ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Триголова В.М.,

суддів: Дорош А.І., Лобова О.А.,

секретар: Боштенко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 червня 2020 року , по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» про визнання договору недійсним.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що з 2019 року співробітники відповідача здійснюють дзвінки , відправляли смс на його номер телефону із наполегливими вимогами про сплату боргу . Позивач зазначає , що жодних фінансових взаємовідносин із відповідачем або його представниками в нього не було. У відповідь на свою заяву позивач отримав від відповідача лист від 18.07.2019 року , в якому останні посилався на договір № 8889769 , який нібито укладено між позивачем та відповідачем. При цьому ОСОБА_1 вказує, що пропозиції від відповідача про укладення договору не отримував , зазначений у листі договір не підписував ні власноруч ні за допомогою електронного удосконаленого підпису , який підтверджується особистим сертифікатом ключа та одноразово ідентифікує особу . Вважає, що відповідачем не надано жодного доказу ,який би свідчив про те, що оскаржуваний договір був дійсно укладений та підписаний сторонами відповідно до вимог чинного законодавства України . Також відповідачем не надано доказів які б підтверджували факт передачі грошей .

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 червня 2020 року позов ОСОБА_2 то ТОВ «СОС КРЕДИТ» про визнання договору недійсним - задоволено.

Визнано недійсним договір надання фінансового кредиту №8889769 від 16.06.2019 року.

Стягнуто з ТОВ «СОС КРЕДИТ» на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням його в апеляційному порядку оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» .

Скаржник вважає , що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права , а також фактичним обставинам справи.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 (клієнтом) виконано всі умови встановлені банком для укладення договору, а саме всі 10 кроків після вчинення яких Клієнт отримує кредит.

Також апелянт зазначає, що ОСОБА_1 погодився на умови запропоновані йому та в цілому на укладення договору, на підставі чого ним було отримано від товариства альфонумеричний код, яким Клієнт підписав Документи , у подальшому підписані документи були направлені Клієнту в особистий кабінет після чого він отримав кошти на картковий рахунок , що був вказаний при реєстрації.

ТОВ «СОС КРЕДИТ» просить апеляційну скаргу задовольнити , рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 12 червня 2020 року скасувати, та ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Судовим розглядом встановлено, що на виконання ухвали суду від 18.11.2019 року представником відповідача надано до суду копію заяви-приєднання до Договору (оферти) про надання фінансового кредиту №8889769 від 16.06.2019 року , копію Договору про надання фінансового кредиту №8889769 від 16.06.2019 року , Додаток до Договору про надання фінансового кредиту №8889769 від 16.06.2019 року, копію документа «Паспорт кредиту» , копію паспорта позивача та копію ідентифікаційного номеру позивача.

З огляду на вказані обставини районний суд мотивував своє рішення тим , що з наданих відповідачем до суду доказів не вбачається , що позивач ОСОБА_1 звертався до ТОВ «СОС КРЕДИТ» із відповідною заявою для отримання споживчого кредиту за договором (офертою) про надання фінансового кредиту . Крім того відсутні докази що підтверджували б підписання позивачем оспорюваного договору , а також отримання грошових коштів від відповідача , а тому суд першої інстанції вважав , що між сторонами у справі не укладався двосторонній кредитний договір.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог , колегія суддів прийшла до слідуючого висновку.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 1.5 оспорюваного кредитного договору, перед приєднанням до договору Клієнт зобов`язаний ознайомитися з умовами договору та правилами , та Паспортом кредиту. Якщо Клієнт не згодний з умовами Договору , Правилами, Паспортом та/або вважає умови Договору , Правилами, Паспортом такими, що є явно обтяжливими для Клієнта , Клієнт не має права вчиняти дії , спрямовані на укладення та виконання Договору.

Правила запропоновані позивачу є публічною пропозицією (офертою), у розумінні статей 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Розділом 2 Правил надання товариством з обмеженою відповідальністю коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту встановлений порядок надання кредиту та підписання кредитного договору.

За умовами вказаного розділу, з метою отримання кредиту заявник заповнює на сайті Товариства заявку в електронному вигляді. У заявці заявник зобов`язаний вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту. Згідно з пунктом 2.2.2. Правил підтвердженням згоди заявника на отримання кредиту є направлена заявка на отримання фінансового кредиту на Сайті Товариства.

