Єдиний унікальний номер: 448/223/23
Провадження № 2-о/448/16/23
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повне)

27.02.2023 року м. Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючий суддя Юрій БІЛОУС,

присяжні: Лідія ЯЦУЛА, Іван СЦІРА,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду м.Мостиська (Львівська область, Яворівський район, місто Мостиська, вулиця Грушевського, 1/9, 81300), в порядку окремого позовного провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Мостиський відділ ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

про: усиновлення малолітніх дітей,

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не з`явилися,

заінтересована особа - представник виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, Зоряна СИДОР,

заінтересована особа - представник Мостиського відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, не з`явився, (заява),

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад обставин справи:

Громадянин ОСОБА_1 , (надалі Заявник) звернувся до суду із зазначеною заявою, заінтересовані особи - Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Мостиський відділ ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про: усиновлення малолітніх дітей. В обґрунтування заяви зазначив, що бажає усиновити дітей своєї дружини ОСОБА_2 , - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Вказує, що відповідно до свідоцтв про народження, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьком дітей являється ОСОБА_13 , а матір дитини ОСОБА_2 .

Зазначає, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 09.08.2018 року встановлено факт смерті їхнього батька ОСОБА_13 , 1987 року народження, що мав місце ІНФОРМАЦІЯ_10 у Хоустінково Градіштє №1 Чеської Республіки.

Покликається на те, що відповідно до заяви, засвідченої нотаріально та зареєстрованої в реєстрі за №41 від 21.01.2023 року ОСОБА_2 (Заінтересована особа) дає згоду своєму чоловікові ОСОБА_1 , (Заявнику) на усиновлення її дітей - дочок ОСОБА_3 , 2009р.н. і ОСОБА_4 , 2013р.н.

Вказує, що займається вихованням дітей своєї дружини, дбає про їх здоров`я, цікавиться навчанням, займається вихованням, забезпечує матеріально, тощо. Згідно довідки серія ВР000604185, виданої МВС України, він (Заявник) до кримінальної відповідальності не притягався, не знятої чи погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно висновку про стан здоров`я являється здоровою особою.

З огляду на наведене, просив суд оголосити його (заявника) усиновлювачем малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2009 року народження та ОСОБА_4 , 2013 року народження; судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на його (Заявника) рахунок.

ІІ. Стислий виклад позиції заявника та інших учасників справи:

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 , підтримав заявлені вимоги, посилався на обставини, що зазначені в заяві. Вказує, що бажає усиновити дітей, про стан здоров`я таких обізнаний. Діти виявляють прихильність до нього. Покликався на те, що у нього створені всі умови для належного проживання та виховання дітей, а тому просив його заяву задоволити.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечила щодо задоволення поданої заявником ОСОБА_1 , її чоловіком, заяви.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , в судове засідання не з`явилися.

Представник заінтересованої особи - Мостиського відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, однак подав клопотання в якому просив вирішення даної заяви покласти на розсуд суду.

Представник заінтересованої особи - виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_19 , в судовому засіданні підтримала заяву ОСОБА_1 про усиновлення таким дітей своєї дружини. При цьому зіслалась на Висновок виконавчого комітету Судововишнянської міської ради від 27.01.2023 року за №27, відповідно до якого виконавчий комітет Судововишнянської міської ради, як органу опіки та піклування, не заперечує проти усиновлення малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2009р.н., і ОСОБА_4 , 2013р.н., заявником ОСОБА_1 , оскільки, як вважають, таке усиновлення якнайкраще відповідатиме інтересам дітей.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

07.02.2023 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б., присяжні - Сціра І.В. і Яцула Л.С.

08.02.2023 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено таку до судового розгляду в порядку окремого позовного провадження.

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між учасниками справи, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Цивільним процесуальним кодексом, Сімейним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами, тощо.

