Ухвала

13 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 742/4515/21

провадження № 61-1878ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Сердюка В. В., Фаловської І. М.,

розглянувшикасаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила стягнути в порядку регресу 58 750,00 грн майнової шкоди.

Позов мотивував тим, що під час шлюбу придбали нежитлове приміщення, яке оформили на відповідача. Кошти на оплату цього приміщення взяли у борг. У подальшому шлюб розірвано, а кошти за майно сплачені позивачем.

Оскільки майно придбане ними у шлюбі, а відповідач відмовився повертати 1/2 боргу, сплаченого ОСОБА_1 , а тому заявлену суму просила стягнути з ОСОБА_2 .

Рішенням від 18 лютого 2022 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області позов задовольнив.

Стягнув в порядку регресу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 58 750,00 грн майнової шкоди.

Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908,00 грн судового збору.

Додатковим рішенням від 02 березня 2022 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 8 000,00 грн у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Постановою від 30 серпня 2022 року Чернігівський апеляційний суд апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року та додаткове рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 02 березня 2022 року скасував.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу відмовив.

Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 362,00 грн судового збору.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернуласядо Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року.

Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального правапросила скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» передбачено, що у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2023 року (на час подання касаційної скарги) - 2 684,00 грн.

Ціна позову у цій справі становить 58 750,00 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня 2023 року, а тому справа є малозначною в силу вимог закону.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Європейський суд з прав людини зазначає, що було б важко погодитися з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (рішення у справі ZUBAC v. CROATIA (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) зазначила, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Оскільки оскаржене заявником судове рішення прийняте у малозначній справі, а тому не підлягає касаційному оскарженню і у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 30 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. Ю. Мартєв

В. В. Сердюк

І. М. Фаловська