апеляційний суд виходить із того, що в зв`язку з розірванням договорів про надання медичної допомоги (медичних послуг) і припиненням зобов`язання позивач має право на повернення сплачених грошових коштів, що передбачено умовами договорів, в розмірі 11244 грн. за договором № 465В/10/2021 від 22 жовтня 2022 року з урахуванням наданих послуг, та в розмірі 95223 грн. за договором № 14К/01/2022 від 30 січня 2022 року, окрім того, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язань щодо повернення грошових коштів, у нього виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з п. 8.1.2 договору № 465В/10/2021 від 22 жовтня 2022 року, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Оскільки ОСОБА_1 повідомила відповідача про розірвання договору 11 березня 2022 року, даний договір вважається розірваним через 5 робочих днів з 18 березня 2022 року, та з цього ж дня у відповідача виникло зобов`язання з повернення коштів.

Отже, з суми боргу в 11244 грн. за період з 18 березня 2022 року до 20 лютого 2023 року розмір інфляційних втрат становить 2159,89 грн., 3 % річних - 313,66 грн.

Згідно абз. 4 п. 10.1 договору № 14К/01/2022 від 30 січня 2022 року, дія цього договору може бути припинена за ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я головного лікаря медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через п`ять робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Абзацом 4 п. 10.1 розділу 10 договору передбачено, що у разі розірвання договору до закінчення терміну його дії, пацієнту (позивач) протягом п`яти робочих днів з моменту розірвання/припинення договору повертається сплачена за даним договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням фактично наданої відповідачем медичної допомоги.

Оскільки позивач повідомила відповідача про розірвання договору 31 березня 2022 року, цей договір вважається розірваним з 07 квітня 2022 року, і з 14 квітня 2022 року у відповідача виникло зобов`язання з повернення коштів.

Отже, з суми боргу в розмірі 95223 грн. за період з 14 квітня 2022 року до 20 лютого 2023 року розмір інфляційних втрат становить 18324,27 грн., 3 % річних - 2449,71 грн.

За подання позову ОСОБА_1 сплачено 1221,78 грн. (а. с. 90 т. 1) та 75,17 грн. (а. с. 115), за подання апеляційної скарги - 1984,34 грн. (а. с. 10 т. 2). Оскільки на наслідками апеляційного перегляду позовні вимоги ОСОБА_1 задовольняються в повному обсязі, понесені нею судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню на її користь з відповідача в загальному розмірі 3281,29 грн., а судові витрати, понесені відповідачем за подання ним апеляційної скарги, покладаються на нього відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу, апеляційний суд враховує, що в апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» наводив положення ч. 3 - 5 ст. 137 ЦПК України, постанови Верховного Суду від 07 листопада 2019 року в справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року в справі № 922/2685/19, додаткову постанову Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц. Повідомляв, що знаходиться в скрутному фінансовому положенні, оскільки пологовий будинок зазнав значних ушкоджень, і відповідач докладає всіх можливих зусиль для відновлення діяльності в нормальному режимі та виконання існуючих зобов`язань, тому для відповідача збільшення грошових вимог кредиторів, до яких належить і позивач, за рахунок стягнення неспівмірних витрат на правову допомогу в даній справі, є критичним. Однак, беручи до уваги, що правова допомога позивачу надавалася, хоча розмір такої правової допомоги є неспівмірним, а вказаний спір виник в результаті таких форс-мажорних обставин, як воєнні дії, враховуючи скрутне фінансове становище відповідача. вважав, що розмір витрат на правничу допомогу відповідає сумі 3000 грн.

Таким чином, відповідачем в апеляційній скарзі викладено власну суб`єктивну оцінку щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, однак не доведено, що розмір адвокатських витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Посилання відповідача на значні пошкодження будівлі пологового будинку, що потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що ТОВ «Лелека» опинилось у скрутному матеріальному становищі, не підтверджуються належними та допустимими доказами та відхиляються апеляційним судом.

Оцінюючи дотримання стороною позивача критеріїв реальності адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), а також критерії розумності їхнього розміру та співмірності, апеляційний суд вважає їх дотриманими.

Виходячи із наведеного, оскільки апеляційним судом встановлено, що позивачем було укладено з адвокатом договір про надання правничої допомоги, в якому сторони обумовили види послуг правової допомоги, їх вартість, порядок розрахунку, склали акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги, в якому зазначено дату наданих послуг, їх опис, витрачений час, які позивачем було сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанціями та випискою з рахунку, і відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивач протягом п`яти днів після ухвалення рішення звернулася з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої надав докази на підтвердження розміру судових витрат, а також враховуючи відсутність заяв відповідача про зменшення розміру судових витрат, які б подавалися до суду першої інстанції, та заперечення відповідача, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення судових витрат на правничу допомогу, понесених позивачем в суді першої інстанції, з відповідача на користь позивача в повному обсязі в розмірі 10203,35 грн.

Крім того, апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2000 грн. на правничу допомогу, понесені нею за складання апеляційної скарги, розмір і факт надання яких підтверджено доданим до апеляційної скарги актом № 2 від 02 липня 2022 року приймання-передачі грошових коштів за надану правову (правничу) допомогу до договору № 10/10-2022 від 10 квітня 2022 року (а. с. 11 т. 2).

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 травня 2023 року та додаткове рішення від 07 червня 2023 року Оболонського районного суду м. Києва скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення відшкодування за невиконання договору про надання послуг задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (м. Київ вул. Квітки Цісик 56 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 ) 129694,53 грн., з яких 106447 грн. сума основного боргу, 20484,16 грн. інфляційні втрати, 2763,37 грн. - 3 % річних, судовий збір в розмірі 3281,29 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 12203,35 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.