ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/8103/13-ц Номер провадження 22-ц/814/742/23Головуючий у 1-й інстанції Щепіхіна В.В. Доповідач ап. інст. Хіль Л. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Хіль Л.М.,

судді Дорош А.І., Триголов В.М.,

секретар: Бродська В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року в складі судді Щепіхіної В.В. по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони стягувача, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Апеляційний суд заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернувся до суду із заявою про заміну стягувача, а саме ТОВ «ОТП Факторинг України» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у справі №638/8103/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», грошові кошти у розмірі 7305798,17 грн. та судові витрати.

13.01.2018 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклали договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № СM-SME701/172/2008OT1UAH від 14.05.2008 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», на підставі чого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з даною заявою про заміну стягувача.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року заяву ТОВ « Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача її правонаступником задоволено.

Замінено стягувача ТОВ «ОТП Факторинг України» (на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія«Довіра та Гарантія» (у цивільній справі № 638/8103/13-ц за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погодившись з вказаною ухвалою її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 просив ухвалу місцевого суду скасувати з підстав порушення норм процесуального та матеріального права, а в задоволенні заяви слід відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказано, що виконавчі провадження з примусового виконання рішення про стягнення з нього на користь ТОВ « ОТП Факторинг Україна» 2875303. 40 грн. боргу були завершені у вересні 2014 року на підставі ст. 50, п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (за відсутністю у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення).

Вказує, що повторно стягувач не звертався до суду про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів для виконання.

За таких обставин відсутні підстави для заміни сторони стягувача її правонаступником.

Від ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" надійшов відзив в якому вони просили апеляційну скрагу залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду без змін.

Учасники судового процесу були повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи шляхом надсилання судових повісток на їх електронні адреси.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 761/14537/15-ц

Від предстпавника позивача надійшала заява про розгялду справив у їх відсутність.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.11.2013 року стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», яке є правонаступником ПАТ «ОТП Банк», грошові кошти у розмірі 7305798,17 грн. та судові витрати.

Так, у провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходилася справа № 638/8103/13-ц за позовом ТОВ «ОТП «Факторинг Україна» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту № CM-SME701/172/20080T1 від 14.05.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 договором поруки № SR-CME 701/172/2008 між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 в розмірі 7305798 грн.17 коп.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 20 березня 2014 року апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 28 листопада 2013 року змінено. Зменшено суму стягнення солідарно зі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованості за кредитним договором № CM-SME 701/172/2008 від 14 травня 2008 року з 7 305 798 грн. 17 коп. до 2 875 303 грн. 40 коп., що еквівалентно 343132.53 США заборгованості за кредитним договором № CM-SME 701/172/2008.

13.01.2018 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклали договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № СM-SME701/172/2008OT1UAH від 14.05.2008 перейшло до заявника.

Вказані обставини підтверджено копіями: договору факторингу б/н від 31.01.2018, витягу з Додатку №1 до договору факторингу б/н від 31.01.2018, акту №1 приймання-передачі Реєстру боржників до договору факторингу б/н від 31.01.2018, підписаними сторонами договору.

Задовольняючи заяву ТОВ Фінансова компанія « Довіра та Гарантія» про заміну сторони у виконавчому листі суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для заміни первісного стягувача на заявника.

Судова колегія з таким висновком погоджується, враховуючи, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до п. 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 5 статті 15 Закону України « Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Частинами 1-3 статті 442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб.

Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Відповідно до частини 5 статті 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом частини 1 статті 512 ЦК України відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права вимоги. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни ( частина 3 статті 656 ЦК України; дарування ( частина 2 статті 718 ЦК України); факторингу ( глава 73 ЦК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 1 березня 2021 року у справі №201/16014/13-ц зазначено, що підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва на стадії виконання рішення суду, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах. Таким чином, при вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні необхідно встановити факт вибуття сторони виконавчого провадження та переходу до особи матеріальних прав і обов`язків вибулої сторони. Отже, процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

При вирішенні питання про заміну сторони у виконавчому провадженні суд перевіряє наявність правонаступництва у матеріальних відносинах.

Після видачі виконавчого документа процесуальний статус позивача у правовідносинах, пов`язаних із примусовим виконанням судового рішення, замінюється на стягувача.

Питання заміни сторони у справі ( позивача або відповідача) та третьої особи її правонаступником врегульоване положеннями статті 55 ЦПК України. Заміна ж стягувача у виконавчому провадженні або виконавчому листі передбачена статтею 442 ЦПК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі №911/3411/14 зазначено, що закінчення виконавчого провадження не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

Оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Відтак заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.

У постанові від 3 листопада 2020 року у справі №916/16/17 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження ( з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому стате 334 ГПК України ( статтею 442 ЦПК Украни), з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України (статтею 55 ЦПК України). Натомість, як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України ( статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржникаабо стягувачау виконавчомудокументі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині 5 статті 334 ГПК України ( частині 5 статті 442 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, виконавче провадження з виконання виконавчого листа, завершено на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України « Про виконавче провадження» та виконавчий документ повернуто стягувачу .

Частиною 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цієї статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, виконавче провадження у цій справі завершене, однак стягувач не позбавлений можливості повторно пред`явити виконавчі листи до виконання. В такому випадку особа, яка є правонаступником позивача/стягувача та бажає набути й реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу, вправі ставити питання про заміну стягувача у виконавчому документі у порядку, передбаченму частиною 5 статті 442 ЦПК України. Саме у такий спосіб передбачена заміна учасника справи за межами відкритої стадії цивільного процесу.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.01.2018 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» уклали договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № СM-SME701/172/2008OT1UAH від 14.05.2008 перейшло до заявника.

В матерілаах справи відстуні докази того, що вказаний договорі фктроингу оспорювався сторонами.

За таких обставин місцевий суд дійшов віріного висновку про наявність підстав для заміти первісного стягувача на ТОВ Фінансова компанія « Довіра та Гарантія».

Окрім того місцевий суд вірно зазначив, що вирішення питання поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання після спливу строку, встановленого ЗУ "Про виконавче провадження", та встановлення наявності або відсутності поважності причин його пропуску також є предметом розгляду в окремому провадженні.

Доводи апеляційної скарги про те, що виконавче провадження вже завершено, а тому відсутні підстави для заміни стягувача у виконавчому провадженні не заслуговують на увагу, оскільки звершення виконавчого провадження не позбавляє права стягувача можливості повторно пред`явити виконавчі листи до виконання.

В такому випадку особа, яка є правонаступником позивача/стягувача та бажає набути й реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу, вправі ставити питання про заміну стягувача у виконавчому документі у порядку, передбаченму частиною 5 статті 442 ЦПК України. Саме у такий спосіб передбачена заміна учасника справи за межами відкритої стадії цивільного процесу.

Доводи апеляційної скарги, зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права, висновків суду не спростовують та на правильність постановленого рішення не впливають, оскільки спростовуються встановленими обставинами справи.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374,375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя Л.М. Хіль

Судді А.І. Дорош

В.М. Триголов

Повний текст постанови складено 03.05.2023 року