Справа № 346/4856/23
Провадження № 2/346/1620/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі : судді Васильковського В.В.,

за участю секретаря Максим`юк М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Авансар" третіх осіб: Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Мхайлович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

І. Стислий виклад позицій сторін.

31.08.2023 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Лесюк А.В. звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що 02 червня 2021 року примітним нотаріусом Київською міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем вчиненено виконавчий напис за реєстровим номером 79855,про стягнення із ОСОБА_2 (далі- Позивач) на і користь товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Авансар» (далі - Відповідач), заборгованості за кредитним договором №200498209 від 07.04.2016 року за період з 07 квітня 2016 року но 28 травня 2021 року включно у розмірі: 12 740 (дванадцять тисяч сімсот сорок) гривень 66 копійок, з яких 8 840 (вісім тисяч вісімсот сорок) гривень 90 копійок заборгованість за тілом кредиту; 900 (дев`ятсот) гривень заборгованість за нарахованою пенею; 2 149 (дві тисячі сто сорок дев`ять) гривень 76 копійок -заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; 850 (триста п`ятдесят) гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Білейчуком О. П. 10 серпня 2022 року відкрито виконавче провадження №69600143, щодо стягнення із Позивача на користь Відповідача заборгованості, виконавче провадження відкрите на виконання вказаного виконавчого напису. Вважає даний виконавчий напис таким, шо не підлягає виконанню, так як він вчинений з порушенням вимог закону, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не дотримався вимог ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат». Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Оспорюваний виконавчий напис, вчинений 02 червня 2021 року, тоді як відповідно до п. 2 Заяви №200498209, строк кредиту по кредитному договорі №200498209, становить 395 днів (з 07.04.2016 року по 07.05.2017 року). Із сказаного слідує, що оспорюваний виконавчий напис вчинено після закінчення 3-річного строку для вчинення виконавчих написів, який визначений статтею 88 ЗУ «Про нотаріат». Окрім того, виконавчим написом передбачено разом з іншим, стягнення заборгованості за пенею за період з 07.04.2016 року по 28.05.2021 року, що суперечить п. 15 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, яким забороняється стягнення пені у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID- 19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем). Отже, оспорюваним виконавчим написом із Позивача стягнена сума коштів, яку законом заборонено нараховувати та стягувати, що свідчить про протиправність цього виконавчого напису. До того ж, вказана заборгованість не є, та не може бути безспірною, адже при винесенні виконавчого напису не врахована та сума коштів, яка сплачувалася Позивачем у минуло в погашення заборгованості. Окрім сказаного, вважає, що виконавчий напис є протиправним, також у зв`язку, із стягненням із Позивач на користь Відповідача 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень, за вчинення виконавчого напису, на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат», що вбачається із змісту оспорюваного виконавчого напису. Тому просить суд визнати виконавчий напис № 79855 від 02.06.2021р. таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача на її користь витрати по оплаті судового збору в загальному розмірі 1073.60 грн.

Позивач подала заяву відповідно до якої просить суд розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився.

ІІ. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 05.09.2023 року відкрито загальне позовне провадження по даній справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалив розглядати справу у заочному порядку.

ІІІ. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 07.04.2016 року ОСОБА_1 відписав заяву №200498209 з ПАТ«Банк Михайлівський», відповідно до якого сума кредиту: 12310.90 грн; Строк кредиту: 395 днів з 07.04.2016 по 07.05.2017; Розмір процентної ставки за Кредитом: 0.0001% річних; сукупна вартість Кредиту: 36.79% річних (а.с. 14).

02.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було видано виконавчий напис , який зареєстрований в реєстрі під № 79855 про стягнення з з ОСОБА_2 (далі - Боржник), ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: невідомо, місце роботи; невідомо, зареєстроване місце проживання; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , невиплачені в строк гротові кошти на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ " ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ABАНСАР (далі - Стягувач), , місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-Б, офіс 501/5, реквізити IBAN № НОМЕР_2 відкритий в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, якому Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ФАГОР", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія "ПЛЕЯДА", відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від20.05.2016 року, якому в свою чергу Публічне Акціонерне Товариство «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200498209 від 19.05.2016 року, укладеного між Публічне Акціонерне Товариство «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та ОСОБА_2 . Пропоную задовольнити вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ABАНСАР", стягнути з ОСОБА_2 за період з 07.04.2016 року по 28.05.2021 року включно, суму у розмірі: - 8840,9 (Вісім тисяч вісімсот сорок грн 90 коп) - заборгованість за тілом кредиту; - 900 (Дев`ятсот грн 0 коп) - заборгованість за нарахованою пенею; - 2149,76 (Дві тисячі сто сорок дев`ять грн 76 коп) - заборгованість за нарахованою комісією за надання кредиту; - за вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із Стягувача, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача; - загальна заборгованість ОСОБА_2 становить 12740,66 (Дванадцять тисяч сімсот сорок грн 66 коп). (а.с. 13).

10.08.2020 року Головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Білейчук О.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 69600143, якою стягнуто з позивача на користь відповідачаборг в розмірі 12 740,66 грн. та стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 1274.06 гривня (UAH). (а.с. 12).

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

V.Оцінка суду

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів ст.ст. 15,16,18 ЦК України, ст.ст. 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як вбачається зі змісту оспорюваного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус керувалася ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172.

Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 12.03.2020 у справі №757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як встановлено судом, укладений з позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не посвідчений нотаріально. В той же час, приватним нотаріусом при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису залишено поза увагою, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитних договорах, укладених у простій письмовій форм, визнані нечинними з дня їх прийняття.

Таким чином, в даному випадку в нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Крім того, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 року в справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Відповідачем суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача та наявність у нього права вимоги. Не надано таких документів і приватним нотаріусом .

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення представника позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед відповідачем, суд доходить висновку про наявність підстав для визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки останній вчинений приватним нотаріусом без дотримання вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року).

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» та керуючись ст.ст. 141, 259,263-265,280-282 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі 02 червня 2021 року за №79855, про стягнення із ОСОБА_1 заборгованість на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» у сумі 12740 (дванадцять тисяч сімсот сорок) гривень 66 копійок, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (, місце знаходження: місто Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21/27, оф.405) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 1 073(одна тисяча сімдесят три)грн..60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Васильковський В. В.