Справа № 152/727/21
Провадження № 22-ц/801/840/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції Роздорожна А. Г.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 рокуСправа № 152/727/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу №152/727/21 запозовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 адвоката Старого Миколи Миколайовича на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2023 року, яке ухвалене суддею Роздорожною А.Г. в Шаргородськомурайонному суді Вінницької області, повний текст судового рішення складено 20 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в :

В червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, мотивуючи позовні вимоги тим, що 25 грудня 2020 року о 20:20 год на 297 км автодороги Київ-Харків-Довжанський (М-03) водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом SCHMITZ SKO 24, номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись зі сторони м. Полтава в напрямку м. Київ, не врахувавши дорожньої обстановки та не вибравши безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та допустив наїзд на металеве огородження (відбійник), після чого допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку. При ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року у справі №546/15/21, яка набрала законної сили 16 лютого 2021 року, визнано винним у скоєнні ДТП ОСОБА_2 .

Відповідно до звіту №8586 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18 січня 2021 року, проведеного ТОВ «СЗУ Україна Консалтинг», вартість відновлювального ремонту, включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування становить 251239,53 грн, вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ становить 114671,90 грн, вартість матеріального збитку без врахування ПДВ становить 97834,92 грн. Згідно акту ТОВ «Ауді-Центр-Полтава» № 00000566 від 24 лютого 2021 року здачі - прийняття робіт вартість відновлювального ремонту (використані запасні частини та роботи) з врахуванням ПДВ становить 275136,48 грн, які були позивачем сплачені.

Згідно страхового акту №3583789 від 22 березня 2021 року АТ «СК «Інго» сума страхового відшкодування становить 97834,92 грн. Зазначена сума страхового відшкодування була перерахована на рахунок позивача 07 квітня 2021 року.

Позивач вважає, що оскільки відповідач є винним у ДТП, то різницю між завданим ДТП збитком, а саме вартістю відновлювального ремонту згідно акту ТОВ «Ауді-Центр-Полтава» №00000566 від 24 лютого 2021 року та сумою, відшкодованою страховою компанією необхідно стягнути саме з нього.

Позивач зазначає, що матеріальну шкоду, яку необхідно стягнути з відповідача складає 177301,56 грн = 275136,48 грн (вартість відновлювального ремонту) - 97834,92 грн (сума страхового відшкодування).

Крім цього, відповідач завдав позивачу також моральної шкоди, а саме: дискомфорт у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність (автомобіль) за її прямим призначенням та клопотами по ремонту автомобіля. Наслідки перенесеної події призвели до неможливості продовжувати нормальний активний спосіб життя впродовж тривалого часу, тому що робота позивача потребує постійних та термінових виїздів. Завдана позивачеві моральна шкода виразилась у його переживаннях, емоційній напрузі, насторозі, невпевненості в собі, відчутті власної трудової неповноцінності (у зв`язку зі зменшенням об`єму роботи пов`язаної з використанням транспортного засобу) тривоги з приводу майбутнього. Зазначені обставини призвели до значних моральних страждань, постійних хвилювань і психологічного навантаження, що вплинуло на стан здоров`я позивача і нормальний устрій життя його сім`ї. Згадуючи правопорушення, яке вчинив відповідач, позивач розуміє, що міг позбутися самого найціннішого - життя, що сильно впливає на його психічний стан, а тому позивач вважає, що розмір завданої йому моральної шкоди - безмежний, проте якщо виразити його у грошовому еквіваленті то, на його думку, він становить не менше 50000 грн. 22 березня 2021 року позивачем, з метою досудового урегулювання спору, відповідачеві рекомендованим листом направлено претензію з проханням відшкодувати завдану йому шкоду, яку останній отримав 29 березня 2021 року, проте відповіді на час подання позовної заяви чи відшкодування завданої шкоди, позивач не отримав.

Таким чином, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 177301,56 грн та моральну шкоду в розмірі 50000 грн, а також судові витрати.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 153404,61 грн та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 12000 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1659,30 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 6132 грн. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4860 грн.

Судові витрати за проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи у сумі 2265,24 грн залишено за позивачем.

