Ухвала

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 201/10142/18

провадження № 61-1948ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року у складі судді: Кондрашова І. А., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2023 року у складі колегії суддів: Биліни Т. І., Зайцевої С. А., Максюти Ж. І, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у соціальній мережі «Фейсбук» ОСОБА_3 на своїй персональній сторінці за посиланнями: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 поширено публікації наступного змісту: «Бізнес в тилу» Бізнесмен з м. Дніпра ОСОБА_1 продовжує інвестувати кошти в севастопольський винзавод « Інкерман », який досі працює на території тимчасово окупованої АР Крим і платить податки Росії. «Мітинг у Дніпрі біля корпорації «Логос» (м. Дніпро, площа Соборна, 12), яка належить одіозному бізнесмену - банкруту ОСОБА_1 . ОСОБА_1 - посібник сепаратистів. І це він не приховує. Він оточив себе колишніми кадебістами та сбушниками, які співпрацюють з Московією, завдяки своїм зв`язкам з ФСБ РФ. ОСОБА_1 вважає так: «Війна воюється, а лавеха мутиться». Він і надалі продовжує заробляти та інвестувати кошти в севастопольський винзавод «Інкерман», який досі працює на території тимчасово окупованої АР Крим і платить податки Росії. Бойкот бізнесу ОСОБА_1 !». Позивач вважає викладену інформацію негативною і недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності. Також, на думку позивача, поширена інформація принижує його честь, гідність та ділову репутацію.

Позивач просив: визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 , розповсюджену ОСОБА_3 у соціальній мережі Фейсбук; зобов`язати ОСОБА_3 вибачитися перед позивачем на своїй сторінці Фейсбуку .

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2023 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

11 лютого 2023 року ОСОБА_1 через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2023 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 08 травня 2019 року у справі 761/37180/17; від 01 липня 2021 року у справі № 757/45270/19-ц; від 07 квітня 2021 року у справі № 761/13926/17; від 10 лютого 2021 року у справі № 753/338/19; від 14 липня 2021 року у справі № 295/14960/19; від 01 лютого 2018 року у справі № 757/33799/15; від 17 червня 2020 року у справі № 346/5700/17; від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18. У касаційній скарзі указано, що у суді першої інстанції на протязі 2018-2021 років декілька разів змінювалися судді, що могло вплинути на неупередженість, своєчасність прийняття, обґрунтованість та вмотивованість судового рішення, суд першої інстанції не визначив характер поширюваної інформації, не з`ясував чи є вона фактичним твердженням чи оціночним судженням. Колегія суддів апеляційного суду повністю погодилась з висновками суду першої інстанції про те, що висловлювання відповідача є оціночним судженням. Апеляційний суд зазначив, що за статтею 277 ЦК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача. Однак жодного належного доказу у справі відповідач не надав, натомість у поширеній статті відповідач чітко зазначив ім`я позивача, вказав на його бізнес-центр. Суд першої інстанції не надав оцінки скріншотам з персональної сторінки відповідача у соціальній мережі Фейсбук, які фіксують поширення відповідачем негативної та недостовірної інформації, яка порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. Суди не урахували рішення Верховного Суду у справі № 757/45270/19-ц та не приділили належної уваги висловлюванню відповідача, яке мітило слово «одіозний». Відповідач поширив твердження про те, що позивач вчиняв кримінально карані діяння (був посібником сепаратистів та інвестував кошти в підприємство, яке заборонено для співпраці в Україні), однак належних та допустимих доказів на підтвердження указаних фактів не надав. Разом з тим, в оспорюваному тексті є конкретний факт, підстава та чітко зазначена особа із указаним ім`ям та прізвищем, яка вчинила такі діяння, а тому вони не можуть бути оціночними судженнями. Характер висловлювань відповідача створює негативне враження і відношення до позивача щодо його взаємозв`язків із забороненим в Україні підприємством, а інформацію, яка зазначена у тексті, можна перевірити на відповідність її факту, у зв`язку із чим вона не є оціночним судженням. Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження викладених фактів в оспорюваному тексті, суд мав би дійти висновку про те, що указана інформація є недостовірною. У постанові Верховного суду від 12 січня 2023 року у справі № 747/444/20 указано, що той факт, що позивач є публічною особою, не надає права висвітлювати недостовірну, недоведену, негативну інформацію відносно нього стосовно його кримінального минулого та кримінальних вчинків, яка принижує честь та гідність позивача. Окрім цього, заперечуючи проти вислову про те, що позивач «оточив себе колишніми «кадебістами та сбушниками», які співпрацюють з Московією», суди не звернули увагу, що указані вислови несуть негативне ставлення до такої особи з боку суспільства, а також можуть бути розцінені з боку правоохоронних органів як колабораційна діяльність. Позивач є волонтером, засновником благодійних фондів, а тому такий вислів заплямовує його діяльність і ставить негативне тавро на бізнес напрямки.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання інформації недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію, та про зобов`язання вибачитися.

Отже, ця справа не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ця справа є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалено у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков