Справа № 639/772/23
Провадження № 2/639/1765/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С. М.,

секретар судового засідання Пивоварова Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу № 639/772/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

встановив:

Позивач КП «Харківські теплові мережі» 16.02.2023 звернувся до Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2016 по 23.02.2022 у сумі 56338,90 грн, інфляційні втрати у сумі 7619,11 грн, три відсотки річних у сумі 1160,15 грн, та судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 з централізованою системою опалення, теплопостачання якого здійснює КП «Харківські теплові мережі».

КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкові, відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2001 № 946.

Відповідачі вказані послуги своєчасно не оплатили, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за період з 01.01.2016 по 23.02.2022 у сумі 56338,90 грн. У зв`язку з простроченням виконання зобов`язання по оплаті за надані послуги за адресою: АДРЕСА_2 боржникам нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 7619,11 грн та 3% річних у сумі 1160,15 грн.

29.03.2023 заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова задоволено частково позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.01.2016 по 23.02.2022 у сумі 56338 грн 90 коп та інфляційні втрати у сумі 7549 грн 08 коп, три відсотки річних у сумі 1150 грн 77 коп за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 включно. Відмовлено у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат у розмірі 70,03 грн та трьох відсотків річних у розмірі 9,38 грн за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2680,78 грн, в рівних частках по 1340 (одну тисячу триста сорок) грн 39 коп з кожного (а.с.30-33).

03.08.2023 ухвалою суду задоволено заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення. Скасовано заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 березня 2023 року по цивільній справі № 639/772/23 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.86-89).

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористались.

У поданих до суду 01.09.2023 додаткових поясненнях у справі представник позивача ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреності, щодо застосування строку позовної давності за заявою відповідачів, посилався на запровадження на території України з 12 березня 2020 року до 30.06.2023 року карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та відповідно до п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України, строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З позовною заявою до суду позивач звернувся 16.02.2023 у період запровадження карантину, отже, на думку сторони позивача, період заборгованості з 12.03.2017 по 23.02.2022 не виходить за строки позовної давності. Окрім того, незважаючи на відсутність письмового договору з КП «ХТМ», відповідачі є споживачами послуг централізованого теплопостачання, та мають за них сплачувати. Скарг та заяв на якість отриманих послуг від відповідачів до позивача не надходило.

04.09.2023 судом, не виходячи до нарадчої кімнати, постановлено ухвалу про долучення до матеріалів справи заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, поданої до суду 04.09.2023.

Представник позивача ОСОБА_3 01.09.2023 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач ОСОБА_2 на електронну адресу суду 04.09.2023 подала заяву, в якій просила розглянути справу за наявними документами, зазначивши, що вона не має можливості прийняти участь у судовому засіданні, оскільки знаходиться за межами України.

Відповідач ОСОБА_1 18.08.2023 подала до суду заяву, в якій підтримала заперечення відповідача ОСОБА_2 та 04.09.2023 подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу за наявними документами, зазначивши, що вона не має можливості прийняти участь у судовому засіданні, оскільки знаходиться за межами України, подану ОСОБА_4 заяву про застосування строку позовної давності підтримала.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 з 01.05.2016 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.01.2023 та Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова, складеної на запит суду 13.03.2023 (а.с.3,22).

Згідно з ст.67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

За змістом пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року № 2633-ІУ споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно з п.1.6 Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг, затвердженого Наказом Житлово-комунального господарства № 60 від 25.04.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.05.2005 за № 541/10821, виконавець житлово-комунальних послуг визначається органами місцевого самоврядування, крім випадків коли власник (власники) житлових будинків бажає (бажають) визначити виконавця житлово-комунальних послуг самостійно.

КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг по централізованому теплопостачанню і підігріву гарячої води в житловому фонді м. Харкові, відповідно до рішення Харківського міськвиконкому від 23.12.1998 № 1407 «Про призначення виконавців послуг у житловому фонді» зі змінами, внесеними рішенням від 30.09.2001 № 946.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Положеннями статті 21 зазначеного вище Закону визначено, що одиниця виміру обсягу спожитої споживачем теплової енергії визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Органи, уповноважені законом встановлювати порядки (методики) формування тарифів на транспортування, постачання теплової енергії, визначають особливості врахування в тарифах на теплову енергію для споживача витрат на утримання та обслуговування теплових пунктів (індивідуальних та центральних) з метою недопущення подвійної компенсації споживачами таких витрат.

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 21, ч. 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії та послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Частина 3 ст.31 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначає, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до положень ст.32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України.

Отже, позивач КП «Харківські теплові мережі», як виконавець послуги з теплопостачання в м. Харкові, має вимагати оплати наданих послуг, а споживачі зобов`язані сплатити за такі послуги виконавцю.

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 жовтня 2013 року у цивільній справі № 6-59цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та підтверджена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу на особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , нарахована заборгованість за послуги з теплопостачання (тільки за опалення) на опалювальну площу 55,5 кв.м за період з січня 2016 року по лютий 2022 року у сумі 56338,90 грн (а.с.4-5, 26-27).

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Отже, враховуючи наведене, в розумінні пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії, що надавалась позивачем на адресу місця реєстрації відповідачів, та за вимогами чинного законодавства мають сплачувати за надані послуги опалення (постачання теплової енергії) навіть у разі не проживання за місцем їх реєстрації.

Відповідачі не надали суду жодних доказів, які підтверджують ненадання їм позивачем послуг з централізованого теплопостачання (опалення), або надання позивачем послуг неналежної якості, що б давало підстави для звільнення від їх оплати. Отже, враховуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку щодо надання КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 послуг з централізованого теплопостачання (опалення) та їх отримання відповідачами.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості суд визнає належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом на підтвердження існування у відповідачів заборгованості за послуги теплопостачання (опалення) саме у зазначеному у даному розрахунку розмірі, вказаний розрахунок відповідачі не спростували, контр розрахунку до суду не надали.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України, згідно якої цивільні права та обов`язки виникають, зокрема, і із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з вимогами ст.530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином i у встановлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст.162 Житлового кодексу України, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги по затвердженим в установленому порядку тарифам та в строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі статтею 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири, де зареєстровані відповідачі, свідчить про виконання послуг КП «Харківські теплові мережі».

За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідачі, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язані оплатити надані послуги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у прозові.

Відповідач ОСОБА_2 у поданій до суду заяві просила застосувати строки позовної давності по даній справі, та на думку відповідача, строк позовної давності для стягнення заборгованості за період з 01.01.2016 по 16.02.2020 пропущений позивачем, та у випадку доведеності позовних вимог може бути задоволена вимога про стягнення заборгованості за період з 17.02.2020 по 23.02.2022 на суму 21716,46 грн.

Разом з тим, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №392 від 20.05.2020 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12.03.2020 на всій території України встановлено карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дї карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022, дію якого неодноразово продовжено, останній раз указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023 з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

За приписами пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на викладене, на час дії встановленого карантину та воєнного стану, строк позовної давності, встановлений ст.257 ЦК України, не спливає та на момент звернення позивача з позовом, в разі існування підстав для застосування позовної давності, даний строк має бути застосований лише до 02.04.2017, оскільки Закон №540-IХ від 30.03.2020 набув чинності 02.04.2020.

Отже, у даних спірних правовідносинах позовна давність щодо вимог про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022, в силу пунктів 12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України на момент подання позову (16.02.2023) не спливла.

Трирічний строк позовної давності до позовних вимог за період з 01.01.2016 по 01.04.2017 сплив, та у задоволенні таких вимог слід відмовити.

Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21.

З огляду на викладене, за заявою відповідача суд застосовує позовну давність до цих спірних правовідносин, та з урахуванням приписів пунктів 12,19 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, стягує з відповідачів на користь позивача заборгованість за послуги теплопостачання за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 47738,73 грн, та відмовляє у задоволенні позовних вимог поза межами строку позовної давності за період з 01.01.2016 по 01.04.2017 включно у розмірі 8600,17 грн.

За змістом ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2ст.625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01.02.2020 по 28.02.2022 на адресу: АДРЕСА_2 боржникам нараховані інфляційні втрати за час прострочення в сумі 7619,11 грн та 3% річних у сумі 1160,15 грн (а.с.6).

Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206, яка застосовується з 24.02.2022, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги; припинення/зупинення надання житлово-комунальних послуг населенню у разі їх не оплати або оплати не в повному обсязі.

Суд, у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень, не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погодився з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі.

Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц.

Позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно не підлягають задоволенню.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат та 3% річних за допомогою модулю «Ліга Закон» судом встановлено, що інфляційні втрати з лютого 2020 по лютий 2022 становить 4235,64 грн, 3% річних за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 становить 1406,21 грн.

Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 1160,15 грн. за період з 01.02.2020 по 28.02.2022, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку щодо стягнення з відповідачів за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 інфляційних втрат у розмірі 4235,64 грн та трьох відсотків річних у розмірі 1150,77 грн. = (1160,15 (заявлена до стягнення сума) - 9,38 (3% річних за період з 24.02.2022 по 28.02.2022).

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 3383,47 грн та трьох відсотків річних у розмірі 9,38 грн за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення на користь позивача з відповідачів солідарно заборгованості за послуги теплопостачання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 у розмірі 47738,73 грн та інфляційних втрат у сумі 4235,64 грн, трьох відсотків річних у розмірі 1150,77 грн за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 включно, а всього 53125,14 грн.

При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 грн (а.с.2).

Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (81,58%), та встановив, що сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача, становить 2189,61 грн

Відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи безстроково, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК № 124819 від 07.03.2016 (а.с.48), та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

В зв`язку з наведеним, суд стягує на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1094,81 грн, а понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1094,81 грн компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 4, 6, 7, 12, 13, 19, 80-83, 133, 141, 247, 258, 259, 263- 265, 274-279, 280-282 ЦПК України, ст. 257, 267, 322, 509, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 67 ЖК України, Законом України « Про житлово-комунальні послуги», суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рахунок НОМЕР_2 у ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823, заборгованість за послуги теплопостачання за період з 02.04.2017 по 23.02.2022 у розмірі 47738 (сорок сім тисяч сімсот тридцять вісім) грн 73 коп. та інфляційні втрати у сумі 4235 (чотири тисячі двісті тридцять п`ять) грн 64 коп., три відсотки річних у сумі 1150 (одну тисячу сто п`ятдесят) грн 77 коп. за період з 01.02.2020 по 23.02.2022 включно.

Відмовити у задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01.01.2016 по 01.04.2017 у розмірі 8600,17 грн, інфляційних втрат у розмірі 3383,47 грн та трьох відсотків річних у розмірі 9,38 грн за період з 24.02.2022 по 28.02.2022 включно.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рахунок НОМЕР_2 у ВАТ «Державний ощадний банк України» м. Харкова, МФО 351823, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1094 (одну тисячу дев`яносто чотири) грн 81 коп.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Комунальному підприємству «Харківські теплові мережі» судовий збір у розмірі 1094 (одну тисячу дев`яносто чотири) грн 81 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», , адреса: м. Харків, вул. Мефодіївська, 11.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повне рішення складено 04.09.2023.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Світлана ГАВРИЛЮК