Судові витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 3775,42 грн залишено за відповідачем.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_2 адвокат Старий М.М. подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2023 року розгляд справи в апеляційній інстанції призначено без повідомлення учасників справи згідно ч.1 ст.369 ЦПК України.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення частково не відповідає.

Рішення мотивоване тим, що позивач отримав погоджені з третьою особою страхову виплату в сумі 97834,92 грн, щодо відшкодування матеріальної шкоди, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 25 грудня 2020 року. Однак, позивач отримав лише частину компенсації матеріальної шкоди, оскільки вартість робіть транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 становить 251239,59 грн. Отже, інша частина матеріальної шкоди в сумі 153404,61 грн підлягає стягненню з відповідача як з винуватця ДТП. Також, суд вказав, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди є сума 12000 грн, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що він зазнав у зв`язку з вчиненням відповідачем дорожньо-транспортної пригоди.

Судом встановлено, що згідно з копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , ОСОБА_1 є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с.9).

Відповідно до копії поліса №200066428 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданого на ім`я ОСОБА_1 , страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, розмір франшизи становить 0 грн, забезпечений транспортний засіб: «VOLKSWAGEN TOUAREG», державний номерний знак НОМЕР_3 (т.1 а.с.10).

Відповідно до копії схеми ДТП, яка сталась 25 грудня 2020 року о 20-20 год, встановлено, що ОСОБА_2 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху за статтею 124 КУпАП (т.1 а.с.142 143, 157).

Згідно з копією протоколу про адміністративне правопорушення від 25 грудня 2020 року серії ДПР18 №191267, 25 грудня 2020 року о 20-20 год на автодорозі Київ-Харків-Довжанський на 297 км, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом DAF XF 105.460, в складі з напівпричепом SCHMITZ SKO 24, рухаючись зі сторони м. Полтава в бік м. Київ, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, дорожні умови та допустив наїзд на металеве огородження (відбійник), після чого допустив зіткнення з транспортним засобом Volkswagen Touareg, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався в попутному напрямку та почав зупинятися. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Дії ОСОБА_2 кваліфіковано за статтею 124 КУпАП (т.1 а.с.156).

Постановою Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2021 року у справі №546/15/21, визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн на користь держави, а також стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 454 грн на користь держави (т.1 а.с.11 12).

Відповідно до копії звіту №8586 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 18 січня 2021 року, вартість (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження, станом на 25 грудня 2020 року, становить 114679,90 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування) (т.1 а.с.13 15, 100 112).

Згідно з копією ремонтної калькуляції №8586 від 18 січня 2021 року, розраховано вартість робіть транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 на загальну суму 251239,53 грн (т.1 а.с.16 18, 113 115).

Відповідно до копії акту №00000566 від 24 лютого 2021 року здачі-прийняття робіт (надання послуг) Акт по ремонту, Товариством з обмеженою відповідальністю «Ауді-Центр-Полтава» на замовлення ОСОБА_1 проведено роботи (надано послуги) по ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартість яких становить 275136,48 грн (т.1 а.с.19 20).

Згідно з копією повідомлення від 13 травня 2021 року №906 АТ «Страхова компанія «Інго» повідомило ОСОБА_1 про те, що 22 березня 2021 року АТ «СК «Інго» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, що оформлено страховим актом №3583789 відповідно до якого, сума страхового відшкодування складає 97834,92 грн, яке 07 квітня 2021 року було перераховано на рахунок ОСОБА_1 (т.1 а.с.21, 123).

Відповідно до копії виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 27 травня 2021 року, від АТ «СК «Інго» 7 квітня 2021 року на рахунок позивача зараховано 97834,92 грн (т.1 а.с.22).

Згідно з копією претензії про відшкодування збитків завданих ДТП від 22 березня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з проханням відшкодувати завдану йому матеріальну шкоду в розмірі 103156,70 грн та моральну шкоду у розмірі 50000 грн, у строк 7 днів з дня отримання претензії будь яким зручним способом. Про прийняте ОСОБА_2 рішення просить повідомити його письмово у вказаний строк (т.1 а.с.23 24).

