Справа №705/2302/21
2/705/429/23

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2023 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Годік Л.С.

при секретарі Остропольській О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладижинської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Літинський Т.О., який представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Ладижинської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, в якому просить встановити факт того, що ОСОБА_2 не проживав постійно із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на момент її смерті, та визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, площею 3,1019га, розташовану в межах Колодистенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну площею 3,1019га, розташовану в межах Колодистенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На час смерті ОСОБА_3 за місцем її проживання були зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, та син ОСОБА_2 . При цьому, син ОСОБА_2 будучи зареєстрованим, фактично там не проживав. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер і після його смерті позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину та отримала відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом. Крім того, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка діє на підставі довіреності, зверталася до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2021, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на цілу земельну ділянку, площею 3,1019га, яка належала її матері ОСОБА_3 , яку фактично прийняли її чоловік і син в рівних частках, але не оформили. Позивач зазначає, що відповідач ОСОБА_2 , на час смерті їхньої матері ОСОБА_3 , лише був зареєстрований по одній з нею адресі: АДРЕСА_1 , проте фактично там не проживав, заяву про прийняття спадщини після її смерті не подавав, спадкова справа не заводилася, тому він не є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері. Сама реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не свідчить та визначає прийняття спадщини такою особою і не підпадає під визначення «прийняття спадщини», у зв`язку з чим, необхідно встановити факт його не проживання зі спадкодавцем, який виключить ОСОБА_2 із кола спадкоємців, які прийняли спадщину, адже, за вказаних обставин єдиним спадкоємцем , який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 був її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого спадкоємцем є лише позивач ОСОБА_1 , яка успадкувала майно після смерті свого батька, навіть якщо він не встиг оформити свої спадкові права.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, подавши до суду заяву, в якій вона підтримує заявлені нею позовні вимоги, просить їх задовольнити та справу розглядати у її відсутність.

Представник відповідача Ладижинської сільської ради судове засідання не з`явилися, однак, від сільського голови Цоколенка С. надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, за наявними в матеріалах справи доказами та не заперечує проти ухвалення рішення у справі відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини його неявки суду не відомі.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

В судовому засіданні із досліджених доказів встановлено, що позивач ОСОБА_1 мала дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 » та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 29.07.1967.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 24.05.2008, і після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну площею 3,1019га, розташовану в межах Колодистенської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить їй на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 020107.

На час смерті ОСОБА_3 , за місцем її проживання по АДРЕСА_1 , були зареєстровані її чоловік ОСОБА_4 , з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі, та син ОСОБА_2 , що підтверджується Довідкою №90/14-07, виданою Колодистенським старостинським округом Ладижинської сільської ради Черкаської області.

При цьому, із наданої довідки вбачається, що ОСОБА_2 будучи зареєстрованим, фактично не проживає за вказаною адресою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 19.11.2010, і після його смерті позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину у виді земельної ділянки, площею 3,1020га (кадастровий номер :02:000:1019) та отримала відповідне Свідоцтво про право на спадщину за законом серії ВРК № 906197.

Також, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , яка діє на підставі довіреності, зверталася до Уманської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , проте, Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.05.2021, їй було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 на цілу земельну ділянку, площею 3,1019га, яка належала її матері ОСОБА_3 , яку фактично прийняли її чоловік і син в рівних частках, але не оформили.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач ОСОБА_2 , який є сином ОСОБА_3 , на час її смерті лише був зареєстрований по одній з нею адресі: АДРЕСА_1 , проте фактично там не проживав, заяву про прийняття спадщини після її смерті не подавав, спадкова справа не заводилася, тому він не є таким, що прийняв спадщину після смерті своєї матері.

Така позиція позивача свідчить про її намір виключити ОСОБА_2 із кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , тобто про його усунення від права на спадкування.

На підтвердження заявлених позовних вимог, позивач посилається на пояснення свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проте, на неодноразові виклики в судові засідання вказані свідки не з`явилися, позивач не забезпечила їх явку за викликом, при цьому, у поданій нею заяві від 14.03.2023 зазначила, що вказані свідки не мають можливості з`явитися до суду через впроваджений на території України військовий стан.

Крім того, як вбачається з листа №02-24 від 16.11.2021, направленого до суду Ладижинською сільською радою, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та вибув з місця проживання 19.06.2009 в м. Ульянівськ російської федерації.

Зі змісту вказаного листа вбачається, що відповідач ОСОБА_2 вибув з місця своєї реєстрації та проживання 19.06.2009, тобто вже після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що суперечить доказуванням позивача про встановлення факту його не проживання разом з матір`ю на час її смерті.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обстав справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів, 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, оскільки вони не обґрунтовані та не підтвердженні належними доказами.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 23,76,77, 81,89,258-259,264, 265, 273, 354, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Ладижинської сільської ради, ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя Леся Сергіївна Годік