Провадження № 2/641/562/2023 Справа № 641/8337/21
РІШЕННЯ
08 травня 2023 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Іовіца А.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/8337/21
позивач: КП "Харківські теплові мережі"
відповідачі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
про стягнення заборгованості,-
Відповідачами 17.01.2022 року подано відзив на позовну заяву, в якому вони просять в задоволенні позову відмовити.
Доводи своїх заперечень відповідачі обґрунтовують тим, що за адресою проживання відповідачів ще приблизно з 1997р. взагалі немає централізованого опалення. Через те, що комунікації в будинку вже давно вийшли з ладу, і їх ніхто не ремонтував, позивач від`єднав відповідачів від опалення ще дуже давно, ремонт не провів, повторно не підключив. Факт відсутності за адресою проживання відповідачів централізованого опалення та безпідставність вимог про стягнення заборгованості був встановлений ще рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2011р. по справі № 2-1935/11, яке набрало законної сили. Додатково цей факт підтверджується Актом обстеження системи опалення № 171/1195 від 20.11.2009р., підписаним позивачем та одним із споживачів. Крім того, між відповідачами та позивачем не укладено договору про надання послуг з теплопостачання та постачання гарячої води, не надано жодних доказів фактичного надання цих послуг саме позивачем (копій актів початку/закінчення опалювального сезону тощо), не надано доказів того, що система опалення за адресою проживання відповідачів відремонтована і відповідачі до неї підключені. Також позовні вимоги заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності. Інфляційні втрати та 3% річних нараховані неправильно, від`ємні значення індексів інфляції у спірний період не враховані.
Разом з відзивом на позовну заяву відповідачами подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій відповідачі додатково просять в задоволенні позову відмовити.
Позивачем 07.02.2023 року подано письмові пояснення по справі, в яких представник КП «Харківські теплові мережі» додатково зазначив, що відповідачами по справі не подано до суду підтвердження того, що ним дотримана законодавчо передбачена процедура відключення від системи централізованого опалення, а тому у КП «Харківські теплові мережі» відсутні такі підстави для звільнення відповідачів від обов`язку оплати. На сьогоднішній день доказів того, коли від`єднана квартира від мережі центрального опалення і чи від`єднана взагалі у підприємства немає. Після придбання потрібно було надати проект і акт введення в експлуатацію індивідуального опалення. Навіть якщо громадяни в законному порядку від`єднуються від системи централізованого опалення, вони повинні платити за місця загального користування, плата за які визначається проектною документацією на автономне (індивідуальне) опалення. Без цієї документації неможливо визначити плату за місця загального користування. Основним документом для припинення нарахування є акт введення в експлуатацію.
У письмових поясненнях також зазначає, що відповідачі належним чином не оформили відключення від мереж централізованого опалення своєї квартири, а тому у позивача не було підстав для припинення нарахування коштів за оплату послуг з централізованого опалення, вважають, що КП «Харківські теплові мережі» правомірно нараховувало відповідачам плату за послуги теплопостачання.
Крім того, 03.05.2023 року представником позивача надано до суду додаткові пояснення по справі, в яких він зазначає, що нарахування інфляційних втрат КП Харківські теплові мережі здійснює згідно з Рекомендаціями відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, наведеними у листі Верховного Суду України № 03.04.1997 № 62-97. Згідно із зазначеними Рекомендаціями для визначення індексу за будь-який період необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із внесків, здійснених у різні періоди, кожний внесок збільшується на величину індексу відповідного періоду, результати підсумовуються. Індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць, тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а коли з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця червня. Сума боргу перемножується на індекс інфляції за відповідний період. Отримана внаслідок перемноження сума це збільшена на суму інфляційних втрат сума основного боргу. Для визначення суми інфляційних втрат необхідно від суми боргу з урахуванням інфляційних втрат відняти суму основного боргу.
Щодо строку позовної давності у поясненнях від 03.05.2023 року представник позивача зазначає, що у п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України в редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину. Враховуючи, що з 12 березня 2020 р. установлено було карантин, строк позовної давності щодо даної справи повинен відраховуватись з 12 березня 2017 р. по 31.10.2021 р. Правова позиція щодо застосування статті 257 ЦК України та пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06.05.2021 у справі № 903/323/20, від 31.05.2022 у справі № 926/1812/21, від 22.06.2022 у справі № 916/1157/21, від 7 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21.
Також вказує на те, що позивачем послуга з теплопостачання була надана, що підтверджується актами підключення будинку, актами готовності будинку до опалювального періоду, актами виконаних робіт по підготовці будинку до опалювального періоду за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що відповідачі належним чином відповідно до законодавства не оформили відключення від мереж централізованого опалення своєї квартири, тому у позивача немає законних підстав для припинення нарахування їм коштів за оплату послуг з централізованого опалення, і тому КП «Харківські теплові мережі» правомірно нараховувало відповідачам плату за послуги теплопостачання.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.11.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (суддя Курганникова О.А.)
Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2021 року позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задоволено повністю.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29.12.2021 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 13.01.2022 року заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16.12.2021 року скасовано. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.12.2022 року призначено судове засідання у справі.
У судовому засіданні 08.05.2023 року представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечує, вказує на те, що послуги з теплопостачання фактично не надавались, оскільки у квартирі відсутні радіатори. Також вказує на пропуск строку позовної давності.
Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації місця проживання, причини неявки суду не повідомили.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Харкова.
Згідно з відомістю нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року на заборгованість за вказаний період нараховано 4110,33 грн. інфляційних витрат та 1805,81 грн. 3% річних.
Відповідно до копії акта № 171/1195 від 20.11.2009 року дослідження системи теплоспоживання об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , складеного представником КП «Харківські теплові мережі» за участю наймача квартири ОСОБА_3 , встановлено, що при огляді системи опалення у квартирі виявлено, що стояки у всіх приміщеннях заізольовані, радіатори відрізані.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2011 року по справі № 2-1935/11 за позовом КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , в задоволенні позову відмовлено.

