1Справа № 335/2016/23 2-з/335/15/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2023 року м. Запоріжжя

Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Воробйов А.В., розглянувши заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя Редьки М.В. в особі Запорізької міської ради про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області Редьки Миколи Валерійовича в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою,

В С Т А Н О В И В:

09.03.2023 року заступник керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя Редька М.В. в особі Запорізької міської ради звернувся до суду з позовною заявою доОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою.

Разом з позовною заявою від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 54,58 кв.м., житловою площею 31,35 кв.м., право власності на яку за життя належало ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної часткової власності в рівних долях належала ОСОБА_3 1/2 частини квартири та ОСОБА_2 1/2 частини квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , виданим Орджонікідзевською районною адміністрацією Запорізької міської ради 27.04.2007, зареєстрованим Орендним підприємством „ЗМТБІ 09.06.2007 в реєстровій книзі № 190 за реєстровим № 35049.

Після смерті ОСОБА_3 , 1/2 частини квартири успадкована ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом серії і номер 3327, виданим 08.12.2017 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чепковою О.В.

Відповідно до інформації відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Управління державної реєстрації Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 27.07.2022 виявлено актовий запис про державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : актовий запис про смерть №1605 від 14.12.2021 року складений відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради від 18.07.2022 № 022-05/4846 на підставі постанови слідчого СВ відділу поліції №1 ЗРУП ГУНП лейтенанта поліції Панчулова О.О. від 31.10.2021 комунальною установою проводилась експертиза трупа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була доставлена з адреси: АДРЕСА_1 (Висновок експерта №6286 від 03.11.2021). Труп довгий час рідними не затребуваний, смерть зареєстрована комунальною установою в Вознесенівському районному у місті Запоріжжі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (актовий запис №1605 від 14.12.2021).

Інформацією Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 17.07.2022 № 04-45/3/512 підтверджено, що за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14.04.1960 по 07.02.2017 (знята з реєстрації місця проживання у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_5 ); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 28.09.1973 по теперішній час.

Отже, на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 3327, від 08.12.2017 та свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 27.04.2007 була єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатами опрацювання матеріалів спадкової справи встановлено, що справа заведена на підставі заяви ОСОБА_1 , проте жодних документів, що підтверджують родинні відносини ОСОБА_1 з померлою ОСОБА_2 не надано.

Відповідно до листа Третьої запорізької державної нотаріальної контори № 1089/02-14 від 22.11.2022 прокуратуру поінформовано, що ОСОБА_1 не було надано документи, що підтверджують родинні відносини з померлою ОСОБА_2 , свідоцтва про право на спадщину не видано.

Наразі СВ ВП №1 ЗРУП ГУНИ в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000183 від 06.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України.

Так, досудове розслідування розпочате за фактом того, що невстановленими особами протягом тривалого часу вживаються заходи до заволодіння нерухомим майном, що залишилося після смерті громадян України, які не мають спадкоємців та щодо якого вбачаються підстави до визнання відумерлим майном з подальшою передачею у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, шляхом обману.

В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження встановлено, що до районних судів Запорізької області подаються позовні заяви та документи, в яких зазначено неправдиві відомості щодо боргових зобовязань з померлими особами, за якими на праві власності зареєстровано нерухоме майно та які не мають спадкоємців, а також подаються підроблені документи, які підтверджують право власності на нерухоме майно померлих громадян України.

У подальшому на підставі судових рішень, ухвалених за вищевказаними позовами приватним виконавцем відкриваються відповідні виконавчі провадження, боржниками за якими виступають померлі особи. У межах виконавчих проваджень вживаються заходи до стягнення боргу з померлих громадян за рахунок нерухомого майна, що належить їм на праві власності.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_1 подає до різних судів на території Запорізької області позови щодо стягнення заборгованості за договорами позики до громадян України, які на час пред`явлення позовів є померлими, не мають спадкоємців та є власниками нерухомого майна.

Таким чином ОСОБА_1 вживаються заходи до оформлення спадкових прав після померлої ОСОБА_2 за відсутності законних до того підстав з метою заволодіння нерухомим майном особи, яка не має спадкоємців та має перейти у комунальну власність як відумерла спадщина, тобто спірна квартира вже була предметом вжиття заходів до протиправного заволодіння нею учасниками справи.

