ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/170/23 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

Головуючої - Шевчук Г.М.

Суддів - Дикун С. І., Костів О. З.,

за участі секретаря - Дідух М.Є.

та сторін представників відповідача Тернопільського обласного центру медико- соціальної експертизи Банадиги І.Ф. та адвоката Авдєєнка В.В., представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Вітів В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/11245/22 за апеляційною скаргою Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2022 року, ухваленого суддею Позняком В.М., повний текст рішення виготовлено 28 листопада 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи про визнання незаконним та скасування рішення про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи, просила скасувати наказ головного лікаря-експерта Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи №96к від 20.07.2022 року про звільнення лікаря-невропатолога Тернопільської МСЕК №2 ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України та поновити її на посаді лікаря-невропатолога Тернопільської МСЕК №2 Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи ,стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позов мотивовано тим, що вона з 09.04.1999 року працювала на посаді лікаря - невропатолога Обласного МСЕК №2 в складі Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи (створеного на підставі наказу Управління охорони здоров`я облдержадміністрації №2 від 10.01.1999 року). У зв`язку з наслідками КОВІД-19, яким перехворіла в липні 2021 року, виникла хвороба стегнової кістки і суглобів. З 23.10.2021 по 14.11.2021 року була на лікарняному у зв`язку із хворобою. Одночасно з цим, через важку хворобу її матері була змушена її доглядати до смерті в 25.12.2021 році. В січні 2022 року здоров`я позивачки погіршилось (додатково перелом руки) і щойно зменшилось навантаження воєнних подій в Україні була змушена проводити операційне втручання. 20.07.2022 року керівник Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи викликав до себе в кабінет де надав для ознайомлення наказ №96-К від 20.07.2022 року про звільнення її з посади лікаря-невропатолога Тернопільського обласного МСЕК №2 в зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді згідно пункту 2 частини першої статті 40 КЗПП України та трудову книжку. Вважає вказаний наказ незаконним. Зазначає, що єдиною підставою її звільнення було те, що закінчився строк дії посвідчення підтвердження кваліфікації. Разом з тим, відповідно до посвідчення лікаря № НОМЕР_1 виданого МОЗ України на підтвердження кваліфікації лікаря ОСОБА_1 було підтверджено відповідність кваліфікаційним вимогам за спеціальністю «неврологія» вищої категорії на строк до 10.11.2021 року. Відповідно до пункту 7 Порядку проведення атестації лікарів, лікарі, які протягом року після закінчення п`ятирічного строку з дати попередньої атестації не виявили бажання і не подали документи на чергову атестацію та/або лікарі, яким за рішенням атестаційної комісії відмовлено в атестації або присвоєнні (підтвердженні) кваліфікаційної категорії, та/або лікарі, які не працювали більше трьох років за конкретною лікарською спеціальністю не можуть займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без відновлення медичної практики шляхом проходження стажування. Тобто, строк нового підтвердження кваліфікації в один рік бере свій відлік з дня спливу п`ятирічного строку з дати попередньої атестації. Зазначала, що через власну хворобу та хворобу матері вона не могла пройти атестацію раніше, разом з тим, планувала її проходження на протязі року, як це передбачено пунктом 7 Порядку. 24 лютого 2022 року розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України, і відповідно до наказу МОЗ України №426 від 07.03.2022 року «Про особливості атестації працівників сфери охорони здоров`я та продовження терміну дії сертифікатів спеціаліста, посвідчень про кваліфікаційну категорію в період дії воєнного стану" зупинено проведення атестації на період дії воєнного стану в Україні. Пунктом 3 наказу встановлено, що термін дії сертифікатів лікаря (провізора) - спеціаліста, сертифікатів спеціаліста, посвідчень про кваліфікаційну категорію, який спливає у період дії воєнного стану, та Посвідчень лікарів про кваліфікаційну категорію, які планували пройти атестацію протягом року після закінчення п`ятирічного строку з дати попередньої атестації, продовжується на 1 рік наказом керівника закладу охорони здоров`я за місцем роботи. Жодних перевірок знань відповідачем проведено не було, а оскаржуваний наказ не ґрунтується на фактичних даних. Крім того, звертає увагу суду, що їй не було запропоновано вакантних посад.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2022 року позов задоволено. Скасовано наказ головного лікаря-експерта Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи №96к від 20.07.2022 року про звільнення лікаря-невропатолога Тернопільської МСЕК №2 ОСОБА_1 на підставі пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді лікаря-невропатолога Тернопільської МСЕК №2 Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи.

Стягнуто з Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи в користь ОСОБА_1 41558,40 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Стягнуто з Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи в користь держави 1984,80 гривень судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за один місяць в розмірі 10158,72 гривень підлягло негайному виконанню.

Не погодившись з рішенням суду Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23.11.22 по справі №607/11245/22 та відмовити у задоволенні позову. Вважає, що неправильне застосування судом норм матеріального права зумовило прийняття неправомірного рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилаються на те, що термін дії посвідчення про кваліфікаційну категорію позивача сплив не в період дії воєнного стану, а задовго до прийняття наказу МОЗ України №426 від 07.03.22. Звертає увагу, що наказ №426 не пройшов реєстрації в Міністерства Юстиції. Зазначає, що пункт 7 Порядку проведення атестації лікарів, що затверджений наказом МОЗ №446 від 22.02.19 не дозволяє лікарям, термін дії посвідчення про кваліфікаційну категорію яких закінчився, продовжувати працювати лікарем без відповідної атестації і не продовжує термін дії відповідних посвідчення про кваліфікаційну категорію, а визначає лише, що такі лікарі по закінченню року після закінчення п`ятирічного строку з дати попередньої атестації не можуть займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без відновлення медичної практики шляхом проходження стажування (або курсів спеціалізації), тобто вказана норма висуває до відповідних лікарів додаткові вимоги, а саме - крім проходження атестації необхідно ще пройти стажування або курси спеціалізації. Отже, посилання позивача на пункт 7 Порядку та на пункт 3 наказу МОЗ №426 від 07.03.22, в порядку підтвердження дії посвідчення про кваліфікаційну категорію позивача станом на час її звільнення є безпідставним, оскільки посвідчення про кваліфікаційну категорію позивача закінчило свою дію 10.11.21, тобто ще до оголошення в Україні воєнного стану, та не було продовжене станом на час звільнення позивача, а законодавством не передбачено автоматичного продовження терміну дії посвідчення про кваліфікаційну категорію лікаря.

Вказує, що позивач не зверталась ні до відповідача, ні керівника закладу охорони здоров`я, при якому діяла атестаційна комісія, де мала атестуватись позивач, із заявою про продовження кваліфікаційної категорії та про перенесення строку атестації.

Зазначає, що обумовлені норми Порядку проведення атестації лікарів однозначно вказують, що перенесення строку атестації та продовження терміну дії категорії лікаря не відбуваються без відповідного наказу керівника органу охорони здоров`я, де мав би проходити атестацію відповідний лікар.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.

В судовому засіданні представники відповідача Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи Банадига І.Ф. та адвокат Авдєєнко В.В. підтримали апеляційну скаргу, посилаючись на викладені у ній доводи, рішення суду просять скасувати.

Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Вітів В.А. заперечив апеляційну скаргу, рішення суду вважає законним.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до трудової книжки позивачки, ОСОБА_1 з 09.04.1999 року працює в обласному центрі медико-соціальної експертизи, який 08.04.2008 року перейменований на комунальну установу Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний центр медико-соціальної експертизи».

04.11.2002 року присвоєна вища кваліфікаційна категорія по спеціальності «Неврологія», яка нею підтверджена 15.05.2012 року та 10.11.2016 року.

Так, відповідно до посвідчення №80 від 10 листопада 2016 року, ОСОБА_1 03.11.2016 року проходила атестацію в атестаційній комісії при МОЗ України і наказом від 10.11.2016 року їй підтверджено за спеціальністю «Неврологія» вища категорія. Посвідчення дійсне до 10.11.2021 року.

Відповідно до наказу головного лікаря Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи №180-к від 03 листопада 2021 року «Про зміну оплати праці працівників у зв`язку із відсутністю кваліфікаційної категорії», вирішено бухгалтерії з 11 листопада 2021 року здійснювати нарахування та виплату заробітної плати як спеціалістам без категорії, до пред`явлення документу, що підтверджує кваліфікаційну категорію, в тому числі ОСОБА_1 .

Наказом головного лікаря Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи №96-к від 20 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаряневропатолога Тернопільської обласної МСЕК №2 у зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до наказу МОЗ України №426 від 07.03.2022 року «Про особливості атестації працівників сфери охорони здоров`я та продовження терміну дії сертифікатів спеціаліста, посвідчень про кваліфікаційну категорію в період дії воєнного стану" зупинено проведення атестації на підтвердження звання лікаря (провізора)-спеціаліста, атестації на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій лікарям (провізорам), атестації на підтвердження звання спеціаліста та атестації на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій професіоналам з вищою немедичною освітою, які працюють у сфері охорони здоров`я, атестації на присвоєння (підтвердження) кваліфікаційних категорій молодшим спеціалістам з медичною освітою та фармацевтам на період дії воєнного стану в Україні, що об`єктивно позбавило позивачку можливості пройти атестацію.

Проте, таких висновків суд дійшов всупереч фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального і матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що призвело до неправильного вирішення справи.

Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення №80 від 10 листопада 2016 року, ОСОБА_1 03.11.2016 року проходила атестацію в атестаційній комісії при МОЗ України і наказом від 10.11.2016 року їй підтверджено за спеціальністю «Неврологія» вища категорія. Посвідчення дійсне до 10.11.2021 року.

Згідно з п. 7 розділу І «Загальні положення» Порядку проведення атестації лікарів, лікарі, які протягом року після закінчення п`ятирічного строку з дати попередньої атестації не виявили бажання і не подали документи на чергову атестацію та/або лікарі, яким за рішенням атестаційної комісії відмовлено в атестації або присвоєнні (підтвердженні) кваліфікаційної категорії, та/або лікарі, які не працювали більше трьох років за конкретною лікарською спеціальністю не можуть займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без відновлення медичної практики шляхом проходження стажування (або курсів спеціалізації) відповідно до розділу V цього Порядку.

Таким чином з врахуванням положення п. 7 Порядку позивач не могла продовжувати працювати лікарем без відповідної атестації, оскільки термін дії посвідчення про кваліфікаційну категорію закінчився 10.11.2021 року, а тому висновки суду першої інстанції, що позивач мала право займатись лікарською діяльністю протягом року після закінчення терміну посвідчення є помилковими.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що п. 7 розділу І «Загальні положення» Порядку проведення атестації лікарів, не продовжує термін дії відповідних посвідчення про кваліфікаційну категорію на один рік, а визначає лише, що такі лікарі не можуть займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без відновлення медичної практики шляхом проходження стажування (або курсів спеціалізації), якщо: протягом року після закінчення п`ятирічного строку з дати попередньої атестації не виявили бажання і не подали документи на чергову атестацію; за рішенням атестаційної комісії їм відмовлено в атестації або присвоєнні (підтвердженні) кваліфікаційної категорії; вони не працювали більше трьох років за конкретною лікарською спеціальністю.

Такому висновку кореспондують норми: ст. 74 Закону України «Основи законодавства країни про охорону здоров`я», де обумовлено, що провадити медичну, фармацевтичну діяльність, надавати реабілітаційну допомогу можуть особи, які мають відповідну спеціальну освіту і відповідають єдиним кваліфікаційним вимогам; ст. 77 вказаного Закону, у відповідності до якого медичні і фармацевтичні працівники мають право на заняття медичною і фармацевтичною діяльністю відповідно до спеціальності та кваліфікації; п. 1 розділу V Порядку проведення атестації лікарів, де вказано, що лікар, який своєчасно не пройшов атестацію на кваліфікаційну категорію, або якому відмовлено в атестації на присвоєння або підтвердження кваліфікаційної категорії, не може займатися лікарською діяльністю за цією спеціальністю без попереднього проходження стажування; п. 8 розділу IV Порядку проведення атестації лікарів, де міститься застереження, що за виробничої потреби або з інших об`єктивних причин (стан здоров`я лікаря, переведення на посади лікарів загальної практики - сімейних лікарів та лікарів з медицини невідкладних станів, у зв`язку з проведенням реформування сфери охорони здоров`я первинної медичної допомоги та екстреної медичної допомоги, надзвичайними ситуаціями природного і техногенного характеру, військовими діями тощо) наказом керівника органу охорони здоров`я, при якому створено атестаційну комісію, де має атестуватися лікар, може бути перенесено строк атестації лікарів на підтвердження кваліфікаційної категорії та продовжено термін дії посвідчення на строк не більше одного року за поданням керівника підприємства, установи, організації, фізичної особи -підприємця, зареєстрованої в установленому законом порядку та з ліцензією на провадження господарської діяльності з медичної практики, або за особистим зверненням лікаря, що є фізичною особою підприємцем.

