КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/161/23

номер провадження 22-ц/824/8648/2023

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2023 року /суддя Котвицький В.Л./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач у січні 2023 року звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2023 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 14.02.2022 року і до досягнення дитиною повноліття. /а.с. 23-25/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, оскільки він не отримував повідомлення про розгляд справи, не міг подати відзив та заперечувати проти позову. Звертаючись до суду із позовною заявою про стягнення аліментів, позивачем не було додано до позовної заяви та суду жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували викладені в позовній заяві обставини. Зокрема, позивачем не подано доказів в обґрунтування того, що дитина проживає з позивачем; наявності у позивача на території Польщі власного або орендованого житла; на підтвердження зробленого ремонту; купівлі меблів та побутової техніки; доказів, якими підтверджується той факт, що позивач утримує дитину виключно за рахунок власних коштів; на підтвердження сплати позивачем дитячого садка; на підтвердження сплати занять в мовній школі; необхідності вживання дитиною біологічно активних домішок; потреби дитини особливих засобів гігієни; сплати позивачем вартості медичного обслуговування та ліків; сплати позивачем вартості відпочинку дитини; придбання позивачем подарунків для дитини; на підтвердження того, що Відповідач не надає «достатніх коштів». Судом першої інстанції також не встановлено майнового стану відповідача. Вказував і на те, що у 2022 року відповідач добровільно перераховував на банківську картку позивача кошти на оренду житла, на утримання позивача та дитини за рахунок заощаджень, так як підприємство фактично припинило роботу. Протягом 2022 року заробітну платню відповідач не отримував. позивач на території Польщі не має заробітку, а тому єдиним джерелом існування для позивача були ти кошти які відповідач добровільно перераховував на банківську картку позивача та грошова допомога від уряду Польщі. Дитину з закордону позивач відмовляється повертати, ним на даний час готується заява до суду про встановлення місця проживання дитини. Крім того, під час ухвалення рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, приймаючи рішення суд стягнув аліменти за минулий час з 14.02.2022 року, а не з дати звернення до суду.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, заперечуючи проти її доводів. Вказувала, що окрім повідомлення відповідача про розгляд справи, шляхом надіслання поштової кореспонденції, його було повідомлено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про що відповідач підтверджує в своїй апеляційній скарзі. В свою чергу, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк та доказів, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Вказувала, що позивач просила суд стягнути аліменти, починаючи з дня подачі позовної зави до суду і до досягнення дитиною повноліття, а судом допущено технічну описку. На підтвердження інформації про рух коштів, які позивач витрачає, проживаючи в іншій країні задля спільної малолітньої дитини, додала до відзиву довідку, в якій відображається інформація про здійснення платежів та квитанцію, яка підтверджує вартість дитячого садочка. Звертала увагу, що відповідач є засновником та керівником декількох компаній з виробництва будівельних металевих конструкцій та столярних виробів, власником нерухомого майна, що дає підстави вважати, що відповідач має достатньо коштів, є працездатним, відповідно до ст. 180 СК України зобов`язаний утримувати свою дитину. Позивач має сумніви, що батько буде добросовісно і добровільно виконувати свій безумовний обов`язок щодо утримання доньки до досягнення нею повноліття у зв`язку з чим і звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення зміні в частині часу, з якого присуджуються аліменти, на підставі наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.11.2022.

Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачем.

Між сторонами виникли аліментні правовідносини щодо зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Судом першої інстанції вірно вказано на те, що предметом доказування є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів.

Відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, отже суд першої інстанції вирішував справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 ЦПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-XII та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 с. 182 Сімейного кодексу України).

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ч. 3 с. 182 Сімейного кодексу України).

Суд першої інстанції приймав до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування. Малолітня дитина проживає разом з позивачем та потребує матеріальної допомоги. Відповідач повинен у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати їй гарні умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально.

Доводи апеляційної скарги, щодо неповного врахування обставин справи, докази про що долучено до апеляційної скарги, апеляційним судом не приймаються до уваги, з огляду на те, що відповідач про розгляд справи судом першої інстанції повідомлявся належним чином, про що свідчить отримання ухвали про відкриття провадження та копії позову /а.с. 22/.

Долучені докази щодо реєстрації місця проживання відповідача свідчать про те, що судові документи судом першої інстанції направлялись за належністю, те, що донька апелянта проживає у Республіці Польща, разом з матір`ю, між сторонами існує спір щодо повернення дитини.

Надана виписка по рахунку апелянта, без призначення платежу, жодним чином не вказує на те, що апелянтом сплачувались саме аліменти у добровільному порядку.

Крім того, жодних доказів того, що апелянт не може сплачувати саме такий розмір аліментів, перебування на його утриманні інших неповнолітніх або утриманців за законом, стану здоров`я, який не дозволяє йому сплачувати аліменти саме в такому розмірі не надано.

Обґрунтування щодо відсутності доказів понесених позивачем витрат на додаткові гуртки, ремонт, купівлі меблів та побутової техніки; доказів, якими підтверджується той факт, що позивач утримує дитину виключно за рахунок власних коштів; на підтвердження сплати позивачем дитячого садка; на підтвердження сплати занять в мовній школі; необхідності вживання дитиною біологічно активних домішок; потреби дитини особливих засобів гігієни; сплати позивачем вартості медичного обслуговування та ліків; сплати позивачем вартості відпочинку дитини; придбання позивачем подарунків, апеляційним судом також відхиляється з огляду на те, що це не відноситься до складу аліментів а є додатковими витратами, про що може бути заявлено інший спір.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Водночас, апеляційний суд звертає увагу на дату, яка визначена судом першої інстанції як початок стягнення аліментів -14.02.2022 р., яка підлягає зміні, оскільки аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, що прямо передбачено статтею 191 СК України.

Отже дата, з якої аліменти підлягають стягненню - 27.12.2022 р. дата відправки позову до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу судові витрати не підлягають, оскільки рішення суду по суті вимог залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2023 року - змінити в частині дати, з якою підлягають стягненню аліменти щомісячно, починаючи з 27.12.2022 року.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду м. Києва 13 березня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: