Справа № 404/1899/22
Номер провадження 4-с/404/31/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2023 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Мохонько В.В.,

за участі секретаря Галушко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому справу за скаргою стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко Анастасії Сергіївни, боржник: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року стягувач звернулася до суду зі скаргою про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця Фортечного ВДВС у м. Кропивницькому Яременко А.С. щодо нездійснення перерахунку заборгованості за виконавчим листом № 404/1899/22 виданим 23.09.2023 року Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, виходячи з фактичних доходів божника, зазначених у податковій декларації платника єдиного податку та зобов`язати державного виконавця Яременко Анастасію Сергіївну здійснити перерахунок суми заборгованості ОСОБА_2 за виконавчим листом № 404/1899/22, виданого 29.03.2023 року кіровським районним суду м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей, виходячи з фактичних доходів боржника, зазначених у податковій декларації платника єдиного податку та вчинити дії по стягненню заборгованості.

Скаргу мотивує тим, що постановою державного виконавця Фортечного ВДВС у м. Кропивницького Яременко А.С. від 31.03.2023 року відкрито виконавче провадження № 71430095 за виконавчим листом № 404/18/99/22.

Вказує, що оскільки стягнення державним виконавцем за виконавчим листом проводилось не повному обсязі, було подано заяву з проханням зробити перерахунок заборгованості з урахуванням відомостей про доходи, що наявні в ДПС України, однак за результатами звернення їй надано відповідь про відмову в проведенні перерахунку у зв`язку з належним відрахуванням коштів заробітку боржника виходячи з середнього заробітку по місцевості, зважаючи на те, що він є фізичною особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування.

В подальшому ОСОБА_1 , звернулась зі скаргою на бездіяльність державного виконавця до керівника Фортечного ВДВС в м. Кропивницькому Чубари Л.В., та отримала відповідь про відмову у задоволенні скарги.

Крім того, ОСОБА_1 звернулась зі скаргою до Міністерства юстиції України, однак після реєстрації скарги Департаментом державної виконавчої служби була перенаправлена для розгляду до Управління забезпечення примусового виконання рішень Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) та отримала відповідь аналогічну попереднім.

Вважає, що маючи інформацію що боржник є фізичної особою-підприємцем на спрощеній системі оподаткування, державний виконавець з метою дотримання прав дітей на належне матеріальне забезпечення має обраховувати розмір аліментів, виходячи з розміру середньої заробітної плати по регіону, однак за заявою стягувача при наявності достовірних відомостей про фактичні доходи божника, розмір заборгованості має бути перерахований.

Тому змушена звернутися до суду за захистом свого порушеного права.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.08.2023 прийнято до розгляду та витребувано від Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)належним чином засвідчену копію виконавчого провадження №71430095.

13.09.2023 року надано відзив на скаргу та матеріали виконавчого провадження.

В судове засідання сторони не з`явились, повідомлялись.

Від представника ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд скарги у її відсутності, скаргу підтримала в повному обсязі.

Від представника ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд скарги у її відсутності, у задоволенні скарги просила відмовити.

Державний виконавець Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А. С. надала клопотання про проведення судового засідання у її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку щодо відмови у її задоволенні, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Згідно ст. 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Відповідно до Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.02.2018 №790/к, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є органом державної виконавчої служби, у складі якого утворено відділ примусового виконання рішень, Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом №1403-VIII.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

У відповідності до ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З наданої суду копії виконавчого провадження ВП № 71430095 судом встановлено, що 31.03.2023 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А. С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №404/1899/22 виданого Кіровським районним судом м. Кіровограда на стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 часки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 21.04.2022 р. і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , а потім продовжувати стягнення в розмірі частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко А. С. від 31.03.2023 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

12.05.2023 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 47 972,33 грн., які розподілено таким чином: 47 90,33 грн. заборгованість по аліментам та 69 грн. витрати виконавчого провадження.

ОСОБА_2 30.05.2023 року до матеріалів виконавчого провадження долучено податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи підприємця.

Порядок стягнення аліментів визначено статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження» та розділом XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень.

У частинах першій, третій та четвертій статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частки від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом ст. 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Як вбачається з розрахунку заборгованості 12.06.2023 року боржник ОСОБА_2 станом на 01.06.2023 року має заборгованість у розмірі 6 500,67 грн.

ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, тому має сплачувати аліменти виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Проаналізувавши матеріали скарги, суд приходить до переконання, що вимоги чинного законодавства державним виконавцем були додержані в повному обсязі та за таких обставин, приходить до висновку, що наведені у скарзі факти не знайшли свого підтвердження в суді, а тому скарга є необґрунтованою і в її задоволенні слід відмовити.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)", § 23).

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у місті Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Яременко Анастасії Сергіївни, боржник: ОСОБА_2 .-- відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями). Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст ухвали складено 20.11.2023 року.

Суддя

Кіровського районного

суду м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО