Справа №:755/1321/23
Провадження №: 2/755/1688/23
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"03" лютого 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П., вивчивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду м. Києва 31.01.2023 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання, яка 01.02.2023 була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київської області від 30.09.2022 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; Зобов`язати Дніпровську районну в м. Києві державну адміністрацію внести відомості до реєстру територіальної громади про скасування рішення про зняття ОСОБА_1 з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.12.2021 відкрито провадження у справі № 754/1545/21 за позовом ТОВ «Ренесанс Компані» про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, шляхом визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням та виселення. У зв`язку з тим, що ОСОБА_1 перебуває в складі Національної Гвардії України і не може приймати участь в розгляді справи до моменту демобілізації судом було прийнято рішення про зупинення провадження у вказаній цивільній справі. Представник позивача вказує на те, що в ухвалі Дніпровського районного суду від 11.07.2022 зазначено, що згідно витягу з наказу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України № 102 від 12.04.2022 солдата запасу ОСОБА_1 зараховано в списки особового складу частини на посаду стрільця з 12.04.2022. Як зазначає представник позивача, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану № 389-V111, Указу Президента України Володимира Зеленського № 69/2022 від 24.02.2022 оголошено загальну мобілізацію, в тому числі в м. Києві, з огляду на що суд дійшов висновку про зупинення провадження у справі № 754/1545/21. Як вказує представник позивача у позовній заяві, ОСОБА_1 , який знаходиться на війні, у подальшому стало відомо, що його без рішення суду було знято з реєстраційного обліку. Представник позивача посилається на те, що відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 14.02.2017 ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 . Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 06.01.2023 ОСОБА_1 30.09.2022 був знятий з реєстраційного обліку за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 , утім відомості про причини зняття з реєстраційного обліку в довідці не зазначені, як зазначає представник позивача. Крім того, представник позивача вказує, що ОСОБА_1 особисто, або його представник, не подавали заяви до відповідних установ про зняття з реєстраційного обліку, рішення суду про визнання його втратившим право користування жилим приміщенням, виселення, тощо не було. Посилається на те, що цивільна справа про визнання позивача втратившим право користування жилим приміщенням, виселення, (що давала належні правові підстави для зняття з реєстраційного обліку) була зупинена ухвалою суду. Крім того, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачені підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, втім, як зазначає представник позивача, таких підстав не було, що свідчить про безпідставне та незаконне зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання особи. Оскільки ОСОБА_1 був мобілізований, відтак ним зберігається право користування жилим приміщенням, що передбачено ст.71 ЖК України. Вказане, як зазначає представник позивача, у сукупності свідчить про безпідставність та незаконність зняття з реєстрації за місцем проживання військовослужбовця, який виконує свої обов`язки під час війни.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною четвертою статті 124 Конституції України законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦПК України сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

У Рекомендації № R(86) Комітету міністрів державам-членам Ради Європи від 16 вересня 1986 року стосовно заходів із недопущення і скорочення надмірного робочого навантаження на суди пропонується сприяти примиренню сторін як поза судовою системою, так і до або під час судового розгляду (передбачати, разом із відповідними стимулами, процедури примирення до судового провадження або інші способи врегулювання спорів поза рамками судового провадження), а також визначити органи поза судовою системою, до яких сторони зможуть звертатися для розв`язання позовних спорів на невеликі суми і в питаннях деяких конкретних галузей права.

Виходячи з аналізу викладених норм та практики Верховного Суду (постанова від 26 березня 2020 року у справі № 1.380.2019.002643), досудове врегулювання спору - це вчинення сукупності дій, за допомогою яких юридичний конфлікт вирішується без звернення до суду шляхом досягнення угоди між сторонами або відмови однієї або обох сторін від взаємних претензій. Застосування або незастосування інституту досудового врегулювання спорів є виключним правом особи, за винятком встановлених у законі випадків.

Так, представник позивача Буркацький В.Л. в інтересах ОСОБА_1 звертається до суду із вимогою визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київської області від 30.09.2022 року про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , утім такого рішення до матеріалів справи не долучає. Крім того, представник позивача ОСОБА_2 посилається на рішення Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві та Київської області, проте судом було встановлено, що зазначеного відділу у структурній системі Центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві не існує та в цій частині відповідних доказів стороною позивача також не було надано.

Поряд з тим, убачається, що у матеріалах позовної заяви відсутні будь-які докази щодо звернення позивача до відповідачів з метою врегулювання спору у досудовому порядку у межах заявлених позовних вимог, тобто відсутні докази досудового врегулювання спору, оскільки за предметом спору у даній справі такі заходи досудового врегулювання спору є обов`язковими.

Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України заява повертається у випадках, коли: до заяви не додано доказів вжиття заходів досудового врегулювання спору у випадку, коли такі заходи є обов`язковими згідно із законом.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно із ч. 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 185, 353, 354 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дніпровського відділу центрального міжрегіонального Управління Державної міграційної служби в м. Києві, про визнання протиправним та скасування рішення про зняття з реєстрації місця проживання - вважати такою, що не подана, та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені ст. 354 ЦПК України.

Суддя: