Справа № 183/6387/22
№ 2/183/1172/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 березня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Краснянської Д.О.,
розглянувши, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування за полісом, стягнення моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2), в якому просить:
- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» несплачену суму страхового відшкодування за полісом ОСЦПВ АР2533060 в розмірі 44 881,88 грн.,
- стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 500,00 грн.;
- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_2 судові витрати по справі, пропорційно до задоволених вимог.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 31 січня 2022 року в м. Новомосковську Дніпропетровської області на вул. Гетьманській сталася дорожньо-транспортна за участі транспортних засобів: Renault Megan р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , який належить йому на праві власності та Nissan Note р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , забезпеченої полісом ОСЦПВ АР2533060, виданого ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт».
В результаті ДТП автомобілі зазнали механічних ушкоджень.
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року (справа №183/747/22) водія ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постанова набрала законної сили 28.02.2022 року та не була оскаржена у встановленому законом порядку.
Позивач, з метою відшкодування завданого збитку внаслідок ДТП, звернувся до страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.
Також позивач зазначив, що з метою визначення розміру спричиненого матеріального збитку, в тому числі і суми страхового відшкодування, позивач звернувся до судового експерта автотоваразнавця Дроздова Ю.В.
Позивач зазначає, що копію висновку експерта було надіслано до ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт».
Проте, станом на час звернення до суду з позовною заявою Відповідачем-1 не здійснено жодної виплати на рахунок Позивача, крім того, в порушення вимог ст.36 Закону Відповідач-1 не повідомив про прийняте рішення та не узгодив із Позивачем розмір страхового відшкодування, у зв`язку з чим останній вимушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.
Посилаючись на ст.23 ЦК України, позивач просить стягнути із Відповідача-2 спричинену моральну шкоду у розмірі 500,00грн, та стягнути із Відповідача -1 і Відповідача-2, понесені судові витрати /а.с.2-5/.
Ухвалою від 18 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі.
Представник позивача - адвокат Негробов О.В. в судове засідання не з`явився надіславши на адресу суду заяву, в якій він просить здійснити розгляд даної справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольни їх в повному обсязі про заочного розгляду не заперечував./а.с.61-62/.
Оскільки відповідачі не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, що в розумінні ч. 3 ст. 131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подали відзиви, суд відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши підстави позову, дослідивши докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Ч.ч.1, 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України: кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до частини 2 статті 16 ЦК України: способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Як встановлено судом та підтверджено письмовими доказами, 31 січня 2022 року о 07 годині 50 хвилин в м. Новомосковську Дніпропетровської області на вул. Гетьманській, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем Nissan Note р.н. НОМЕР_2 , не врахувала дорожню обстановку, не дотрималася безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Renault Megan р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 .
Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2022 року (справа №183/747/22) водія ОСОБА_2 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП. Постанова набрала законної сили 28.02.2022 року та не була оскаржена у встановленому законом порядку /а.с.8/.
За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Автомобіль марки Nissan Note р.н. НОМЕР_2 , на момент дорожньо-транспортної пригоди, застрахований страховою компанією ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», відповідно до полісу № АР 2533060 (а.с. 9).
Власником автомобіля Renault Megan р.н. НОМЕР_1 є позивач ОСОБА_1 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 7).
ОСОБА_1 повідомив старховика про настання страхового випадку (а.с. 10)
Матеріали справи містять копію заяви Позивача до страхової компанії ПАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про виплату (повернення) страхового відшкодування від 11 липня 2022 року /а.с.40/.
Даних про те, що Позивач отримав відшкодування збитків від їх заподіювача шкоди або страховика останнього у справі немає.
Суду надано копію висновку експерта №1203/22 від 21.03.2022 року відповідно до якого, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу замінювання складових частин транспортного засобу Renault Megan р.н. НОМЕР_1 складає 47 481,88 грн., а вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу складає 51 010,38грн /а.с.14-18/.
До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме.
Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Частиною 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Приписами ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Приписами ч. 2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.
Згідно із ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:
у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;
у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).
Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.
