КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1369/20
Провадження № 2/488/154/23 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

20.02.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,

при секретарі - Варакута Є.Ю.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач - ТОВ «Вердикт Капітал» звернувся до суду із даним позовом до відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в обґрунтування якого вказав, що 22.08.2008 р. між АКІБ «УкрСибббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34 065,00 доларів США, зі сплатою 11,0 % річних.

На забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 22.08.2008 р. між АКІБ «УкрСибббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 225107, згідно якого ОСОБА_2 як поручитель взяв на себе зобов`язання щодо солідарної з позичальником ОСОБА_1 відповідальності зі сплати основної суми боргу, процентів, та неустойки за кредитним договором № 0 від 22.08.2008 р.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСибббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСибббанк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, згідно якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором № 0 від 22.08.2008 р. та договором поруки № 225107 від 22.08.2008 р.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за № 01/08-2018 від 01.08.2018 р., ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило свою назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

Позивач зазначив, що за період користування кредитними коштами, позичальник частково погашав заборгованість щодо основої суми кредиту, проте станом на 08.05.2020 р. існує заборгованість за кредитним договором на загальну суму - 53 716,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на цю дату становить - 1 440 561,63 грн., із яких:

- заборгованість за тілом кредиту - 26 708,89 доларів США, що еквівалентно - 716 268,50 грн.;

- заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 2 693,33 доларів США, що еквівалентно - 72 231,07 грн.;

- заборгованість за нарахованими відсотками згідно кредитного договору (з моменту відступлення права вимоги по дату вигостовлення розрахунку заборгованості) - 23 998,56 доларів США, що еквівалентно - 643 605,38 грн.;

- залишок заборгованості за пенею та штрафами - 315,33 доларів США, що еквівалентно - 8 456,68 грн.

Через неналежне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позивач просить стягнути на його користь з відповідачів - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у солідарному порядку, 3 % річних за порушення грошового зобов`язання, розмір яких станом на 08.05.2020 р. становить - 273 356,56 грн. Крім цього, позивач просить стягнути з відповідачів понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі - 4 100,35 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі - 20 000 грн.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відстуність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином. Від їх представника надійшли письмові пояснення, у яких він заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі. Позиція представника відповідачів мотивована тим, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом пропущена позовна давність, а також пропущений строк пред`явлення вимоги до поручителя.

Суд, ознайомившись із доводами сторін та дослідивши надані ними письмові докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що 22.08.2008 р. між АКІБ «УкрСибббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0 (а.с. 10-14), згідно якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 34 065,00 доларів США, з терміном користування - до 21.08.2015 р., зі сплатою 11,0 % річних.

На забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором, 22.08.2008 р. між АКІБ «УкрСибббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 225107, згідно якого

поручитель ОСОБА_2 взяв на себе зобов`язання щодо солідарної з позичальником ОСОБА_1 відповідальності зі сплати основної суми боргу, процентів, та неустойки.

20.04.2012 року між ПАТ «УкрСибббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСибббанк», та ТОВ «Кредекс Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/12, згідно якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги до відповідачів за кредитним договором № 0 від 22.08.2008 р. та договором поруки № 225107 від 22.08.2008 р.

Протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Кредекс Фінанс» за № 01/08-2018 від 01.08.2018 р., ТОВ «Кредекс Фінанс» змінило свою назву на ТОВ «Вердикт Капітал».

Підпунктом 1.2.1. договору факторингу № 05/12 від 20.04.2012 р. (а.с. 29) зазначено, зокрема, що на дату передачі прав вимоги сума заборгованості станом на робочий день, що передує даті передачі, та зазначається у додатку 1 (зі змінами, внесеними на дату передачі згідно з пунктом 2.5), підлягає сплаті боржниками, і строк позовної давності для звернення до суду щодо стягнення заборгованості з боржників за правами вимоги за кредитами не сплинув.

Із витягу з Додатку № 1 до Договору про відступлення прав вимог № 05/12 від 20.04.2012 р. (а.с. 30 на звороті) вбачається, що станом на 11.06.2012 р. заборгованість за основною сумою боргу становила - 26 708,89 грн., заборгованість за відсотками - 2 693,33 грн.

Матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором, і доказів, які б це спростовували, судовим розглядом не здобуто.

Згідно ст.ст. 526-527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Разом із цим, представником відповідачів зроблено заяву про застосування позовної давності і з цього приводу суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Між тим, відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Згідно частин 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вказана позиція була підтверджена у постановах Верховного Суду від 08.02.2019 р. у справі № 904/3280/18, та від 07.06.2017 р. у справі № 923/1233/15.

Статтею 266 ЦК України визначено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем пропущено позовну давність для звернення до суду із даним позовом, оскільки зі змісту кредитного договору вбачається, що виконання позичальником зобов`язань мало відбуватися шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком). Про наявність кредитної заборгованості і відповідно про своє право на звернення до суду із позовом про її стягнення, позивач дізнався не пізніше ніж 20.04.2012 р., коли був укладений договір факторингу № 05/12 і він набув право вимоги до відповідачів за кредитним договором та договором поруки. До того ж, сплив позовної давності до основної вимоги тягне за собою сплив позовної давності до додаткових вимог у вигляді стягнення 3 % річних за порушення грошового зобов`язання, які є предметом розгляду у даній справі.

Натомість звернувся він до суду лише у травні 2020 року, пропустивши встановлений законом строк.

Крім цього, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 08.06.2021 р. у справі № 202/781/14-ц сформувала висновок про те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не є строком, встановленим у договорі поруки, оскільки останній визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. З огляду на цей висновок слід застосувати припис, викладений у реченні 2 частини 4 статті 559 ЦК України про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Зазначений шестимісячний строк є преклюзивним, тобто його сплив є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові у позові до поручителя. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати.

Таким чином, враховуючи зумовлене цим припинення права кредитора вимагати у поручителя виконання забезпеченого порукою зобов`язання, застосоване у реченні 2 частини 4 статті 559 ЦК України словосполучення «пред`явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Матеріали справи не містять доказів які б свідчили про те, що до відповідача ОСОБА_2 як до поручителя, пред`являлася вимога у порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Виходячи із такого, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд не відшкодовує позивачеві понесені ним судові витрати через те, що у задоволенні його позовних вимог відмовлено у повномі обсязі.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , місцезнаходження: 04053, м. Київ , вул. Кудрявський Узвіз 5-Б.

Відповідач - ОСОБА_1 , місце проживання не зареєстроване, РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: невідомий.

Суддя Л.І. Селіщева