Провадження № 2/522/1613/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Павлик І.А.,

за участю:

сторони в судове засідання не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.07.2022 постановою Приморського районного суду м. Одеси було закрито провадження у справі № 522/6031/22 відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення за ст. 185 КУпАП, у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Разом з тим, позивач був змушений звернутися за професійною правничою допомогою до АО «Меч Правосуддя» для захисту та відстоювання своїх прав у суді при розгляді відносно нього матеріалів про адміністративне правопорушення, що завдало позивачу матеріальної шкоди у розмірі 10 000,00 грн у якості сплати адвокатову гонорару. Окрім того, ОСОБА_1 поніс моральну шкоду, яка виразилася у моральних (душевних) стражданнях, що були викликані вимушеними діями щодо доведення у суді відсутності в його діях правопорушення та з метою захисту порушеного права. У зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 10 000,00 грн матеріальної шкоди, 100,00 грн моральної шкоди та 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

11.11.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

08.12.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Головне управління Національної поліції в Одеській області позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні, з огляду на наступне. Так, позивач у позовній заяві ототожнює поняття притягнення до адміністративного відповідальності та адміністративна відповідальність, що є хибним. Разом з тим, працівниками поліції у межах своєї компетенції та відповідно до покладених на них повноважень виявивши адміністративне правопорушення та особу, яка його вчинила складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП. Таким чином, така дія як складання протоколу про адміністративне правопорушення виявляє та фіксує певні обставини, що згодом підлягають доказуванню у адміністративній справі в органі, який уповноважений приймати рішення. Тому, використання позивачем положень про незаконність його притягнення до адміністративної відповідальності не знаходить свого підтвердження та є такими, що вводить суд в оману. Ігнорування позивачем положень Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», які визначають випадки у яких особа має право звернутися за захистом до суду є недопустимим у даному випадку. Окрім того, важливим є те, що відносно ОСОБА_1 адміністративне стягнення, адміністративний арешт, виправні роботи, конфіскація майна не застосовувалися. Таким чином, у позивача відсутні умови та підстави при яких виникає право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Разом з тим, позивачем не надано жодного розрахунку матеріальної та моральної шкоди, яку він просить стягнути та не обґрунтовано вимоги до відповідача, оскільки їх зміст встановлює зобов`язання третьої особи вчинити певні дії щодо списання коштів з державного бюджету. Таким чином, ГУНП в Одеській області не вчиняло жодних дій, які були б незаконним, а тому відсутні підстави для стягнення з нього як моральної так і матеріальної шкоди.

13.12.2022 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він просить суд задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 у повному обсязі, зважаючи на доведеність факту відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, враховуючи вимоги розумності, добросовісності та виваженості.

14.12.2022 до суду від Державної казначейської служби України надійшли пояснення на позовну заяву, згідно яких третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору просить суд відмовити у задоволені позову, з огляду на наступне. Позивач помилково ототожнює Казначейство з державним бюджетом та з особою, яка завдала шкоди. Оскільки, правовідносини виникли між позивачем та відповідачем, а тому питання щодо відшкодування шкоди мають вирішуватися виключно у рамках спору, який виник між ними. Окрім того, кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з державного бюджету України, а тому вимога позивача щодо списання коштів на його користь з єдиного казначейського рахунку, є помилковою. Разом з тим, факт наявності рішення суду про закриття провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення не свідчить про протиправність дій посадових осіб ГУНП в Одеській області та завдання позивачу матеріальної та моральної шкоди. Окрім того, як вбачається із матеріалів позовної заяви, матеріальна шкода, яка була завдана позивачу є витратами понесеними на правову допомогу під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому питання про їх відшкодування мало вирішуватись за результатними розгляду справи в якій вони мали бути понесені. Крім цього, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому моральних страждань. Поряд з цим, позивачем не надано документів підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у справі № 522/14988/22.

Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 зазначив про те, що якщо учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, з огляду на неявку всіх учасників справи, не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи та надавши належну правову оцінку зібраним у справі доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.05.2022 посадова особа ВП № 2 ОРУ № 1 ГУНП в Одеській області відносно позивача склала протокол про адміністративне правопорушення за ст. 185 КУпАП, згідно якого позивач о 23 год. 30 хв. під час комендантської години перебував у громадському місці та здійснив непокору працівникам поліції.

11.07.2022 постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/6031/22 провадження у справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 185 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, в зв`язку із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

За таких обставин, дії працівників ГУНП в Одеській області щодо складання відносно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування якої здійснюється незалежно від вини відповідача.

З огляду на наведене, враховуючи, що внаслідок незаконних дій правоохоронних органів, позивач зазнав душевних страждань у зв`язку з безпідставним притягненням його до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, яке він не вчиняв, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення 100,00 грн моральної шкоди є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач просить суд стягнути матеріальну шкоду в сумі 10 000,00 грн, понесену ним як витрати на професійну правову допомогу під час розгляду справи № 522/6031/22 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 185 КУпАП.

На підтвердження витрат, понесених позивачем під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності суду надано договір про надання правової допомоги від 08.06.20222 № 08/06-2-М, укладений між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Меч Правосуддя», акт приймання-передачі наданої правничої допомоги № 1 від 11.07.2022, згідно якого АО «Меч Правосуддя» надало ОСОБА_1 правову допомогу на суму 10 000,00 грн, квитанцію ПАТ «ПриватБанк» про сплату послуг від 06.10.2022 № 0.0..1 на суму 10 000,00 грн та виписку по особову рахунку АО «Меч Правосуддя», сформованою 07.10.2022 АТ «Альфа-Банк».

У відповідності з положеннями ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Оскільки чинним КУпАП не передбачено відшкодування витрат на правову допомогу у разі закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, суд вважає понесені позивачем витрати на правову допомогу у справі № 522/6031/22 матеріальною шкодою, яка підлягає відшкодуванню в межах розгляду даної справи.

При цьому суд враховує, що ці витрати є саме матеріальною шкодою та були вимушено понесені позивачем для доведення ним своєї невинуватості у вчиненні правопорушення, за яке його могли притягнути до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивачем належними доказами доведено понесення ним витрат під час розгляду справи № 522/6031/22 в сумі 10 000,00 грн, суд вважає, що ці витрати підлягають стягненню з Державного бюджету на його користь.

Також позивач у позові просив суд стягнути з Державного бюджету на його користь 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд даної справи, проте 12.12.2022 позивачем подано клопотання про долучення доказів, а саме: договору про надання правової допомоги від 21.11.2022 № 50, укладеного між адвокатом Скибою Є.А. і ОСОБА_1 та акту прийому-передачі наданих послуг від 02.12.2022, згідно якого загальна вартість наданої йому правової допомоги за договором від 21.11.2022 № 50 становить 8 500,00 грн (2 000,00 грн зустріч, усна консультація клієнта, 1 000,00 грн зустріч, усна консультація клієнта з приводу подання позовної заяви, 4 000,00 грн пошук та аналіз судової практики у подібних правовідносинах, 1 500,00 грн складання позовної заяви).

Пунктом 3.2 договору про надання правової допомоги від 21.11.2022 № 50 сторонами погоджено, що розмір винагороди адвоката при наданні правової допомоги визначається сторонами у акті прийому-передачі наданих послуг.

Оплата послуг адвоката здійснюється шляхом перерахування коштів в національній валюті України на картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 протягом 30 днів з дня набрання рішенням суду у справі законної сили (п. 3.4 вищевказаного договору).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами частин 1-6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у постановах від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18 та від 16.06.2021 у справі № 640/4126/19 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору.

Відповідні висновки щодо того, що фактичними витратами на правову допомогу є, в тому числі, витрати, оплата яких буде здійснена в майбутньому ЄСПЛ виклав, зокрема, у справі «Теб`єті Мюхафізе Кемійветі та Ісрафілов проти Азербайджану» (заява № 37083/03, пункт 106).

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та у постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 757/60277/18-ц зазначено про право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

З огляду на викладене, враховуючи, що позивачем належними доказами доведено понесення ним витрат на правову допомогу у даній справі в сумі 8 500,00 грн, а також відсутність в матеріалах справи обґрунтованих заперечень щодо не співмірності заявленого розміру витрат на оплату правничої допомоги, суд вважає вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 500,00 грн такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Державна казначейська служба України про стягнення матеріальної та моральної шкоди, внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності задовольнити.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 100,00 грн моральної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 10 000,00 грн матеріальної шкоди.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) 8 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 21.02.2023.

Суддя І.А. Павлик