Згідно до п. 2 розділу III Порядку проведення атестації лікарів, який затверджений наказом МОЗ від 22.02.19 року №446, лікарі, які бажають пройти атестацію на присвоєння кваліфікаційної категорії, подають до атестаційної комісії не пізніш як за місяць до початку її роботи або не пізніш як за місяць до закінчення терміну дії посвідчення такі документи: письмова заява; атестаційний листок за формою, наведеною у додатку 1 до цього Порядку; копії диплома, трудової книжки (за наявності) або витяг з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, сертифіката лікаря-спеціаліста та/або посвідчення про наявність кваліфікаційної категорії (за наявності); особисте освітнє портфоліо з результатами проходження безперервного професійного розвитку за формою, встановленою додатком 2 до цього Порядку, та копіями документів, що підтверджують обліковані бали безперервного професійного розвитку.

Відповідно до п. 8 розділу IV Порядку за виробничої потреби або з інших об`єктивних причин (стан здоров`я лікаря, переведення на посади лікарів загальної практики -сімейних лікарів та лікарів з медицини невідкладних станів, у зв`язку з проведенням реформування сфери охорони здоров`я первинної медичної допомоги та екстреної медичної допомоги, надзвичайними ситуаціями природного і техногенного характеру, військовими діями тощо) наказом керівника органу охорони здоров`я, при якому створено атестаційну комісію, де має атестуватися лікар, може бути перенесено строк атестації лікарів на підтвердження кваліфікаційної категорії та продовжено термін дії посвідчення на строк не більше одного року за поданням керівника підприємства, установи, організації, фізичної особи - підприємця, зареєстрованої в установленому законом порядку та з ліцензією на провадження господарської діяльності з медичної практики, або за особистим зверненням лікаря, що є фізичною особою підприємцем.

Згідно матеріалів справи позивачка не зверталась ні до відповідача, ні керівника закладу охорони здоров`я, при якому діяла атестаційна комісія, де мала атестуватись позивач із заявою про продовження кваліфікаційної категорії та про перенесення строку атестації, а тому висновки суду першої інстанції, що що атестаційна комісія не відмовила позивачу в проходженні атестації що не враховано відповідачем, є помилковими.

Отже обумовлені норми Порядку проведення атестації лікарів вказують, що перенесення строку атестації та продовження терміну дії категорії лікаря не відбуваються без відповідного наказу керівника органу охорони здоров`я, де мав би проходити атестацію відповідний лікар.

Посадовою інструкцією лікаря-невропатолога обласної МСЕК №2, яка затверджена 03.01.2008 року керівником, визначено завдання, обов`язки, права та відповідальність та кваліфікаційні вимоги. Зокрема, пунктами 2.14 та 3.10 передбачено, що лікар невропатолог систематично підвищує свою професійну кваліфікацію та рівень знань з медико-соціальної експертизи та неврології. Має право підвищувати свою професійну кваліфікацію на курсах удосконалення у встановленому порядку з неврології та медико-соціальної експертизи; у встановлені строки підтверджувати кваліфікаційну категорію шляхом проведення атестації. Пунктом 6 інструкції передбачено, що лікар невропатолог повинен мати стаж з основної клінічної спеціальності «неврології» не менше 3 років, первинну спеціалізацію з медико-соціальної експертизи та атестаційну категорію по неврології не нижче І категорії.

В суді апеляційної інстанції представник Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи пояснив, що позивач працювала на посаді лікаря-невропатолога Тернопільської МСЕК №2 Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи та підписувала як експерт юридичні документи за якими йдуть значні виплати бюджетних коштів, а тому після закінчення терміну дії посвідчення яке дійсне до 10.11.2021 року без проходження атестації не мала права займатись лікарською діяльністю за спеціальністю, однак і не виявляла намірів пройти атестацію, не зверталась із заявою про продовження кваліфікаційної категорії та про перенесення строку атестації, не бажала перейти на іншу посаду на час підтвердження нею кваліфікаційної категорії. Представник зазначив, що позивач не могла бути переведена лікарем стажистом на 6 місяців оскільки оскільки у МСЕК не передбачено стажування експерта.

З протоколу оперативної наради від 20 липня 2022 року у головного лікаря, вбачається, що під час оперативної наради ОСОБА_2 повідомила, що в ОСОБА_1 закінчилася кваліфікаційна категорія і вона не подала у відділ кадрів нового посвідчення з підтвердженням кваліфікаційної категорії та особистого портфоліо за 2020-2021 роки. ОСОБА_3 запропонував ОСОБА_1 посади лікаря-реабілітолога, сестри медичної або реєстратора медичної обласної МСЕК №2 на час підтвердження нею кваліфікаційної категорії. ОСОБА_1 відмовилася від пропозиції головного лікаря, заявила, що вона не хоче працювати на запропонованих посадах і покинула оперативну нараду.

Наказом МОЗ від 22.02.2019 року №446, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 березня 2019 р. за № 293/33264 «Деякі питання безперервного професійного розвитку лікарів» затверджено Порядок проведення атестації лікарів (п.1), установлено, що облік балів за проходження безперервного професійного розвитку рекомендований у 2019 році та обов`язковий з 01 січня 2020 року. Щорічна перевірка особистого освітнього портфоліо з балами безперервного професійного розвитку розпочинається у 2021 році (п.3) . Лікарям, строк чергової атестації яких настає: у 2021 році для атестації необхідно подати щонайменше 50 балів безперервного професійного розвитку, отриманих у 2020 році; у 2022 році для атестації необхідно подати щонайменше 100 балів безперервного професійного розвитку, отриманих у 2020 та 2021 роках (п.5).

Матеріали справи також не містять доказів того, що позивач згідно наказу №446 від 22.09.2019 року зі змінами від18.08.2021 року у відповідності до.п.9 розділу 6даного наказу подала у відділ кадрів особисте освітнє портфоліо з балами безперервного професійного розвитку.

Наказом головного лікаря Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи №96-к від 20 липня 2022 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаряневропатолога Тернопільської обласної МСЕК №2 у зв`язку із виявленою невідповідністю займаній посаді на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи справу, суд першої інстанції не врахував те, що термін дії посвідчення про кваліфікаційну категорію позивача сплив не в період дії воєнного стану, а задовго до прийняття наказу МОЗ України №426 від 07.03.22 та неправильно застосував положення статті 40 КЗпП України, оскільки, позивачка втратила категорію лікаря ще 10.11.21, тобто перестала відповідати займаній посаді з 10.11.21.року, не пройшла атестації, не зверталась ні до відповідача, ні керівника закладу охорони здоров`я, при якому діяла атестаційна комісія, де мала атестуватись позивач, із заявою про продовження кваліфікаційної категорії та про перенесення строку атестації, не подавала у відділ кадрів особисте освітнє портфоліо, не погоджувалась перейти на іншу запропоновану посаду лікаря-реабілітолога, сестри медичної або реєстратора медичної обласної МСЕК №2 на час підтвердження нею кваліфікаційної категорії а тому правових підстав для поновлення її на роботі у суду не було, звільнення позивачки відбулось з дотриманням норм чинного законодавства.

Згідно з інформацією, розміщеною на сайті Міністерства юстиції України ("https://miniust.gov.Ua/m/pereliki-zareestrovanih-normativno-pravovih-aktiv-u 2022-rotsi) наказ МОЗ України №426 від 07.03.22 не проходив державну реєстрацію в Міністерстві юстиції України, у зв`язку з чим не набрав чинності станом на час звільнення позивача.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи спір, не надав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, невірно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, внаслідок чого безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_1 .

За таких обставин рішення суду першої інстанції не може визнаватися законним і обґрунтованим та підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про відмову у позові.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського обласного центру медико-соціальної експертизи задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2022 року скасувати та постановити нове рішення яким в позові відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.

Головуюча : Шевчук Г. М.

Судді: Костів О. З.

Дикун С. І.