Положенням пункту 34. 2 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Згідно із пунктом 34. 3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди.
Отже, виходячи з наведених положень Закону, потерпілий має право на самостійне обрання аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди лише у тому випадку, якщо представник страховика не з`явився у визначений пунктом 34. 3 статті 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Як свідчать матеріали справи, після подання потерпілої особи про настання страхового випадку, представник страховика не вчинив жодних дій, направлених на визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитку, внаслідок чого Позивач, у зв`язку із не отриманням від Відповідача-1 в строки встановлені Законом, а саме з 09.02.2022р. по 10.05.2022р. рішення щодо виплати страхового відшкодування, змушений був повторно 11 липня 2022 року звернутися до Відповідача-1 з заявою про страхове відшкодування, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 31 січня 2022 року /а.с.40/.
Разом з тим, ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не виплатила страхове відшкодування, в порушення норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як і не узгодила розмір страхового відшкодування з потерпілою особою.
Відповідно п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 заподіяно шкоду, внаслідок ДТП, а тому останній має право на її відшкодування.
Оскільки ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» не погодило з потерпілою особою розмір страхового відшкодування та не виплатило страхове відшкодування, суд приходить до переконання про задоволення позову ОСОБА_1 в цій частині, та вважає за необхідне, в межах суми страхового ліміту, стягнути з відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на користь позивача несплачену суму страхового відшкодування розмірі 44 881,88 грн., яка визначена відповідним експертом, залученим потерпілою особою.
Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.
Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю відшкодовується особою, що її спричинила.
У відповідності до ч.3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно роз`яснень, викладених у п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 9 вказаної Постанови роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Моральна шкода - категорія глибоко суб`єктивна та оціночна, коли постає питання про наявність підстав для її матеріальної компенсації, так і у грошовому вимірі, коли визначається розмір її компенсації. Під моральною шкодою фізичної особи розуміється наявність негативного сприйняття особою вчинених стосовно неї протиправних дій, що досягло певного психологічного стану - фізичних (відчуття фізичного болю) та душевних страждань.
Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з Відповідача-2 на користь Позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 500,00 грн.
Також суд зазначає, що відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, додатковій постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 727/463/19, постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 02 червня 2022 року у справі № 15/8/203/20.
Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження розміру витрат, понесених на правничу допомогу, представником Позивача адвокатом Негробовим О.В. до суду було надано копію ордера на надання правничої (правової) допомоги від 21.09.2022 року серії АЕ № 1114824 /а.с.55/, копію додаткової угоди від 10.06.2022 року № 1 та копію договору про надання правової допомоги від 10.06.2022 року, укладеної між адвокатським бюро «Олександра Негробова» та ОСОБА_1 , /а.с.50-53/, копію Акту приймання-передачі виконаних робіт до договору про надання приватної (правової) допомоги від 01.02.2023 року /а.с.63/, копію квитанції про сплату адвокату гонорару згідно додаткової угоди від 10.06 2022 року у розмірі 5 000 грн /а. с.64/.
Враховуючи задоволення позовних вимог, судові витрати підлягають стягненню пропорційно задоволеним вимогам: з Відповідача-1 -2250 грн відшкодування витрат за послуги експерта, 5000 грн., витрат на правничу допомогу та 496 грн 20 коп., витрат зі сплати судового збору; з Відповідача-2 -2250 грн відшкодування витрат за послугиексперта, 5000 грн., витрат на правничу допомогу та 496 грн 20 коп., витрат зі сплати судового збору, що відповідає ст.141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 12,76-82,89,141, 263, 265 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», ОСОБА_2 , про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування за полісом, стягнення моральної шкоди, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) моральну шкоду в розмірі 500 гривень (п`ятсот гривень).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати: 2250 гривень (дві тисячі двісті п`ятдесят гривень) - витрати за послуги експерта, 5000гривень (п`ять тисяч гривень) - витрати на правничу допомогу, 496 гривень 20 копійок (чотириста дев`яносто шість гривень, 20 копйок) - судовий збір.
Повне найменування сторін.
Позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ), місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Сорока О.В.