Номер провадження: 22-ц/813/936/23
Головуючий у першій інстанції Мурманова І. М.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Гірняк Л.А., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Хухрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року, постановленого під головуванням судді Мурманової І.М., повний текст рішення складений 02 листопада 2020 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму,-

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму, в якому просила визнати за нею право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування свого позову зазначила, вона з 2006 року проживала в кімнаті АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У 2016 році ОСОБА_4 помер, та у зв`язку з тим, що сторони не оформили офіційно свої стосунки, а дана кімната належала ОСОБА_4 на праві користування на підставі рішення суду, позивач змушена звернутись до суду з даним позовом, оскільки іншого житла не має та виникла потреба в оформленні документів щодо її проживання за даною адресою.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року позов ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму задоволений.

Визнано за ОСОБА_3 право користування кімнатою АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Суворовську районну адміністрацію Одеської міської ради укласти з наймачем ОСОБА_3 договір найму жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 , складом родини 1 особа, з відкриттям на ім`я ОСОБА_3 окремого особового рахунку.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 , сторони, яка не приймала участі у розгляді справи, однак вважає, що оскаржуваним рішенням суду порушені права ОСОБА_2 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції визнав встановленими обставини, які мають значення для справи, які не були доведені, також висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки судовим рішенням вирішено питання про права, свободи, інтереси та обов`язки ОСОБА_2 , як співвласника об`єкта нерухомого майна, частиною якого є спірна кімната.

У своєму відзиві представник Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради - Корецька В.Е. зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не містять підстав для її задоволення та скасування рішення суду, оскільки апеляційна скарга не ґрунтується на нормах чинного законодавства, є надуманою та такою, що не підлягає задоволенню.

Учасники справи про призначене судове засідання на 08 лютого 2023 року були сповіщені належним чином у відповідності до п.п. 1,2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України (а.с. 207-211, 212-216).

Заяв, або клопотань про відкладення розгляду справи від учасників справи до суду не надходило.

Від ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до суду надійшла заява про розгляд справи без участі апелянта та його представника (а.с. 225-226).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, зазначеним вимогам рішення суду не відповідає в повній мірі з огляду на таке.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2010 року за ОСОБА_4 визнано право на користування житловим приміщенням кімнати АДРЕСА_1 , що знаходиться на балансі КП ЖКС «Пересипський» (а.с.18-20).

29.03.2010 року Суворовською районною адміністрацією Одеської міської ради ОСОБА_4 виданий ордер № 31 серія СР на право заняття житлового приміщення у гуртожитку площею 9,0 кв.м., що складається з 1 кімнати, за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для видачі ордера стало розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 177р від 25.03.2010 року, видане на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 , проживаючи в кімнаті № 25 з 2006 року, як член сім`ї наймача, правомірно набула право користування жилим приміщенням, а як наслідок набула всіх прав та обов`язків, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Колегія суддів з таким висновком не погоджується, з наступних підстав.

Як вбачається матеріалів справи, кімната АДРЕСА_1 перебуває в управлінні ТОВ КК «Суворовський», та є комунальною власністю громади м. Одеси в особі Одеської міської ради та знаходиться в оперативному управлінні Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради.

Також з матеріалів справи вбачається, що кімната АДРЕСА_1 не приватизована, а на підставі ордеру, знаходилась у користуванні ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрована в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_3 та займає в кімнаті № 508 койко-місце.

Також судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 50/2000 частин секції гуртожитку №32, 34, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 33, 35, 36, 37, 38 за адресою: АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Згідно зі свідоцтва про право власності на житло від 28 грудня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в рівних частках та членам його сім`ї на праві спільної часткової власності належить 50/1000 частин секції гуртожитку за адресою: АДРЕСА_6 (50/1000 складають 27,8 кв.м. загальної площі, кімнат №19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги були заявлені лише до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, при цьомусудом вирішувалось питання стосовно права користування кімнатою АДРЕСА_1 , співвласником якої є апелянт, однак апелянт не був залучений судом до участі у розгляді даної справи.

Відповідно до ч.4 ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не визначив коло відповідачів, тобто не вжив відповідних заходів та розглянув справу без участі неналежного співвідповідача, що є порушенням норм процесуального права та самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Зважаючи на викладене, рішення суду не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Оскільки, при вирішенні справи, суд допустився порушень матеріального та процесуального права, а на стадії апеляційного провадження цивільно-процесуальним кодексом не передбачено залучення до участі в справі відповідачів та співвідповідачів, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції розглядаючи справу не встановив коло відповідачів, розглянувши справу без участі ОСОБА_2 , не взявши до уваги, що кімната АДРЕСА_1 є частиною об`єкта нерухомого майна секції гуртожитку №19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38 за вказаною адресою, співвласником якого є апелянт.

За таких підстав, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 , оскільки судом не був залучений до участі у справі належний співвідповідач ОСОБА_2 .

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права на звернення до суду із позовною заявою до належних співвідповідачів з урахуванням вимог щодо предметної та суб`єктної юрисдикції.

Керуючись ст.ст.374,376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 28 жовтня 2020 року - скасувати.

Прийняти постанову.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням та зобов`язання укласти договір найму - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови суду.

Повний текст судового рішення складений 17 лютого 2023 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.А. Гірняк

______________________________________ С.М. Сегеда