Справа № 629/1851/22
Номер провадження 2/629/48/23
16.02.2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Каращука Т.О., за участю секретаря судового засідання Коваленко О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Лозова Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Лозівська міська територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області, відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,-
Позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що йому та відповідачам по справі на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності виникло на підставі договору дарування від 17.08.2005 року. 30.12.2011 року він змінив прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 . В 2011 році його мати та сестра, відповідачі по справі виїхали проживати до Російської Федерації, з наміром більше не повертатися в Україну. З їх від`їздом він став сам проживати в даній квартирі. Понад 10 років він добросовісно, відкрито і безперервно користується вищевказаною квартирою. В зв`язку з чим просить визнати за ним право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 , які не зареєстровані за ним, в порядку набувальної давності.
Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав.
Відповідачі у судове засідання не з`явилися, надали заяви про визнання позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.
Представник третьої особи - Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, вирішити справу на розсуд суду.
Представник третьої особи - відділу реєстрації Лозівської міської ради Харківської області у судове засідання не з`явилася, надала лист, в якому просила прийняти рішення по даній справі згідно чинного законодавства України, без участі державного реєстратора сектору реєстрації Лозівської міської ради Харківської області.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 та відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відповідно до договору дарування квартири, посвідченого 17 серпня 2005 року, ОСОБА_6 , приватним нотаріусом Лозівського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрованого в реєстрі за №4588, належить на праві спільної часткової власності квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Лозівського бюро технічної інвентаризації, номер витягу: 8759267 від 26.10.2005 року.
Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області 30 грудня 2011 року, актовий запис №31, позивач ОСОБА_1 змінив прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_5 .
Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Відповідно до статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Як зазначив позивач у своєму позові, що в 2011 році його мати- ОСОБА_2 та сестра- ОСОБА_3 , відповідачі по справі, виїхали проживати до Російської Федерації, з наміром більше не повертатися в Україну. З їх виїздом він упродовж більш ніж 10 років безперервно, відкрито і добросовісно користується квартирою у цілому. Оплачує всі комунальні платежі, а також несе інші витрати по утриманню у цілому квартири у належному стані. До всієї квартири позивач відноситься як до своєї власної.
Факт не проживання відповідачів за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується письмовими поясненнями свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , в яких кожен окремо зазначив, що протягом останніх десять років, ОСОБА_1 добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується квартирою за адресою: АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_10 та сестра ОСОБА_3 , в 2011 році виїхали на постійне проживання до Російської Федерації і до теперішнього часу не поверталися. Також, зі слів матері та сестри ОСОБА_1 , відомо, що наміру повертатися в Україні вони не мали.
Таким чином, судом встановлено, що з 19.04.2005 року ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає у зазначеній квартирі, упродовж більш ніж 10 років він безперервно, відкрито і добросовісно користується квартирою у цілому. Відповідачі після залишення приміщення квартири своїми частками у спільній квартирі не цікавляться, будь-якої участі в утриманні та охороні майна (своєї частки у квартирі) не приймають. Позивач оплачує всі комунальні платежі, несе інші витрати по утриманню у цілому квартири у належному стані.
Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 ЦК України передбачено такий спосіб захисту права особи, як «визнання права».
Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Відповідно до ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).
Матеріалами справи встановлені всі умови, при яких можливо застосування ст. 344 ЦК України, а саме добросовісність заволодіння майном, відкритість володіння та безперервність цього володіння позивачем.
Згідно п.13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" №5 від 07.02.2014 року дано роз`яснення, що можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
З огляду на вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, враховуючи те, що вимоги позивача є виправданими, направлені на захист його майнових прав, беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1 добросовісно, відкрито та безперервно володіє вказаними частками квартири понад десять років, відповідачами по справі спростувань вказаних обставин та вимог про повернення спірного нерухомого майна не заявлено, натомість в поданих до суду заявах останні зазначили, що не заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1 , претензій щодо визнання за останнім права власності на всю квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , не мають і в подальшому мати не будуть, можливість вирішення вказаного питання в позасудовому порядку на даний час відсутня, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 263-265, ст.354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Лозівська міська територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області, відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності за набувальною давністю на 2/3 частини чотирикімнатної квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,5 кв.м., житловою площею 46,9 кв.м., належних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лозова Харківської області, паспорт НОМЕР_2 виданий Лозівським МВ ГУМВС України в Харківській області 03 лютого 2012 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа Лозівська міська територіальна громада в особі Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Ярослава Мудрого,1.

Третя особа відділ реєстрації Лозівської міської ради Харківської області, місцезнаходження за адресою: Харківська область, м. Лозова, вул. Свято-Миколаївська,4.

Суддя Тимур КАРАЩУК