Зокрема, у вказаному рішенні від 17.06.2011 року судом зазначено, що питання по стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання нараховані у розмірі відповідно встановлених нормативів позивачем поставлено передчасно, оскільки сторонами не врегульовано питання про перерахунок вищезазначеної заборгованості по зверненню ОСОБА_3 .

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.

Статтями 20,21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Вовчанське підприємство теплових мереж надавало послуги з централізованого теплопостачання, а відповідач їх отримував.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до пп. 1 п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630 (далі Постанова № 630), споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п. 18 Постанови № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Частиною 3 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що органи місцевого самоврядування встановлюють тарифи на житлово-комунальні послуги в розмірі не нижче економічно обґрунтованих витрат на їх виробництво.

Відповідно до положень ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 20 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022) (далі Правила № 830), до встановлення вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії обсяг споживання теплової енергії у будівлі визначається відповідно до Методики розподілу.

Пунктами 31, 32, 34, 35 Правил № 830 визначено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства.

Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.

Відповідно до п. 37, 38 Правил № 830 споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення відповідного договору. Споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Відповідно до п. 39, 54-58 Правил № 830 у разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості виконавець проводить перерахунок вартості послуги в установленому законодавством порядку та сплачує споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законом або договором. У разі ненадання послуги, надання її не в повному обсязі, несвоєчасно або надання послуги неналежної якості споживач має право викликати виконавця або його представника для проведення перевірки кількості та/або якості наданої послуги. Оформлення претензій споживачів здійснюється в порядку, передбаченому статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги. Оформлення претензій споживачів у багатоквартирному будинку здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених статтею 28 Закону України Про житлово-комунальні послуги. За результатами перевірки якості надання послуги складається акт-претензія відповідно до Порядку проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2018 р. № 1145.

Виконавець зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача. У разі неприбуття виконавця в установлений строк або необґрунтованої відмови виконавця підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем та не менш як двома споживачами, які проживають (розташовані) у сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю рекомендованим листом. Виконавець протягом п`яти робочих днів з дня отримання акта-претензії вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених у ньому, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем. Виконавець зобов`язаний повідомити у десятиденний строк споживачеві про вжиті за результатами задоволення його претензії заходи.

Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України № 4 від 22.11.2005 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28.11.2007 року за № 1320/14587 (набув чинності з 09.12.2007 року) встановлено, що таке відключення відбувається на підставі рішення постійно діючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади, допускається відключення житлового будинку лише в цілому, можливість відключення окремої квартири виключена.

Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.

Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року №4(далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.

Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.

Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства Українивід 06 листопада 2007 року № 169було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.

Відповідно до п.14 Правил № 830 відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України Про житлово-комунальні послуги не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

Не допускається примусове відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води власників квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж (систем), у багатоквартирних будинках у разі відокремлення (відключення) від зазначених мереж (систем) інших власників квартир та нежитлових приміщень.

Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

Відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідачів від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.

Разом з тим, матеріали справи містять підтвердження, що у квартирі відповідача відсутні батареї, однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла.

Всупереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК відповідачі не надали суду належні та допустимі докази свого звернення до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення належної їм квартири від мережі теплопостачання.

Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.

Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири відповідачів підтверджується відповідними актами готовності до опалювального періоду та актами підключення/відключення споживачів за адресою: АДРЕСА_1 , та свідчить про споживання послуг КП «Харківські теплові мережі».

За таких обставин суд зазначає, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15, № 6-1706цс15 та від 19.08.2019 у справі № 226/1437/16-ц.

Також суд враховує приписи законодавства, згідно з якими навіть у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

За приписами ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний: за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини, дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Згідно зі ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 383 ЦК України зазначено, що власник житла повинен використовувати належне йому майно (квартиру, будинок) за цільовим призначенням, тобто для проживання. забезпечувати його схоронність, утримувати у належному санітарному та технічному стані, утримуватись від руйнування або псування , підвищувати благоустрій житла та ін. Ремонт та інші зміни власник має право проводити, якщо вони не призведуть до порушень або обмежень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог та правил експлуатації будинку.

