Провадження № 2-о/761/374/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши матеріали заяви в порядку окремого провадження ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в :

в квітні 2023 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кірчев В.О. звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із вказаною заявою в порядку окремого провадження в якій просив: встановити факт, що громадянин України ОСОБА_1 з 14 жовтня 2022 року по 15 квітня 2023 року постійно проживає на території Республіки Австрії у місті Відень, тобто більше 183 днів, у зв`язку з чим ОСОБА_1 станом на 15 квітня 2023 року втратив статус податкового резидента України та набув статус громадянина України - нерезидента.

Так, відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положеннями ч.2 ст.315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про прав (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 761/16799/15-ц).

Як вбачається із змісту заяви та доданих до неї документів, вищевказана заява була мотивована тим, що оскільки ОСОБА_1 фактично з 14 жовтня 2022 року постійно проживає на території Республіки Австрії, має Посвідку на проживання в Республіці Австрія (AUFENTHALTSTITEL), місце його проживання підтверджується Підтвердженням з Центрального реєстру мешканців про місце проживання в Республіці Австрія (тобто є офіційно зареєстрованим), а тому, з метою уникнення подвійного оподаткування, вважається таким, що втратив статус податкового резидента України.

Крім того, заявником окремо зазначено, що 18 квітня 2023р. у відповідь на вищевказану заяву на ім`я ОСОБА_1 надійшов лист ТУ ДПС у місті Києві (вих. № 1397/Ш/26-15-24-01-13-11/ЗВГ від 14.04.2023р.), яким заявнику повідомлено, що «контролюючі органи відповідно до своїх повноважень надають фізичній особі довідку - підтвердження статусу податкового резидента України. Разом з тим, нормативно-правовими актами та Податковим Кодексом не передбачено надання довідок, які б підтверджували статус фізичної особи, яка не є резидентом України, зокрема «нерезидента».

Разом із цим, в вказаній же відповіді, серед іншого, заявнику роз`яснено, що для визначення статусу резидента України платнику податку-фізичній особі слід керуватися положеннями пп.14.1.213 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України. Водночас, у разі якщо фізична особа отримує дохід як на території України, так і за її межами, і у платника податків виникає обов`язок щодо подання податкової декларації, то така особа самостійно (або іншою особою, нотаріально уповноваженою платником податку здійснювати таке заповнення) вказує у цій декларації свій резидентський статус («резидент», «нерезидент»).

В заяві вказано, що, починаючи з 14 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 , враховуючи зміст положень п. 14.1.213 ст. 14 Податкового кодексу України відповідає критеріям громадянина України - нерезидента. Статус «резидент» чи «нерезидент» впливає на порядок оподаткування доходів фізичних осіб з джерелом їх походження з України, а також іноземних доходів.

Вказано, що правовий статус нерезидента України визначений Конвенцією між Урядом Республіки Австрія та Урядом України про уникнення подвійного оподаткування доходів і майна на попередження податкових ухилень, тобто визнаний законодавством України. При цьому, заявник вказує мету встановлення такого факту - реалізація положень вищезазначеної угоди та у цілях застосування податкового законодавства України.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однак, слід зазначити, що в заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник не обґрунтовував, для відновлення яких саме порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів йому необхідно встановлення судом факту втрати статусу громадянина-резидента та набуття статусу громадянина-нерезидента.

А з огляду на зміст заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, заявник прагне встановити у суді факти втрати статусу податкового резидента України та набуття статусу громадянина-нерезидента України для уникнення в майбутньому ймовірного порушення, невизнання чи оспорення його прав, зокрема у випадках подвійного оподаткування доходів заявника.

За таких умов, заява не може бути розглянута в окремому провадженні, оскільки очевидним є те, що якщо у заявника виникне спір із суб`єктом владних повноважень, то встановлення в судовому порядку статусу нерезидента може стати засобом доказування або доказом у спорі з відповідним податковим органом в порядку адміністративного (господарського) судочинства, зокрема, але не виключно, щодо розміру податку.

При вирішенні питання щодо відкриття провадження суд враховує позицію, викладену в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2019 року (справа № 536/1039/17), згідно якої вимога про встановлення фактів втрати статусу громадянина-резидента та набуття статусу громадянина-нерезидента не може розглядатися у судовому порядку безвідносно до дій заінтересованих осіб щодо конкретних прав, свобод та інтересів заявника. Вказані факти можуть бути встановлені судом, зокрема, під час розгляду справ щодо оподаткування доходів заявника чи порушення ним митних правил, а не в окремому чи позовному провадженні за правилами цивільного судочинства.

Частиною 4 ст.315 ЦПК України визначено, що суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Таким чином, враховуючи те, що дана заява не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 293, 347, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в :

у відкриті провадження у цивільній справі в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної податкової служби у місті Києві про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст складений 03.05.2023.

Суддя: