Справа № 559/446/23
Провадження № 2/559/226/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Дубенської міської ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

встановив:

представник Органу опіки та піклування Дубенської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є матір`ю малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Малолітній ОСОБА_3 перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах Служби у справах дітей Дубенської міської ради у зв`язку з тим, що його мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, фактично з моменту народження дитини. Згідно інформації Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області від 08.09.2021 року зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що її внучка ОСОБА_2 неналежно виконує свої батьківські обов`язки по догляду за дитиною, а саме залишила свого малолітнього сина ОСОБА_3 та пішла у невідомому напрямку. Працівниками поліції малолітнього було доставлено до КНП «Дубенська міська лікарня». Крім того, згідно інформації Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області, відповідачка неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. В ході обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_2 12.10.2021 року встановлено, що дана громадянка перебуває у п`яному вигляді, догляд за її малолітнім сином здійснює її бабуся ОСОБА_4 , 1956 року народження. За заявою ОСОБА_2 рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради, малолітнього ОСОБА_3 влаштовано в КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями ЦНС з порушенням психіки та паліативної допомоги» Рівненської обласної ради. З моменту влаштування дитини у заклад, батьки ОСОБА_3 жодного разу його не відвідували, не телефонували та не цікавилися його здоров`ям. Відповідно до наказу начальника Рівненської обласної військової адміністрації» у зв`язку із воєнними діями вихованці в КП «Рівненскьий обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями ЦНС з порушенням психіки та паліативної допомоги» евакуйовані до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини». З відповідачкою працівники служби у справах дітей неодноразово проводили бесіди з питань відвідування та виховання дитини, вона була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також про те, що вона може бути позбавлена батьківських прав, однак це не дало ніяких результатів. Вищенаведені обставини свідчать про те, що ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина, тому представник позивача вважає, що є достатні підстави для позбавлення її батьківських прав.

Ухвалою суду від 16 лютого 2023 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання.

В підготовчому засіданні представник позивачка Органу опіки та піклування Дубенської міської ради позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позові. Зазначив, що до моменту, поки дитину вилучили із сім`ї, орган опіки та піклування проводили з відповідачкою відповідну роботу, роз`яснювали про необхідність покращення житлових умов для проживання маленької дитини. Однак ОСОБА_2 жодних висновків для себе не зробила. Їй було роз`яснено, що якщо вона не буде виконувати своїх батьківських обов`язків протягом шести місяців, це буде приводом для позбавлення її батьківських прав. Але відповідачка з часу влаштування дитини до закладу КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями ЦНС з порушенням психіки та паліативної допомоги» , а в подальшому до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини», жодного разу свого сина не відвідала, не поцікавилася його життям. Також вказав, що на утриманні у відповідачки перебуває ще троє дітей, які на даний час з нею не проживають. Тому, вимушений просити суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 .

Відповідачка у підготовчому засіданні позов визнала повністю. Вказала, що обставини, викладені у позовній заяві, відповідають дійсності. Вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , про що подала письмову заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», … у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . У свідоцтві про народження серії НОМЕР_1 його матір`ю зазначена відповідачка ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно довідки ЦНАП Дубенської міської ради №07-01-14/750 від 12.10.2021 року, малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його мати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 (а.с.9).

Як вбачається з інформації, наданої Дубенським РВП ГУНП в Рівненській області від 08.09.2021 року, ОСОБА_2 07.09.2021 року залишила без нагляду свого малолітнього сина ОСОБА_3 , протягом тривалого часу зловживає алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя. На момент перевірки остання була відсутня за місцем свого проживання. Малолітнього ОСОБА_3 було даставлено до дитячого відділення КНП «Дубенська міська лікарня» (а.с.10).

Крім того, з інформації, наданої Дубенським РВП ГУНП в Рівненській області від 12.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 , яка має на вихованні малолітнього сина, ОСОБА_3 , неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності. 10.06.201 року громадянці ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Незважаючи на вжиті заходи працівниками поліції, ОСОБА_2 продовжує свою протиправну поведінку, на шлях виправлення не стає (а.с.11).

Згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 12.10.2021 року встановлено, що сім`я складається з трьох осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Умови проживання незадовільні, в будинку брудно та не прибрано. В ході перевірки встановлено, що в ОСОБА_2 присутні ознаки алкогольного сп`яніння, догляд за її малолітнім сином здійснює її бабуся, ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_4 , відповідачка часто залишає дитину на неї, зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя. З метою запобігання загрози життю та здоров`ю дитини, рекомендовано влаштувати малолітнього ОСОБА_3 в дитяче відділення КЗ «Дубенська міська лікарня» (а.с.12).

Рішенням виконавчого комітету Дубенської міської ради на підставі зави ОСОБА_2 , малолітнього ОСОБА_3 влаштовано в КП «Рівненський обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями ЦНС з порушенням психіки та паліативної допомоги» Рівненської обласної ради. . З моменту влаштування дитини у заклад, батьки ОСОБА_3 жодного разу його не відвідували, не телефонували та не цікавилися його здоров`ям. (а.с.14,16).

Відповідно до наказу начальника Рівненської обласної військової адміністрації» у зв`язку із воєнними діями вихованці в КП «Рівненскьий обласний спеціалізований центр реабілітації дітей з органічними ураженнями ЦНС з порушенням психіки та паліативної допомоги» евакуйовані до КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини».

Згідно листа КНП «Хмельницький обласний спеціалізований будинок дитини» №15 від 06.01.2023 року вбачається, що дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 29.03.2022 року знаходиться на повному державному вихованні у даному закладі. За весь час виховання дитини, ні батьки, ні родичі його не відвідували, не цікавилися його розвитком та станом здоров`я. В телефонному режимі не цікавилися, матеріальної допомоги не надавали (а.с.17).

В матеріалах справи міститься письмовий висновок Органу опіки та піклування Дубенської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5-7).

Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 р., ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991 р., приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 цієї Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 18 грудня 2008 року по справі «Савіни проти України» наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Крім цього, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року по справі «Хант проти України»).

Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем було надано до суду достатньо доказів того, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини і подання зазначеного позову є насамперед способом захисту прав та інтересів дитини. Разом з тим, відповідачкавизнала позовні вимоги та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина.

У відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України, суд приймає визнання позову відповідачем, робить висновок, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківського обов`язку відносно свого малолітнього сина, ОСОБА_3 , не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його життям та здоров`ям. Зазначене є підставою для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України.

Також, суд роз`яснює ОСОБА_2 , що у відповідності до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, після зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

У відповідності до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Разом з тим, відповідачка визнала позов до початку розгляду справи по суті, тому з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 164, 166, 169, 180 СК України, суд,

ухвалив:

позов Органу опіки та піклування Дубенської міської ради (, місцезнаходження вул. Замкова, 4, м. Дубно, Рівненської області) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави, в особі Державної судової адміністратиції України, судовий збір у розмірі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 30 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду, строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата вкладання повного судового рішення - 22 березня 2023 року.

Суддя М.В. Панчук