Отже, саме відповідачі зобов`язані підтримувати систему централізованого опалення в квартирі у належному стані.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов згідно зіст.525 ЦК України не допускається, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

З урахуванням викладеного, суд зазначає, що відповідачі зобов`язані були своєчасно і в повному обсязі оплачувати послуги з теплопостачання; доводи відповідачів щодо неправомірності нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання ними цих послуг у зв`язку з відсутністю приладів опалення у квартирі з урахуванням наведених норм законодавства є необґрунтованими.

Не можуть також бути прийняті судом до уваги доводи відповідачів про те, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.06.2011 року по справі № 2-1935/11 за позовом КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за адресою: АДРЕСА_2 , встановлено відсутність надання позивачем послуг з теплопостачання у вказаній квартирі, оскільки у вказаному рішенні від 17.06.2011 року судом зазначено, що питання по стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання поставлено передчасно, оскільки сторонами не врегульовано питання про перерахунок вищезазначеної заборгованості по зверненню ОСОБА_3 .

Копією акта № 171/1195 від 20.11.2009 року також не може бути підтверджено відсутність надання КП "ХТМ" послуг за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки вказаний акт не стосується періоду, за яких пред`явлена до стягнення заборгованість в межах цієї справи.

Також відповідачами в підтвердження своїх заперечень не надано доказів направлення КП "ХТМ" за період з 01.09.2013 року претензій щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості за адресою: АДРЕСА_2 , що могло бути б підставою для перерахунку вартості послуги в установленому законодавством порядку.

Відносно доводів відповідачів про відсутність укладеного договору про надання послуг з теплопостачання суд зазначає, що вказані посилання є безпідставними, адже відсутність між сторонами договірних зобов`язань, не звільняє споживача від сплати за надані житлово-комунальні послуги.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13 і від 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, та у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі № 750/12850/16-ц і від 06 листопада 2019 року в справі № 642/2858/16.

З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем за період з 01.09.2013 року по 30.09.2021 року утворилась заборгованість у розмірі 71554,77 грн.

Розмір заборгованості підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості.

У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Згідно за ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ч.2 ст. 625 ЦК України.

Вказана позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 20 червня 2012 року у справі № 6-68цс12.

У зв`язку із простроченням відповідачами сплати комунальних послуг, позивачем за період з 01.10.2018 року по 30.09.2021 року на заборгованість за вказаний період нараховано 4110,33 грн. інфляційних витрат та 1805,81 грн. 3% річних.

Доводи відповідачів щодо неправильного обрахунку інфляційних витрат спростовуються наданим позивачем розрахунком.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відповідачі просять застосувати до позовних вимог наслідки пропуску строку позовної давності, про що зазначено у відповідній заяві.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Частинами четвертою, п`ятою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За загальним правилом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц зроблено висновок, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 385/321/20 наголошував на тому, що перебіг позовної давності починається з моменту, коли у особи виникло право на подання позову у матеріально-правовому аспекті. Мається на увазі таке подання позову, з яким пов`язується судовий захист права або здійснення примусу до дотримання норм права. Перебіг позовної давності пов`язується з моментом, коли право позивача порушено і таке порушення не усувається.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Законом України № 530-ІХ від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)»введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Враховуючи, що з 12.03.2020 року з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 257 ЦПК України, продовжуються на строк дії такого карантину, позовні вимоги з 12.03.2017 року заявлені в межах строку позовної давності.

При цьому, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги за період до 12.03.2017 р. задоволенню не підлягають, оскільки заявлені поза межами строку позовної давності.

Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованості за оплату послуг з опалення за період з 12.03.2017 року по 30.04.2021 року у розмірі 51372,41 грн., інфляційних втрат у розмірі 4110,33 грн., 3% річних у розмірі 1805,81 грн.

В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги КП "Харківські теплові мережі" підлягають частковому задоволенню.

Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог складає 73,95%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1678,63 грн. (2270 грн.*73,95/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 76-81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву КП "Харківські теплові мережі" до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП "Харківські теплові мережі" заборгованість за оплату послуг з опалення за період з 12.03.2017 року по 30.04.2021 року у розмірі 57288 (п`ятдесят сім тисяч двісті вісімдесят вісім) грн. 55 коп.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на користь КП "Харківські теплові мережі" витрати зі сплати судового збору у сумі 1678 (одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн. 63 коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" (адреса місцезнаходження: вул. Мефодіївська, 11, м. Харків, код 31557119).

Відповідач: ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , код в матеріалах справи відсутній) .

Відповідач: ОСОБА_4 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , код в матеріалах справи відсутній) .

Відповідач: ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , код НОМЕР_2 ) .

Повний текст рішення складено 15.05.2023 року.

Суддя С. О. Ященко