З метою вжиття вичерпних заходів на захист інтересів держави, для фактичного передання спірної квартири як об`єкта відумерлої спадщини у комунальну власність територіальної громади міста Запоріжжя прокурором заявлено позовні вимоги про визнання відумерлою спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , до складу якої входить спірна квартира, та передання її у власність територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради.

У разі відчуження спірного об`єкту нерухомості на користь третіх осіб, передача, квартири як об`єкта відумерлої спадщини у комунальну власність стане неможливою з огляду на положення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що зведе нанівець зусилля суду та прокурора по розгляду вказаної справи.

За таких обставин повне поновлення інтересів держави буде можливим лише при предявленні позовів до наступних власників нерухомості, які нестимуть надмірний тягар відповідальності за незаконне набуття права власності на спірну квартиру та подальше її відчуження. Тобто будуть позбавлені права власності, внаслідок незаконних дій, вчинених не з їхньої вини, що суперечить принципу пропорційності втручання у мирне володіння своїм майном.

Якщо судом будуть визнані обґрунтованими позовні вимоги прокурора та одночасно відчужено спірний об`єкт нерухомості, то суд не забезпечить поновлення порушених інтересів держави, що робить право на судовий захист ілюзорним та суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки ОСОБА_1 вже вживалися заходи, спрямовані на незаконне заволодіння квартирою після смерті ОСОБА_2 , то існує небезпідставне припущення того, що і у подальшому відповідачем будуть вчинятися дії до її відчуження задля ускладнення процедури фактичної передачі квартири у комунальну власність.

Окрім того, за результатами опрацювання Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07.09.2022 у справі № 334/3081/22 задоволено позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , з відповідачки стягнуто борг у сумі 145 000,00 грн. за договором позики від 21.04.2020. Вказане судове рішення не оскаржувалося та набрало законної сили 08.10.2022.

Отже, чинне судове рішення про стягнення боргу з померлої особи може призвести до протиправного звернення стягнення на майно померлої ОСОБА_2 , а саме квартиру АДРЕСА_3 , яка є предметом спору за позовом окружної прокуратури.

На підставі викладеного, застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Необхідність вжиття заходів до забезпечення позову зумовлена обґрунтованим припущенням, з урахуванням предмета спору, що невжиття таких заходів може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог прокурора, чим фактично буде нівельована функція судового рішення як механізму дійсного поновлення порушених прав та інтересів.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до заяви матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно до вимог ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У ч. 1 ст. 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачем і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При цьому, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

У постанові від 13.01.2020 року по справі № 922/2163/17 Верховний Суд вказав, що в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі квартира, земельна ділянка, автомобілі тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до неї, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі, з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з роз`яснень даних в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Проаналізувавши заяву про забезпечення позову, беручи до уваги те, що між сторонами виник спір, виходячи із засад розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову, зважаючи на наявність загрози утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а оскільки невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може істотно ускладнити ефективний захист прав та інтересів заявника за захистом яких він звернувся суду, а тому суд вважає, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову слід задовольнити шляхом накладення арешту на квартиру.

Відповідно до вимог ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову залежно від виду вжитих заходів одночасно з направленням заявнику направляється судом для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Керуючись ст. ст. 149-155, 247, 260, 261, 353 -355 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву заступника керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області Редьки М.В. в особі Запорізької міської ради у цивільній справі за позовною заявою керівника Вознесенівської окружної прокуратури м.Запоріжжя Запорізької області Миколи Редьки в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, загальною площею 54,58 кв.м., житловою площею 31,35 кв.м., право власності на яку належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 до розгляду справи по суті.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Учасники справи:

Позивач: Запорізька міська рада, , адреса: пр. Соборний, 206, м.Запоріжжя, 69105.

Відповідач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , адреса : АДРЕСА_4

Копію ухвали направити Вознесенівському відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для виконання та сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу видано10.03.2023 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання до 11.03.2026 року.

Суддя: А.В.Воробйов