Відповідно до пункту 2.9.4 Правил після того , як клієнт зазначив реквізити платіжної картки згідно із частиною третьою цієї статті , на банківському рахунку , операції за яким можуть здійснюватися з використанням такої платіжної картки , може бути тимчасово заблоковано суму коштів у розмірі до 1,00 гривні з метою підтвердження використання Клієнтом цієї платіжної картки.

Згідно з пунктами 2.8.1 Правил, електронний договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони (Товариства) укласти Договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (Клієнтом).

Пунктом 2.8.2. Правил Товариство через систему (шляхом розміщення документу Договору в Системі) робить клієнту пропозицію укласти Договір (оферту) , текст якої включено до документу Договору. Договір стає доступним в Особистому кабінеті Клієнта для ознайомлення та приєднання до його умов після розгляду Товариством Заявки.

2.8.3.Перед приєднанням до Договору Клієнт зобов`язаний ознайомитися з умовами Договору та Правилами та Паспортом кредиту, що є невід`ємною частиною Правил. Якщо Клієнт не згодний з умовами Договору та/або Правилами , та/або Паспортом кредиту вважає умови Договору, Правил, Паспорту кредиту такими, що є явно обтяжливими для Клієнта, Клієнт не повинен вчиняти дії, спрямовані на укладення та виконання Договору. 2.8.4.Після приєднання Клієнта до Договору, всі умови Договору є обов`язковими для виконання Товариством і Клієнтом. Клієнт приєднується до запропонованого Договору, Правил в цілому. Клієнт не може запропонувати свої умови Договору. 2.8.5.Відповідь Клієнта про прийняття (акцепт) пропозиції Товариства укласти Договір (оферти) надається шляхом надсилання електронного повідомлення Товариству, підписаного у відповідності до Закону України "Про електронну комерцію" електронним підписом одноразовим ідентифікатором. При цьому одноразовий ідентифікатор передається Товариством як суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти Договір, Клієнту (іншій стороні електронного правочину) у текстовому повідомленні засобом рухомого (мобільного) зв`язку на зазначений (на момент направлення пропозиції Товариства укласти Договір (оферти)) Клієнтом у своєму Особистому кабінеті/у Системі номер мобільного телефону (телефонний номер мобільного (рухомого) зв`язку), та додається (приєднується) до електронного повідомлення від Клієнта як особи, яка прийняла пропозицію Товариства укласти Договір (оферту).

У пункті 1.7 кредитного договору зазначено, що Договір є укладеним з моменту одержання Товариством відповіді про прийняття (акцепту) Пропозиції в порядку , визначеному п.1.8 Договору.

Фактично , без заповнення заявки, надсилання смс-повідомлення для остаточного факту підтвердження отримання Кредиту , створення Особистого Кабінету Клієнта кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Суд зауважує , що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Однак важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, в зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Та важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання:

1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди;

2) електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом;

3) аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронна правова угода може бути укладена не лише у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Договір в спрощеній формі шляхом обміну, наприклад, електронними листами та іншими засобами електронної комунікації, або договір, який укладається шляхом приєднання до нього можна підписати з використанням:

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Матеріалами справи підтверджується наявність одноразового ідентифікатора на доказах наданих відповідачем ( Договір про надання фінансового кредиту №8889769, заявка клієнта на отримання кредиту, графік погашення боргу,паспорт кредиту). Номер телефону( НОМЕР_1 ) за допомогою якого здійснено підписання зазначених документів одноразовим ідентифікатором ( 6a4p8w9y) вказаний позивачем , як контактний при подачі позову , що є підтвердженням належності електронного підпису саме ОСОБА_1 .

Отже, відповідачем до суду першої інстанції надано достатньо належних та допустимих доказів, які підтверджують факт укладання між сторонами в електронному вигляді кредитного договору та отримання позивачем кредитних коштів. Доказів які спростувують вказані обставини позивачем до суду не надано.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Тож, суд першої інстанції прийшов до хибного висновку про задоволення позову ОСОБА_1 , з огляду на що , колегія суддів вважає що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позов - залишенню без задоволення.

Відповідно до п.2,ч.1,ст.. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до пп.3-4, ч.1,ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки апеляційну скаргу задоволено, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції підлягають компенсації .

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, ч.1 п.п.3,4 ст.376, 382 ЦПК України, колегія суддів;

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 12 червня 2020 року - скасувати.

Ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову .

Судові витрати за подачу апеляційної скарги компенсувати Товариству з обмеженою відповідальністю «СОС КРЕДИТ» за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді : А.І. Дорош

О.А. Лобов