Провадження №2/523/2417/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"02" травня 2023 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

за участю секретаря судового засідання Гарган С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком АДРЕСА_1 .

Обґрунтовує свої вимоги тим, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.09.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Шепелюк Р.Ю., зареєстрованого у реєстрі за №3-3251 позивачка та її брат ОСОБА_2 успадкували спадщину після смерті батька ОСОБА_4 , що складається житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Як вказує позивачка, після смерті її брата, спадкоємцями до його майна крім неї, залишились його дружина - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_5 і донька - ОСОБА_3 .

Однак, дружина та дитина ОСОБА_2 відмовились від прийняття спадщини після його смерті.

Тому, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23.12.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу - Колмаковою Н.В., зареєстрованого у реєстрі за № 743 позивачка прийняла спадщину після смерті брата, що складається з 1/2 частки житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

У вказаному житловому будинку зареєстровані дружина брата - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Витягом про склад сім`ї та реєстрацію місце проживання від 04.10.2021 року за № 134.

Відповідачі зареєстровані за зазначеною адресою, але в вищевказаній квартирі не проживають, перешкод у користуванні житловим приміщенням ніхто не чинив, особисті речі в житловому приміщенні відсутні У добровільному порядку здійснити процедуру зняття з реєстрації немає можливості.

Відповідачі ніяким чином в утриманні житла участі не беруть, не сплачують комунальні послуги.

Крім того, позивачка не може вільно реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження житловим будинком, що належить їй на праві власності.

Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою Сукворовського районного суду м. Одеси від 13.10.2021 року відкрито загальне провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання на 24.01.2022 року на 12год. 30хв.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.04.2022 року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті на 25.08.2022 року на 10год. 30хв.

У судове засідання позивачка ОСОБА_6 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку, також просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.38).

У судове засідання відповідачка ОСОБА_2 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

У судове засідання відповідачка ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, надала до суду письмову заяву, яка міститься в матеріалах справи, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, також зазначила, що не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2003 року, просила суд розгляд справи проводити за її відсутності (арк.сп.40).

У зв`язку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів, які були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280-281 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_6 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (арк.сп. 84-85).

Згідно Витягу про склад сім`ї №134 від 04.10.2021 року, в будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані відповідачі: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.сп.10).

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за зазначеною адресою, але з 2003 року і по теперішній час у вищевказаному будинку не проживають, особисті речі в житловому приміщенні відсутні, що підтверджується актом про не проживання від 01.10.2021 року, підписаний сусідами: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та посвідчений керівником ОСОН КМ «Хаджибеївський» в м. Одесі Делій В.С. (арк.сп.9).

Згідно ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового будівництва.

Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобіганню такому порушенню.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням, якщо доведено, що вона не користується цим приміщенням більше шести місяців без поважних причин.

Відповідно дост. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначаються власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено про те, що відповідачі відсутня у житловому будинку АДРЕСА_1 понад один рік без поважних на це причин, тому відповідно до ч. 2ст.405ЦК України втратили право на користування спірним житлом.

Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При таких обставинах, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 265, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 02.052023 року.

Суддя: Аліна С.С.