Відповідно до копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, ОСОБА_2 отримав претензію про відшкодування збитків завданих ДТП 29 березня 2021 року (т.1 а.с.24).

Згідно з копією акту №12271 огляду транспортного засобу від 30 грудня 2020 року, аварійним комісаром було оглянуто транспортний засіб VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 та складено опис пошкодження автомобіля (т.1 а.с.116 117).

Відповідно до копії страхового акту №3583789 від 22 березня 2021 року, ОСОБА_1 розраховано суму збитку, яку завдано транспортному засобу VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 у розмірі 97834,92 грн (т.1 а.с.124).

Згідно з копією повідомлення про випадок № справи (3200249), ОСОБА_1 28 грудня 2020 року повідомив АТ «Страхова компанія «Інго» про зіткненням транспортного засобу VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 з іншим транспортним засобом (т.1 а.с.125).

Відповідно до копії заяви про виплату страхового відшкодування, ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» з проханням виплатити страхове відшкодування по полісу 680066428.20, по страховому випадку, який стався 25 грудня 2020 року з автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 97834,92 грн (т.1 а.с.126).

Згідно з копією заяви від 15 квітня 2021 року, ОСОБА_1 звернувся до АТ «Страхова компанія «Інго» з проханням надати розширену довідку стосовно страхового випадку, який стався 25 грудня 2020 року за участі його автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с.127).

Відповідно до копії довідки про дорожньо транспортну пригоду №928568, 25 грудня 2020 року на автодорозі М-03-Київ-Харків-Довжанський 297 км, сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме зіткнення транспортних засобів. Учасниками ДТП вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 пункту 12.1 Правил дорожнього руху (т.1 а.с.128 129).

Згідно з копією заяви від 06 січня 2021 року, ОСОБА_1 ознайомився ремонтною калькуляцією та із сумою калькуляції не згоден та просить внести до неї зміни (т.1 а.с.132).

Відповідно до копії заяви від 19 січня 2021 року, ОСОБА_1 просить голову правління АТ «СК «Інго» надати йому результати ремонтної калькуляції з розрахунком формули, на підставі якої розраховувався фізичний знос та просить надати результати незалежної експертизи для підготовки позовної заяви до винуватця ДТП, оскільки перерахованої суми недостатньо для ремонту його автомобіля (т.1 а.с.133).

Згідно з копією письмових пояснень від 25 грудня 2020 року, ОСОБА_1 пояснив, що 25 грудня 2020 року о 20-20 год керував автомобілем VOLKSWAGEN TOUAREG рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський 297 км, в бік м. Київ, де водій вантажного автомобіля, що рухався позаду допустив зіткнення з його автомобілем (т.1 а.с.140 141).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 березня 2022 року №8526/21-21, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 власнику автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка трапилась 25 грудня 2020 року, станом на дату здійснення ремонту 24 лютого 2021 року, складає 117902,44 грн. На запитання чи відповідає перелік робіт та використаних запасних частин, деталей, розхідних матеріалів, згідно Акту №00000566 від 24 лютого 2021 року здачі прийняття робіт (наданих послуг) Акт по ремонту виданого ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР-ПОЛТАВА» ОСОБА_1 комплексу робіт та використаних запчастин, деталей, розхідних матеріалів необхідних для усунення пошкоджень, завданих автомобілю Volkswagen Touareg державний номерний знак НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яке мало місце 25 грудня 2020 року в с. Глибока Балка Полтавської області та нормативним вимогам; чи відповідає вартість робіт та використаних запасних частин, деталей розхідних матеріалів, згідно Акту №00000566 від 24 лютого 2021 року здачі прийняття робіт (наданих послуг) Акт по ремонту виданого ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР-ПОЛТАВА» середній ринковій ціні наданих послуг та вартості використаних запасних частин, деталей, розхідних матеріалів, що були замінені на території, де здійснювався ремонт, - експерт відповіді не дав, оскільки Акт №00000566 від 24 лютого 2021 року не являється експертним висновком, тому проводити аналіз і давати відповідні висновки з цих питань не являється можливим, так як питання виходять за межі автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.220 228).

Згідно з ремонтною калькуляцією №8526/21-21 від 24 лютого 2021 року, розраховано вартість робіть транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 на загальну суму 268859,46 грн (т.1 а.с.229 231).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №152/727/21, Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15 серпня 2022 року №3828/22-21, вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка трапилась 25 грудня 2020 року, станом на дату здійснення ремонту 24 лютого 2021 року, складає 268859,46 грн (т.2 а.с.62 65).

Згідно з ремонтною калькуляцією №8526/21-21 від 24 лютого 2021 року, розраховано вартість робіть транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 на загальну суму 268859,46 грн (т.2 а.с.66 68).

Не беручи до уваги висновки експертів за результатами проведення судової автотоварознавчої та додаткової судової автотоварознавчої експертиз, які проводилися на замовлення сторін у справі, суд першої інстанції мотивував це тим, що хоча висновки і є належними та допустимими доказами, оскільки одержані в порядку встановленому законом та стосуються предмета доказування, проте, не взяв їх до уваги, а при визначенні розміру заподіяної позивачу внаслідок ДТП шкоди взяв до уваги ремонтну калькуляцію від 18 січня 2021 року (т.1 а.с.16 18).

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 1187, 1188 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01.07.2004 року № 1961 -IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Відповідно до ст. 5 цього Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону).

За змістом Закону № 1961-IV (ст. 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, а договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961 - IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1961 - IV шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно із ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Згідно зі Звітом № 8586, вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 , становить 251239,53 грн з урахуванням ПДВ, а вартість матеріального збитку з урахуванням ПДВ, становить 114671,90 грн (т.1 а.с.13 15).

Звіт про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 8586 було виконано до пред`явлення позову у цій справі, а не під час її розгляду, указаний звіт не є висновком експерта, на що суд першої інстанції не звернув уваги та помилково врахував його під час ухвалення рішення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Положення статей 76, 102 - 113 ЦПК України визначають висновки експертів як один із засобів встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Розбіжності у доказах щодо матеріального збитку, вартості відновлювального ремонту автомобіля могли бути усунуті шляхом призначення судової автотоварознавчої експертизи.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 30 березня 2022 року №8526/21-21, вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 власнику автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка трапилась 25 грудня 2020 року, станом на дату здійснення ремонту 24 лютого 2021 року, складає 117902,44 грн. На запитання чи відповідає перелік робіт та використаних запасних частин, деталей, розхідних матеріалів, згідно Акту №00000566 від 24 лютого 2021 року здачі прийняття робіт (наданих послуг) Акт по ремонту виданого ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР-ПОЛТАВА» ОСОБА_1 комплексу робіт та використаних запчастин, деталей, розхідних матеріалів необхідних для усунення пошкоджень, завданих автомобілю Volkswagen Touareg державний номерний знак НОМЕР_3 внаслідок ДТП, яке мало місце 25 грудня 2020 року в с. Глибока Балка Полтавської області та нормативним вимогам; чи відповідає вартість робіт та використаних запасних частин, деталей розхідних матеріалів, згідно Акту №00000566 від 24 лютого 2021 року здачі прийняття робіт (наданих послуг) Акт по ремонту виданого ТОВ «АУДІ-ЦЕНТР-ПОЛТАВА» середній ринковій ціні наданих послуг та вартості використаних запасних частин, деталей, розхідних матеріалів, що були замінені на території, де здійснювався ремонт, - експерт відповіді не дав, оскільки Акт №00000566 від 24 лютого 2021 року не являється експертним висновком, тому проводити аналіз і давати відповідні висновки з цих питань не являється можливим, так як питання виходять за межі автотоварознавчої експертизи (т.1 а.с.220 228).

Згідно з ремонтною калькуляцією №8526/21-21 від 24 лютого 2021 року, розраховано вартість робіть транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 на загальну суму 268859,46 грн (т.1 а.с.229 231).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №152/727/21, Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 15 серпня 2022 року №3828/22-21, вартість відновлювального ремонту автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка трапилась 25 грудня 2020 року, станом на дату здійснення ремонту 24 лютого 2021 року, складає 268859,46 грн (т.2 а.с.62 65).

Згідно з ремонтною калькуляцією №8526/21-21 від 24 лютого 2021 року, розраховано вартість робіть транспортного засобу «VOLKSWAGEN TOUAREG» державний номерний знак НОМЕР_3 на загальну суму 268859,46 грн (т.2 а.с.66 68).

Статтею 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» визначено: за заявою осіб, які приймають участь у розгляді справи, суд призначає судову експертизу, якщо необхідність її проведення обумовлена обставинами справи і поданими сторонами доказами (тобто, при наявності належного обґрунтування підстав для проведення судової експертизи).

Висновок судового експерта та інформація, яка міститься у ньому, не має для суду наперед встановленого значення, а є лише одним із доказів, які суд досліджує, надає оцінку за внутрішнім переконанням та враховує при вирішенні справи. Результат оцінки судом висновку судового експерта відображається у рішенні, в якому наводяться мотиви його прийняття або відмови у прийнятті.

При перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати: достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Поряд з цим, суд першої інстанції під час розгляду даної справи взагалі не надав оцінку висновку експерта від 30 березня 2022 року №8526/21-21 та додатковому висновку експерта від 15 серпня 2022 року №3828/22-21, як доказу, обмежившись лише посиланням на норми ст. 100 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає, що вказані висновки експертів відповідають вимогам закону та підтверджують вартість матеріального збитку, завданого ОСОБА_1 власнику автомобіля VOLKSWAGEN TOUAREG реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась 25 грудня 2020 року, станом на дату здійснення ремонту 24 лютого 2021 року, який складає 117902,44 грн та вартість відновлювального ремонту автомобіля, яка становить 268859,46 грн.

До того ж, такі дії суду першої інстанції є непослідовними, оскільки судова автотоварознавча експертиза була призначена ухвалою суду за клопотання представника відповідача саме з метою визначення відповідності вартості збитків шкоди завданої внаслідок ДТП (т.1 а.с.158, 162), а додаткова судова автотоварознавча експертиза була призначена ухвалою суду за клопотання представника позивача, з метою визначення вартості відновлювального ремонту (т.2 а.с.20 22, 40). Як наслідок, висновки експерта мали бути оцінені судом першої інстанції на предмет належності і допустимості та, з урахуванням його змісту, або відхилені з посиланням на приписи закону або прийнятий до розгляду.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то позивач має право вимоги до винної у дорожньо-транспортній пригоді особи на різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, що відповідає вимогам ч. 1ст. 1194 ЦК України, якою встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, враховуючи висновки експертів з відповідача на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 150957,02 грн (268859,46 грн вартість відновлюваного ремонту - 117902,44 грн вартість матеріального збиту).

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині стягнення матеріальної шкоди є частково обґрунтовані.

Щодо доводів апеляційної скарги про стягнення моральної шкоди.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20 (провадження № 61-1132св22) зазначено, що: «Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі;

зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди;

у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини;

завдання моральної шкоди явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи;

гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості;

по своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2020 року у справі №372/2085/16-ц (провадження № 61-18385св19) зазначено, що:

«під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявності у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи, наявності причинного зв`язку між ними та вини заподіювача шкоди».

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз змісту позовної заяви свідчить, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, заявлені до ОСОБА_2 обґрунтовані незаконними діями останнього, у зв`язку із пошкодженням майна (автомобіля) позивача. Тобто, ці позовні вимоги заявлено на підставі пункту 3 частини другої статті 23 ЦК України, згідно з якими моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України).

З урахуванням обставин справи, які встановлено судом, колегія суддів, з огляду на критерії наведені вище вважає, що суд першої інстанції врахував страждання та переживання позивача у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та обґрунтовано вважав, щорозумним і справедливим буде присудження позивачу на відшкодування моральної шкоди 12000 грн, і такий розмір не призведе до його безпідставного збагачення, та буде відповідати діям, вчиненим відповідачем щодо майна позивача, і не становитиме для нього надмірного тягаря.

Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 12000 грн, є обґрунтованим та таким, що відповідає нормам матеріального права, а тому в цій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, оскаржуване рішення не можна назвати в повній мірі законним та обґрунтованим в розумінні ст.263 ЦПК України, у зв`язку з чим колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та часткового скасування оскаржуваного рішення в частині відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, а в іншій частині (щодо моральної шкоди) підлягає залишенню без змін.

Крім того, відповідно до положень частини тринадцятої статті 141, підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України підлягає розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Згідно з частинами першою шостою статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частинами першою третьої статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу позивач надав розрахунок розміру витрат на правничу допомогу від 26 травня 2021 року, який складений адвокатом Бовдир Сергієм Івановичем, згідно договору про надання правової допомоги №554 від 25 січня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_1 надано правову допомогу на суму 8400 грн наступного характеру: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, узгодження правової позиції (1 год становить 840 грн), вартість послуги становить 840 грн; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, отримання доказів для позовної заяви, виготовлення копій документів (1 год становить 840 грн), вартість послуги становить 1680 грн (840 х 2 = 1680); складання та направлення претензії (1 год становить 840 грн), вартість послуги становить 840 грн; складення та подання цивільного позову (1 год становить 840 грн), вартість послуги становить 2520 грн (840 х 3 = 2520); орієнтовна участь у судових засіданнях (3 засідання по 1 год) (1 год становить 840 грн), вартість послуги становить 2520 грн (840 х 3 = 2520). Також, позивач надав квитанцію від 27 травня 2021 року №б/н на суму 8400 (а.с.26-27 том 1).

На підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правову допомогу представник відповідача надав орієнтований розрахунок судових витрат від 15 вересня 2021 року, який складений адвокатом Старим Миколою Миколайовичем, з якого видно, що представником відповідача надано ОСОБА_2 правову допомогу на суму 18000 грн наступного характеру: ознайомлення з документами, вчинення усної консультації (1 год), вартість послуги становить 1500 грн; вивчення правової ситуації клієнта та узгодження з ним правової позиції, подача адвокатських запитів, збір доказової бази (5 год), вартість послуги становить 7500 грн; підготовка відзиву на позовну заяву, вартість послуги становить 3000 грн; участь в судових засіданнях (4 сідання), вартість послуги становить 6000 грн. Також, представник відповідача надав квитанцію від 05 серпня 2021 року на суму 18000 грн (а.с.84-85 том 1).

Таким чином встановлено, що сторонами понесені судові витрати за надання правової допомоги. Ці витрати пов`язані з розглядом справи, їхній розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін.

При подачі даного позову до суду позивач сплатив 2273,02 грн судового збору, що підтверджується квитанцією від 26 травня 2021 року.

Також, як вбачається з матеріалів справи, сторонами понесені судові витрати пов`язані з проведенням експертиз, а саме: позивачем за проведення додаткової судової автотоварознавчої експертизи у сумі 2265,24 грн (т.2 а.с.61); відповідачем за проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 3775,42 грн (т.1 а.с.234).

Таким чином, позивач поніс судових витрат в суді першої інстанції на загальну суму 12938,26 грн, а відповідач на загальну суму 21775,42 грн.

Позов задоволено на 71,69 % = (162957,02 грн задоволені вимоги х 100%/227301,56 ціна позову).

При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат (ч. 10 ст. ст. 141 ЦПК України).

Приймаючи до уваги часткове задоволення позовних вимог, на відповідача покладаються судові витрати у розмірі 9275,44 грн (12938,26 х 71,69 %).

На позивача покладаються судові витрати у розмірі 6164,62 грн (21775,42 грн х (100% - 71,69%)). Крім того, на позивача покладаються судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 50,48 грн (3411 грн сплачено за подання апеляційної скарги х 1,48% розмір задоволеної апеляційної скарги) = (162957,02 грн х100%/165404,61 грн = 98,52 % - 100 % = 1,48% розмір задоволеної апеляційної скарги), а всього 6215,10 грн (6164,62 грн + 50,48 грн).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) різницю сум на користь ОСОБА_1 у розмірі 3060,34 грн (9275,44 грн - 6215,10 грн).

Керуючись ст. ст. 141, 367, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Старого Миколи Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 10 лютого 2023 року в частині відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та в частині судових витрат скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 150957,02 грн та 3060,34 грн судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 03 травня 2023 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.