Відповідно до положень статті 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з цим принципом норми цивільного законодавства не передбачають такого способу захисту як визнання дійне законними.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

З 13 січня 2023 заявник ОСОБА_1 проживає у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Станом на час одруження з Заявником, ОСОБА_2 , проживала і виховувала малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2009р.н, і ОСОБА_4 , 2013р.н., які народились у попередньому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Заявник займається вихованням дітей, забезпечує матеріально та ставиться до таких як до своїх дочок. В свою чергу діти сприймають його як батька.

Біологічний батько дітей - ОСОБА_13 , визнаний судом померлим відповідно до рішення Мостиського районного суду Львівської області від 09 серпня 2018 року.

Сім`я проживає в будинку з усіма зручностями, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження від 26.01.2023 проведеного Службою у справах дітей та сім`ї Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області житлове приміщення відповідає санітарним нормам, для виховання та повноцінного розвитку дітей створені всі необхідні умови.

Згідно з висновком про стан здоров`я КНП «Мостиська міська лікарня Мостиської міської ради Львівської області» від 20.01.2023 року, заявник є здоровим, шкідливих звичок та психічних розладів не має.

Крім того, Заявник не позбавлявся батьківських прав, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої та непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває, що підтверджується відповідною довідкою Міністерства внутрішніх справ України.

ОСОБА_2 надала нотаріальну посвідчену згоду на усиновлення дітей.

Заявник зі станом здоров`я дітей та правовими наслідками усиновлення ознайомлений.

За зверненням заявника до виконавчого комітету Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як органу опіки та піклування, наданий висновок «Про доцільність усиновлення малолітніх дітей: ОСОБА_3 , 2009р.н. і ОСОБА_4 , 2013р.н.

Відповідно до статей 3, 4, 5, 7 Сімейного Кодексу України кожна особа має право на проживання в сім`ї. Сім`я створюється, в тому числі, і на підставі усиновлення. Держава створює пріоритет сімейного виховання дитини. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

Згідно з положеннями статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, передбачено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Як визначено частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини.

Відповідно до статті 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя.

Згідно вимог частини 1 статті 208 СК України, усиновленою може бути дитина.

У відповідності до статті 211 СК України усиновлювачем може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років.

Відповідно до статті 212 СК України, не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками-вихователями) іншої дитини, але усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за злочини проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за злочини, передбачені статтями 148, 150, 150-1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену чи не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших злочинів; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3-6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем. Крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Згідно положеннями статті 217 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків.

Згода батьків на усиновлення дитини має бути безумовною. Угода про надання усиновлювачем плати за згоду на усиновлення дитини батькам, опікунам чи іншим особам, з якими вона проживає, є нікчемною. Згода батьків на усиновлення може бути дана ними лише після досягнення дитиною двомісячного віку. Якщо мати чи батько дитини є неповнолітніми, крім їхньої згоди на усиновлення потрібна згода їхніх батьків. Письмова згода матері на усиновлення засвідчується нотаріусом. Мати, батько дитини мають право відкликати свою згоду на усиновлення до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Статтею 218 СК України передбачено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками.

Відповідно до пункту 6 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема: чи дали батьки дитини згоду на це (якщо вона необхідна); чи може заявник бути усиновлювачем; чи є дитина відповідно до законодавства суб`єктом усиновлення і чи виконано вимоги частин 1 - 3 статті 218 СК щодо наявності згоди дитини; чи відповідають висновок органу опіки та піклування і дозвіл на усиновлення уповноваженого органу виконавчої влади необхідним вимогам.

Відповідно до частини 1 пункту 4 статті 219 СК України усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони позбавленні батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється.

Згідно частини 1 статті 220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально.

Згідно зі статтею 8 Європейської конвенції про усиновлення дітей (ETS №58), прийнятої 24 квітня 1967 року в Страсбурзі, і яка, відповідно до статті 9 Конституції України, є складовою частиною національного законодавства України, компетентний орган приймає рішення про усиновлення лише тоді, коли впевниться, що воно здійснюється в інтересах дитини. Кожного разу компетентний орган звертає особливу увагу на те, щоб це усиновлення забезпечило дитині стабільні та гармонійні домашні умови.

У відповідності зі статтею 223 СК України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Подання такої заяви через представника не допускається. Заява про усиновлення може бути відкликана до набрання чинності рішенням суду про усиновлення.

Відповідно до положень статті 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, її сімейний стан та умови проживання, ставлення до виховання дитини; мотиви, на підставі яких особа бажає усиновити дитину; мотиви того, чому другий із подружжя не бажає бути усиновлювачем, якщо лише один із подружжя подав заяву про усиновлення; взаємо відповідність особи, яка бажає усиновити дитину, та дитини, а також те, як довго ця особа опікується вже дитиною; особу дитини та стан її здоров`я; ставлення дитини до особи, яка бажає її усиновити.

При дотриманні всіх умов, встановлених цим Кодексом, здатності особи, яка бажає усиновити дитину, забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя дитини суд постановляє рішення, яким оголошує цю особу усиновлювачем дитини.

На підставі вищевикладеного, враховуючі всі надані заявником ОСОБА_1 докази по справі, суд приходить до висновку, що звернення останнього до суду з заявою про усиновлення малолітніх: ОСОБА_3 , 2009р.н. і ОСОБА_4 , 2013р.н. зумовлене саме його непереборним бажання юридично оформити вже існуючі з дітьми родинні зв`язки (в якості їх батька), а його стан здоров`я та фінансові можливості дозволять забезпечити стабільні та гармонійні умови для життя та розвитку дітей.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, - суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищестоящої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».

З урахуванням того, що заявник ОСОБА_1 має стійке бажання виховувати та утримувати малолітніх дітей: ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , усиновлення яких проводиться лише для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які покликався заявник, як на підставу своїх вимог, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає за необхідне задовольнити заяву, з наведених вище мотивів і підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.225 СК України, ч.7 ст.314 ЦПК України усиновлення вважається здійсненим із дня набрання рішенням суду законної сили.

V. Розподіл судових витрат:

В силу ч.4 ст.314 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про усиновлення, відносяться на рахунок заявників.

Враховуючи наведену норму, а також думку Заявника суд приходить до висновку, що судові витрати по справі слід віднести на рахунок останнього.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268, 310-314 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Судововишнянська міська рада Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Мостиський відділ ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про: усиновлення малолітніх дітей, - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , усиновлювачем малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок заявника ОСОБА_1 .

Особи, яким у зв`язку з виконанням службових обов`язків доступна інформація щодо усиновлення (перебування осіб, які бажають усиновити дитину, на обліку, пошук ними дитини для усиновлення, подання заяви про усиновлення, розгляд справи про усиновлення, здійснення нагляду за дотриманням прав усиновленої дитини тощо), а також інші особи, яким став відомий факт усиновлення, зобов`язані не розголошувати її, зокрема і тоді, коли усиновлення для самої дитини не є таємним.

Якщо після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили батьки дитини відкликали свою згоду на її усиновлення, суд скасовує своє рішення і поновлює розгляд справи.

У разі відкликання заяви про усиновлення після ухвалення рішення про усиновлення, але до набрання ним законної сили, суд скасовує своє рішення і залишає заяву без розгляду.

Усиновлення вважається здійсненим із дня набрання законної сили рішенням суду. Для внесення змін до актового запису про народження усиновленої дитини або повнолітньої особи копія рішення суду надсилається до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення, а у справах про усиновлення дітей іноземцями - також до уповноваженого органу виконавчої влади.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повний текст судового рішення складено 02 березня 2023 року

Відомості щодо учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа: Мостиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м.Мостиська, вул.Грушевського, 6, Яворівського району Львівської області;

Заінтересована особа: Виконавчий комітет Судововишнянської міської ради Яворівського району Львівської області, як орган опіки та піклування, місцезнаходження: м.Судова Вишня, площа І.Франка, 14, Яворівського району Львівської області.

Суддя Юрій БІЛОУС

Присяжні Іван СЦІРА

Лідія ЯЦУЛА