№ 207/2470/22
№ 2-др/207/2/23
02 березня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Бистрової Л.О.
при секретарі Пономаренко В.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ворон Артема Ігоровича про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правову допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця,
Рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 27.12.2022 року в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця відмовлено в повному обсязі.

При ухвалені цього рішення не вирішувалось питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу.

15 лютого 2023 року на електронну адресу суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ворон Артема Ігоровича про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, в якій він просить вирішити питання про розподіл судових витрат у справі № 207/2470/22 за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про стягнення боргу кредитором спадкодавця, шляхом стягнення з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрат на професійну правову допомогу відповідно до договору б/н про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.11.2022 р. у розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання і сукупність наявних в матеріалах справи доказів, суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання.

Дослідивши матеріали справи, надані представником відповідача заяви та докази, якими вони обґрунтовані, вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу між сторонами, суд приходить до наступного висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі не подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Отже цією статтею визначено право (не обов`язок) суду відмовити у відшкодуванні витрат, яке реалізується судом з урахуванням обставин справи.

Заявами по суті справи згідно з ч. 2 статті 174 ЦПК України є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзив. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексах випадках.

Приписами ч.8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Ворон А.І. у відзиві на позовну заяву були заявлені витрати на професійну правничу допомогу, у загальному розмірі 5000,00 грн., а також надані відповідні докази понесення таких витрат, а саме: протокол погодження адвокатського гонорару від 15.11.2022 року, акт приймання-передачі послуг від 15.11.2022 року, квитанція про оплату послуг адвоката №18-11 від 18.11.2022 року.

Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетроської області по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця 27.12.2022 року було ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч. 2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті першій Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

- Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

- За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

- Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

- Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

- Адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

- Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 05.03.2019 в справі №922/1163/18, згідно якого, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Надання адвокатом Ворон А.І. відповідачу ОСОБА_1 адвокатських послуг при розгляді даної справи підтверджується, зокрема: Договором про надання правової допомоги адвокатом від 15.11.2022, укладеним між адвокатом Ворон А.І. та Кириченко Л.П.; Протоколом погодження адвокатського гонорару від 15.11.2022 року, Актом приймання-передачі послуг до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.11.2022 року та Квитанцією №18-11 від 18.11.2022 року щодо оплати адвокатського гонорару згідно договору від 15.11.2022 року, що підтверджує оплату відповідачем наданих послуг у розмірі 5 000,00 грн.

Як вбачається із тексту договору від 15.11.2022 року, у ньому наявний пункт 3 щодо порядку оплати послуг адвоката за конкретний обсяг послуг та надану юридичну допомогу, зазначену в п.1.1 цього договору який узгоджується Сторонами у Додатковій Угоді до цього Договору.

Не зважаючи на відсутність визначення у даному договорі форми гонорару, за умови визначення в Акті приймання-передачі послуг до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.11.2022 року та Квитанції №18-11 від 18.11.2022 року вартості виконаних робіт в залежності від їх виду і витраченого на нього часу та підтвердження оплати відповідачкою наданих послуг, у суду наявна об`єктивна можливість пересвідчитися у домовленості між адвокатом і його клієнткою щодо розміру та порядку адвокатського гонорару.

Відповідно до ч.ч. 3-4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.ч. 5-6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, приписами ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц (провадження №61-15441св19).

Згідно Акту приймання-передачі послуг до Договору про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.11.2022 року адвокат Ворон А.І. надав відповідачці правову допомогу у формі: консультацій, підготовки запитів про надання інформації, визначення правової позиції, складання відповіді на відзив, на що представником відповідачки витрачено 6 годин. Вартість виконаних робіт становить 5 000,00 грн., які відповідачкою ОСОБА_1 сплачено адвокату Ворон А.І., що підтверджується Квитанцією №18-11 від 18.11.2022 року.

Дослідивши надані представником відповідачки документи, судом встановлено, що в них зазначено конкретний обсяг наданих послуг, наявний обґрунтований розрахунок витраченого адвокатом часу щодо надання кожного виду послуг та їх вартість з урахуванням кількості заявлених позовних вимог та складності справи.

Суд вважає, що зазначені витрати в розмірі 5 000,00 грн. є співмірними із складністю справи (спору про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг (пов`язаних із підготовкою правової позиції відповідачки, викладенням її у відзиві на позовну заяву та доведенням в суді обставин, що підлягали доказуванню), ціною позову.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу в розмірі 5 000,00 грн..

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.76-82, 133, 137, 141, 246, 247, 258-259, 263-265, 270, 272, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Ворон Артема Ігоровича про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат на правову допомогу у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця задовольнити.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитором спадкодавця.

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правову допомогу відповідно до договору б/н про надання юридичної допомоги адвокатом від 15.11.2022 року у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Додаткове рішення може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Л.О. Бистрова