ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6981/23 Справа № 182/260/23 Суддя у 1-й інстанції - Багрова А.Г. Суддя у 2-й інстанції - Кішкіна І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Кішкіної І.В.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу №182/260/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року (суддя Багрова А.Г., повний текст судового рішення складено 24 травня 2023 року),

в с т а н о в и в :

В січні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач є її батьком. До досягнення нею повноліття батько сплачував на її утримання аліменти. Вона є інвалідом з дитинства. З 13 листопада 2022 року їй встановлено першу «А» групу інвалідності. Інвалідність встановлено безстроково, без необхідності чергового переогляду. У зв`язку із наявністю інвалідності за станом здоров`я вона не може виконувати ніякі види праці та потребує постійної сторонньої допомоги. Чи має офіційне працевлаштування батько, вона не знає, але він займається власним ремеслом виготовленням ножів, мечів, кортиків з їх подальшою реалізацією. Інших аліментних зобов`язань він не має, тому він може надавати їй матеріальну допомогу, яку потребує позивачка. Просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісяця, з дня звернення до суду і безстроково.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню непрацездатну дочку задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь непрацездатної повнолітньої дочки ОСОБА_1 в розмірі 1/6 частина від його доходів та заробітку, починаючи з 25 січня 2023 року, щомісячно, безстроково.

Рішення в частині місячного платежу аліментів піддано негайному виконанню. Вирішено питання про судові витрати.

З вказаним рішенням не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір аліментів на утримання позивачки з 1/6 частини до 1/16 частини.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення залишив поза увагою застосування вимог статті 182 СК України, яка зобов`язує суд враховувати при визначені розміру аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Наголошує, що його батьки потребують постійної фізичної та матеріальної допомоги, у тому числі на придбання ліків та продуктів харчування, особливо зараз, в умовах російської агресії, та зневоднення Каховського водосховища, що призвело до повної відсутності центрального водопостачання. Апелянт перебуває у зареєстрованому шлюбі. Дружина ніде не працює, оскільки з повномасштабним вторгненням та постійними обстрілами м. Нікополь та Нікопольського району роботу знайти неможливо. Дочка ОСОБА_1 є дитиною інвалідом і отримує від держави державну соціальну допомогу розмір якої складає 100% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Позивачка своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частин 1, 3 статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою, в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із частиною 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 частини 4 статті 274 ЦПК України передбачено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім зокрема, спорів про стягнення аліментів.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно із частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2).

Згідно із довідкою з акту МСЕК ОСОБА_1 є інвалідом «А» групи з дитинства, 10 листопада 2022 року інвалідність встановлена безстроково. За станом здоров`я не може виконувати ніякі види праці; потребує постійної сторонньої нерегульованої допомоги, догляду, нагляду (а.с. 3).

З свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 вбачається, 13 червня 2003 року ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_4 (а.с. 30)

Згідно наданих до матеріалів справи копій свідоцтв про народження ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 28, 29).

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 є непрацездатною повнолітньою дочкою відповідача та має право на утримання та матеріальну допомогу з боку батька. Визначення розміру аліментів як 1/6 частина від заробітку (доходів) відповідача щомісячно забезпечить поліпшення майнового становища непрацездатної доньки, а законні права та інтереси відповідача не порушаться та не погіршать його матеріальне становище.

Таке рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає нормам матеріального права та обставинам справи.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина.

Так, відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними є особи, які досягли встановленого цим Законом віку, що дає право на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, та дострокової пенсії, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про реабілітацію інвалідів в Україні» особа з інвалідністю - повнолітня особа зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 СК України).

Згідно із статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності одночасно трьох умов: дочка (син) є непрацездатними; дочка (син) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати дочку (сина).

Тобто, для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка є повнолітньою дочкою відповідача та є інвалідом «А» групи з дитинства, 10 листопада 2022 року інвалідність встановлена безстроково. За станом здоров`я не може виконувати ніякі види праці; потребує постійної сторонньої нерегульованої допомоги, догляду, нагляду.

Крім позивачки, відповідач має двох неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, апеляційний суд вважає, що розмір аліментів, що стягнений судом першої інстанції, підлягає зменшенню відповідно з урахуванням сімейного та матеріального стану відповідача.

Відтак враховуючи принцип розумності і справедливості, зважаючи на необхідність належного матеріального забезпечення повнолітньої дитини з інвалідністю та надані суду докази, колегія суддів, вважає, що аліменти у розмірі 1/8 частини від доходу відповідача зможуть забезпечити базові потреби позивача, необхідні для його нормальної життєдіяльності.

При цьому колегія суддів також зауважує, що виховання дитини та догляд за нею одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір.

Посилання відповідача на те, що він здійснює догляд за своїми батьками, які є пенсіонерами та потребують фізичної та матеріальної допомоги не є такими, що звільняють відповідача від покладеного на нього законом обов`язку по догляду за дитиною-інвалідом.

Окрім того відповідач взагалі не надав суду будь-яких доказів про розмір його доходів або їх відсутність, наявність або відсутність у нього будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно із статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні у частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 , задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року в частині розміру стягнених аліментів змінити, зменшивши їх розмір, стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з 1/6 частини до 1/8 частини.

В іншій частині рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 20 листопада 2023 року.

Судді І.В. Кішкіна

О.В. Агєєв

О.І. Корчиста