ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3320/23 Справа № 229/477/23 Суддя у 1-й інстанції - Рибкіна Н.М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м.Кривий Ріг

справа № 229/477/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

заявник обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго»

боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, в порядку ч.13 ст. 7, ч.2 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2023 року, яка постановлена суддею Рибкіною Н.М. у м. Дружківка Донецької області, відомості щодо дати складання повної ухвали суду в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

18 січня 2023 обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду через «Електронний суд» з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування, 3 % річних, інфляційних збитків та судових витрат.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2023 року ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відмовлено у видачі судового наказу.

Не погодившись з вище зазначеною ухвалою ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність оскаржуваної ухвали нормам процесуального права просить суд скасувати ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Вимоги щодо форми та змісту заяви про видачу судового наказу визначені статтею 163 ЦПК України. Статтею 165 ЦПК України передбачено вичерпний перелік підстав для відмови у видачі судового наказу. Законодавством України передбачено право заявника на звернення до суду в електронному вигляді за допомогою системи «Електронний суд», однак законом не передбачено обов`язку заявника долучати до такої заяви докази її надсилання іншим учасникам справи. Законом не передбачено обов`язку заявника про надання доказів того, що боржник має зареєстрований кабінет, та , що йому була направлена копія заяви через підсистему «Електронний кабінет» або в паперовому вигляді за допомогою засобів поштового зв`язку.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування, 3 % річних, інфляційних збитків та судових витрат через систему «Електронний суд».

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Правилами ст.163 ЦПК України встановлено вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу, зокрема, частиною третьою цієї статті передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості;

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Отже, вказаною нормою закону на заявника не покладено обов`язку надання доказів того, що боржник має зареєстрований кабінет, що йому була направлена копія даної заяви через підсистему «Електронний кабінет» або в паперовому вигляді за допомогою засобів поштового зв`язку.

Норми статті 165 ЦПК України не містять такої підстави для відмови у видачі судового наказу, як не надання заявником доказів того, що боржник має зареєстрований кабінет, що йому була направлена копія даної заяви через підсистему «Електронний кабінет» або в паперовому вигляді за допомогою засобів поштового зв`язку.

Частиною 2 статті 169 ЦПК України передбачено обов`язок суду після видачі судового наказу одночасно з копією судового наказу надіслати боржникові копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

Суд першої інстанції не звернув уваги на ці обставини і всупереч вимогам вищевказаних процесуальних норм ЦПК України відмовив ОКП «Донецьктеплокомуненерго» у видачі наказу.

Згідно із п. 4 ч. 1ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, оскаржувану ухвалу слід скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 367, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, 384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» задовольнити.

Ухвалу Дружківського міського суду Донецької області від 20 січня 2023 року скасувати та направити матеріали за заявою обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 суми заборгованості за теплову енергію, абонентське обслуговування, 3 % річних, інфляційних збитків до Дружківського міського суду Донецької області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: