ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року

м. Черкаси

Справа № 712/2133/23
Провадження № 22-ц/821/1370/23
Категорія: 310030000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2023 року (ухваленого під головуванням судді Токової С.Є. в приміщенні Соснівського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення складено 29 червня 2023 року) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину ,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

06 березня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що 29 серпня 2009 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який розірвано рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2021 року.

За час перебування у шлюбі у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що з 01 лютого 2023 року відповідач припинив надавати допомогу на утримання дитини, а тому вона вимушена звернутися до суду з указаним позовом.

На підставі викладеного, позивачка просила суд постановити рішення, яким стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку ( доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2023 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 березня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 до спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір в сумі 1 073,60 грн.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 06 березня 2023 року до досягнення дитиною повноліття .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 24 липня 2023 року ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм матеріального права, просив змінити рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2023 року та ухвалити нове, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати ухвалення судом рішення і до повноліття доньки.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 , зокрема, мотивована тим, що судом першої інстанції не враховані наявні та існуючі у нього обставини, які мають бути враховані з урахуванням предмету спору: наявність на його утриманні ще однієї дитини сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; непрацюючої дружини; відсутність на праві власності нерухомого майна та наявність в нього орендних зобов`язань з утримання житла, де він проживає із сім`єю; матеріальний стан на день подання відзиву складає 6 700 грн; він є єдиним працюючим, який може утримувати сім`ю та доньку від першого шлюбу; позивач не надала суду відомостей свого офіційного працевлаштування; також вважає, що поза увагою суду залишився той факт, що незалежно від рішення суду, він надавав кошти на утримання своєї доньки, придбаваючи продукти харчування, одяг, особисті речі.

Визначена судом сума аліментів не відповідає прожитковому мінімуму для працездатних осіб з розрахунку на місяць, визначеному Законом України «Про державний бюджет на 2023 року» - станом на 01.01.2023 складає 2 589 грн, прожитковий мінімум для дитини до 6 років складає 2 272 грн, тому стягнення з нього за рахунок доходу аліментів в розмірі половини цієї суми вважає буде не доцільним з урахуванням його матеріального стану.

Вказує, що визнав частку, яку суд може стягувати з нього на користь позивача з урахуванням вищевикладених обставин.

Відзив на апеляційну скаргу

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , який надійшов на адресу Черкаського апеляційного суду 11 серпня 2023 року, ОСОБА_1 , вважаючи доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції ухваленим з дотриманням норм матеріального права, просила відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

В обґрунтування відзиву зазначила, що повністю погоджується із висновками суду першої інстанції, що зміна сімейного стану відповідача, а саме укладення шлюбу з іншою жінкою та народження дитини в іншому шлюбі , не є безумовною підставою для визначення меншого розміру аліментів для дитини від попереднього шлюбу.

Наведене узгоджується із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 28.05.2021 у справі 3 715/2073/20, від 03.06.2020 у справі № 760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19 та від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20.

Вважає вірними висновки суду першої інстанції, що відповідач є особою працездатного віку та має добрий стан здоров`я.

Твердження відповідача про перекладання позивачем своєї частки обов`язку з утримання доньки на нього, не відповідає дійсності, оскільки такий обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків.

Фактичні обставини справи

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, із 09 серпня 2009 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 березня 2021 року шлюб між сторонами розірвано.

Від шлюбу сторони мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Після розірвання шлюбу малолітня ОСОБА_3 залишилася проживати разом з матір`ю, позивачем по справі, за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи.

Згідно довідки про доходи, виданої ОСББ «Генерала Путейка 54», вбачається, що ОСОБА_2 працює в ОСББ «Генерала Путейка 54» на посаді керівника і отримує доходи, розмір яких за період з серпня 2019 року по квітень 2023 року становить 139 047,48 грн.

Із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що у ОСОБА_2 відсутнє нерухоме майно.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є особою працездатного віку, має добрий стан здоров`я та, відповідно, має обов`язок з утримання малолітньої доньки.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно вимог ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, між сторонами, як між батьками дитини, домовленості щодо розміру аліментів не досягнуто.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Вірно зазначено судом першої інстанції, що утримання дитини до досягнення нею повноліття є обов`язком кожного з батьків, оскільки малолітня дитина проживає з матір`ю, тому на відповідача покладено обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

При визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції враховано потреби дитини, а також що відповідач перебуває у працездатному віці, має добрий стан здоров`я, тому спроможній сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо можливості останнього сплачувати аліменти лише у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) у зв`язку з перебуванням на його утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, суд першої інстанції правильно зазначив, що факт народження у відповідача дитини від іншого шлюбу не є безумовною підставою, яка б свідчила про те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Так, згідно висновку, викладеного в Постанові Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19 вбачається, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

В цьому контексті зміна сімейного стану відповідача, а саме народження дитини в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.05.2021 у справі № 715/2073/20, від 03.06.2020 у справі №760/9783/18-ц, від 16.09.2020 у справі № 565/2071/19, які були враховані судом першої інстанції.

Доводи скаржника, що у нього відсутнє на праві власності нерухоме майно та наявні орендні зобов`язання з утримання житла; а його матеріальний стан на день подання відзиву складає 6 700 грн; і він є єдиним працюючим в своїй сім`ї, не заслуговують на увагу, оскільки наявна у справі довідка про доходи відповідача та відсутність у нього на праві власності нерухомого майна не свідчать про неспроможність ОСОБА_2 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначеному позивачкою розмірі.

Доводи скаржника щодо добровільного несення ним витрат на одяг, продукти харчування та інші витрати на доньку не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки участь батьків у додаткових витратах регулюється ст. 185 СК України і не входить до предмету доказування у даній справі.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що за змістом статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним погіршенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про зменшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Тобто, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду першої інстанції з вимогою про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану та/або погіршення стану здоров`я.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини даної справи, дав належну оцінку зібраним доказам в їх сукупності, правильно послався на закон, що регулює спірні правовідносини і дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення заявлених ОСОБА_1 позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини у визначеному розмірі є обґрунтованими, підстав для скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги немає, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 23 червня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко