Провадження № 2-п/127/5/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Іщук Т. П.,

за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області в справі №127/15673/21 за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виселення осіб із займаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, зняття осіб з реєстраційного обліку,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа №127/15673/21 за позовом АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про виселення осіб із займаного жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення, зняття осіб з реєстраційного обліку за результатами розгляду якої 15 лютого 2022 року ухвалене заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення суду. Заява мотивована тим, що відповідач не була належним чином повідомлена про судові засідання, з представником ОСОБА_8 , матеріали справи щодо якого містять копію ордеру на представлення її інтересів, вона договір про надання правничої допомоги не укладала та з цього приводу звернулася до правоохоронних органів. Крім того вказує, що не погоджується з рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке стало підставою для виселення, та оскаржила його в апеляційному порядку.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2023 року поновлено відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, заява прийнята до розгляду.

Представником позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» подані заперечення на заяву про перегляд заочного рішення в якій банк просив відмовити в задоволенні даної заяви, вказуючи на відсутність підстав для перегляду заочного рішення. Також повідомлено, що ОСОБА_1 не здійснювала погашення кредиту по графіку, останні добровільні оплати були здійсненні нею лише 30 листопада 2012 року. 13 липня 2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалене рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу на прилюдних торгах. 17 лютого 2022 року кошти від реалізації майна в розмірі 27 677,03 доларів США були зараховані на погашення заборгованості.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити. Разом з тим повідомила, що ухвалою апеляційної інстанції від 27 лютого 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою її довірительки на рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви та також звернула увагу, що ухвалою суду від 27 лютого 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки

Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи №127/15673/21, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та(або) не повідомив про причини неявки з поважних причин, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту цієї норми слідує, що скасування заочного рішення судом, який виніс рішення, можливе лише у випадку встановлення одночасно сукупністю обставин: 1) відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин, не надав відзив на позов, 2) докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути в їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає. Крім того, підставою для перегляду заочного рішення є обставини, що свідчать про докази, що можуть вплинути на ухвалене заочне рішення, тобто докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача і якщо б вони були відомі суду при розгляді справи, то в справі було б ухвалене інше рішення.

Як слідує з матеріалів справи, а саме відомостей Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 25 та 29 червня 2021 року, відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .

На вказану адресу для відповідачів судом скеровувались ухвала про відкриття провадження в справі з позовною заявою та виклики як в підготовче засідання, так і в судові засідання, що були призначені на 06 вересня 2021 року, 04 жовтня 2021 року, 27 жовтня 2021 року, 17 листопада 2021 року, 06 грудня 2021 року, 19 січня 2022 року, 15 лютого 2022 року. Судові повістками, які скеровувались на адресу відповідачів, були вручені останнім, що підтверджується рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення або повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, представництво інтересів в суді ОСОБА_1 здійснював адвокат Бабошин А. С. на підставі договору про надання правничої допомоги від 04 жовтня 2021 року, що підтверджується ордером на надання правничої допомоги від 04 жовтня 2021 року №0014103 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатської діяльністю серії КВ №5990 від 23 листопада 2017 року, який теж був повідомлений про дату, місце та час розгляду справи.

Тобто відповідачі мали зареєстроване місце проживання і повістки направлялися за цією адресою, що відповідає положенню ст.128 ЦПК України та були вручені останнім з урахуванням положень ст. 130 ЦК України. При цьому, суд також враховує правові позиції, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року в справі №911/3142/19, згідно з якими направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а отже, здійснення судом всіх можливих спроб для повідомлення відповідача про наявність відповідного позову до нього.

Викладене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити учасників про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, не скористалася своїм правом взяти участь у судовому засіданні, не подавши належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки, причин неподання відзиву на позов тощо.

Щодо доводів заявника, про те що вона не укладала договору про надання правничої допомоги з адвокатом Бабошиним А. С., а ордер не вказує на обсяг повноважень, наданих адвокату, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України, ч.ч. 1, 2 ст. 26, п. 2 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», пп. 10, 11 Положення про ордер на надання правової допомоги, затвердженого рішенням Національної Асоціації адвокатів України від 12 квітня 2019 року № 4, дають підстави для висновку, що повноваження адвоката як представника сторони мають бути підтверджені ордером або довіреністю цієї сторони, що посвідчує такі повноваження.

Виходячи зі змісту ч.ч. 1,3 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» ордер може бути оформлений адвокатом (адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням) лише на підставі вже укладеного договору. Крім того, адвокат несе кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення суду про повноваження представляти іншу особу в суді, а так само умисне невнесення адвокатом до ордера відомостей щодо обмежень повноважень, установлених договором про надання правничої допомоги (ст. 400-1Кримінального кодексу України).

Ордер, який видано відповідно до ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», є самостійним документом, що підтверджує повноваження адвоката.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року в справі №320/5420/18 дійшла висновку, що Закон "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" не містить вказівки на класифікаційну ознаку документів, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, зокрема, за стадіями їх створення, а саме: оригінал або копію, тому можна зробити висновок, що повноваження адвоката як представника сторони можуть бути підтверджені як оригіналом ордера або довіреністю (оригіналом) цієї сторони, що посвідчує такі повноваження, так і їх копією, засвідченою у визначеному законом порядку, зокрема, особою, яка має повноваження на засвідчення копії.

Представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 64 ЦПК України). Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 182/9172/18, від 26 квітня 2021 року у справі № 766/17492/16-ц.

Наразі будь-яких заяв щодо цього матеріали справи не містять, а ордер, що міститься матеріалах справи, не містить будь-яких застережень.

Що стосується доводів заявника з приводу внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення адвокатом ОСОБА_8 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, а саме незаконне представлення адвокатом Бабошиним А. С. інтересів ОСОБА_1 в суді, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 84 КПК витяг з ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів, оскільки реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру. Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 9 вересня 2020 року в справі № 761/28347/15-к.

При цьому слід зазначити, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Щодо твердження заявника про фактичне її проживання в іншому місці, то суд звертає увагу, що відповідно до положень ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час розгляду справи. Однак матеріали справи не містять доказів про те, що ОСОБА_1 , будучи повідомленою про наявність судового спору, повідомляла про зміну свого місця проживання.

Щодо інших доводів відповідача, зокрема щодо оскарження рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, то як установлено в судовому засіданні і не заперечується учасниками справи ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду від 13 липня 2021 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на відсутність сукупності підстав для скасування заочного рішення, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 287-288 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 15 лютого 2022 року в цивільній справі №127/15673/21 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст ухвали складений 13.03.2023.

Суддя: