Справа № 204/3361/22
Провадження № 2/204/284/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, у складі:

головуючого - судді Приваліхіної А.І.,

за участю секретаря судового засідання - Єрмак Д.О.,

позивача ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , адвокатів Бабенко О.А. та Бартош-Стрельникової Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

02 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 , визначивши третьою особою Службу у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, із вимогою про визначення місця проживання малолітньої дитини (а. с. 2-7).

В обґрунтування заяви зазначає, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою він ніколи не перебував, разом з нею спільно не проживав, спільне життя та господарство не вів. Однак у них є спільний син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказує, що з народження дитини проживала разом із матір`ю, натомість він приймав активну участь у матеріальному утриманні та вихованні дитини. Регулярно надавав кошти, систематично відвідував, спілкувався з сином, приймав активну участь у його розумовому та духовному розвитку. Тому у нього з дитиною завжди були гарні відносини та тісний духовних зв`язок. Проте, близько двох років тому, у сина з матір`ю погіршилися стосунки через постійні конфлікти та непорозуміння, в результаті чого він забрав сина до себе, та останній з січня 2021 року проживає разом із ним. Стверджує, що з того часу відповідачка відсторонилася від будь-якої участі в утриманні та вихованні їхнього сила, припинила з ним спілкування та взагалі не цікавиться його життям. Тому ним до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області було подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина. Вказує, що у них з відповідачем наявний спір щодо місця проживання дитини, оскільки остання йому постійно погрожує, що відбере дитину. Стверджує, що дитина проживає з ним у комфортних умовах, у великому приватному будинку в екологічно чистому районі, а він офіційно працевлаштований та має стабільних дохід, тому дитині забезпечені всі умови для гармонійного фізичного, психологічного, розумового розвитку та навчання. Вважає, що виключно проживання разом з батьком відповідатиме інтересам дитини, сприятиме його гармонійному, розумовому розвитку та навчанню, а тому прохає суд визначити місце проживання сина разом із ним.

Ухвалою суду від 07 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано термін на усунення недоліків (а. с. 17).

16 червня 2022 року недоліки, зазначені в ухвалі суду від 07 червня 2022 року, позивачем усунуто (а. с. 19).

Ухвалою суду від 05 липня 2022 року у справі відкрити загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 09 годину 30 хвилин 18 серпня 2022 року (а. с. 22), копія якої надіслана учасникам справи 05 липня 2022 року за вихідним № 10675/22-Вих/2/204/1526/22 (а. с. 23).

11 листопада 2022 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 (а. с. 61-86), яка ухвалою суду від 07 листопада 2022 року залишена без руху, а позивачі надано термін на усунення недоліків (а. с. 95) та, у зв`язку з їх не усуненням, ухвалою суду від 28 листопада 2022 року (а. с. 124), повернута позивачці.

Ухвалою суду від 13 березня 2023 року у справі замінено третю особу на належну - Службу у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (а. с. 149).

20 квітня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов висновок Службу у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування про доцільність визначення місяця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком (а. с. 161-164).

14 липня 2023 року на адресу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшов протокол засідання комісії з питань захисту прав дитини Службу у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року № 7 (а. с. 193-199).

У судовому засіданні позивач та його представниця адвокатка - Бабенко О.А., позовні вимоги підтримали, прохали їх задовольнити, обґрунтування надали аналогічні тексту позовної заяви.

У судовому засіданні відповідачка та її представниця - адвокатка Бартош-Стрельникова Т.М., позовні вимоги не визнали, проти їх задоволення заперечували. Відповідачка додатково пояснила, що відносини з сином у неї погіршилися після того, як вона подала до суду заяву про розподіл спільного майна подружжя, оскільки її бувший чоловік заборонив бачитися з дитиною, а дитину налаштував проти неї. Вказала, що дитина спільно з батьком не проживає, а живе у дідуся з бабусею. Стверджувала, що коли вона приїжджає до дитини, то їй не відчиняють двері, а мобільний телефон сина заблокований, вона не може до нього додзвонитися. Вважає, що сина планують вивезти за кордон. Зазначила, що аліменти на дитину сплачує, але саму дитину не бачить, бо відповідач їй чинить перешкоди.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а. с. 193).

Дослідивши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення учасників процесу, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , що видано повторно 03 серпня 2021 року (а. с. 10).

Відповідно до довідки Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) № 6177/123 від 26 травня 2022 року, ОСОБА_1 працює в Чечелівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на начальника відділу та його дохід за період з 01 листопада 2021 року по 30 квітня 2022 року склав 102362 гривні 79 копійок (а. с. 12).

З характеристики ОСОБА_3 , що видана директором ліцею № 11 м. Новомосковська (а. с. 11 та на звороті) вбачається, що ОСОБА_3 дійсно у 2019 році був зарахований до 1 класу колегіуму № 11 загальноосвітнього навчального закладу І-ІІІ ступенів (нині ліцей № 11). За час навчання ОСОБА_3 зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, відповідальний учень, який добре усвідомлює покладені на нього обов`язки. Має велике бажання навчатися, особливо цікавиться математикою. ОСОБА_3 уважний, активний на уроках, вміє правильно і точно висловлювати думки. Має навчальні досягнення високого рівня. Гарно засвоює учбовий матеріал, виявляє логічне та творче мислення. Учень самостійний, спостережливий. Вдало користується лексичним запасом у спілкуванні, вибираючи певні форми для спілкування з дорослими та однолітками. Серед однолітків користується повагою. Має в класі позитивний статус. Крім того, зазначено, що вихованням дитини займається батько, який для сина є великим авторитетом. Батько систематично відвідує батьківські збори, постійно підтримує зв`язок з класним керівником. Дитина до ліцею завжди з`являється вчасно, уроки не пропускає, відвідує групу продовженого дня. Дитина має охайний вигляд. До уроків підготовлена, має все необхідне для успішного навчання. Після занять в групі продовженого дня дитину забирає батько або дідусь (батько ОСОБА_1 ).

Разом з цим, вказано, що мати учня, ОСОБА_2 , в школу не з`являлась, навчанням дитини не цікавилась, по телефону з`ясовувала чи одягнена дитина по погоді. Періодично телефонує класному керівнику з проханням поговорити з ОСОБА_3, щоб він зв`язався з нею по телефону, але дитина болісно реагує на подібне, не хоче з нею говорити, не пояснюючи причини починає плакати.

З витягу з протоколу засідання комісії з питань захисту прав дитини Службу у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 14 червня 2022 року № 7 (а. с. 193-199) вбачається, що на засіданні комісії розглядалося питання щодо встановлення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Члени комісії вирішили надати висновок щодо встановлення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , 1975 року народження, за адресою проживання батька АДРЕСА_1 .

З висновку Служби у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування про визначення місяця проживання дітей № 1476 від 18 липня 2022 року, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 566 від 15 липня 2022 року (а. с. 161-164) вбачається, що Служба у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_7 .

З довідки КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психологічної допомоги» ДОР № 13 від 16 березня 2023 року щодо проведення психологічного діагностування психоемоційного стану ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначення батьківського потенціалу батька, ставлення дитини до обох батьків з метою визначення місця проживання дитини (а. с. 165-169) вбачається, зокрема, що: « Хлопчик пережив психотравмуючі обставини, пов`язані з погрозами та фізичним насильством з боку біологічної матері ОСОБА_2 , ОСОБА_3 намагається дистанціюватися (що є механізмом психологічного захисту) від матері, має образу на неї, прагне захистити себе від негативних емоцій, породжених спогадами про біологічну матір ОСОБА_2 . ОСОБА_3 прагне до стабільного гармонійного стану спокою, але невизначена ситуація з місцем проживання змушує його відчувати постійне напруження і страх того, що матір ОСОБА_2 забере його жити до себе, чого категорично не хоче дитина. Хлопчик на даний час віддає перевагу проживанню з батьком, з ним відчуває себе психологічно комфортно, батько с домінуючою та авторитетною особою для нього, символізує для нього стабільність, спокій та безпеку. Батько ОСОБА_1 має всі підстави психологічного характеру для проживання та спілкування з сином. Модель родини, в якій проживає хлопчик разом з батьком ОСОБА_1 та його дружиною ОСОБА_2 , є для нього найбільш сприятливою на даний час, і ОСОБА_3 свідомо обирає для себе таку модель родини, в якій задовольняються потреби дитини».

Разом з цим, дано рекомендації: «дитина повинна перебувати в режимі емоційної стабільності та в безпечному середовищі, неприпустиме насильницьке переміщення дитини в негармонійне для неї середовище; при вирішенні питання щодо місця проживання враховувати побажання дитини; спілкування з батьками не повинно набувати риси психотравмуючих подій. Виховний процес повинен сприяти емоційному, когнітивному, особистому розвитку дитини та допомагати набувати корисні навички для подолання труднощів у подальшому дорослому житті; задля більш об`єктивної оцінки ситуації матері ОСОБА_2 рекомендовано пройти психологічне діагностування її батьківського потенціалу, стилю поведінки та психоемоційного стану».

Суд зазначає, що правовідносини що склалися між сторонами, врегульовані нормами Цивільного Кодексу України, Сімейного Кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства», а також міжнародно-правовими актами та договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Так, відповідно до вимог ст. 291 ЦК України фізична особа незалежно від віку та стану здоров`я має право на сім`ю. Фізична особа не може бути проти її волі розлучена з сім`єю, крім випадків, встановлених законом. Фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває. Ніхто не має права втручатися у сімейне життя фізичної особи, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Приписами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що станом на дату розгляду справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виповнилося 10 повних років.

Вимогами ч. 2 ст. 160 СК України місце визначено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

При цьому Верховний Суд у своїх у постановах від 01 серпня 2018 року у справі № 207/3144/16, від 4 березня 2020 року у справі № 356/417/17, від 24 квітня 2019 року у справі № 300/908/17 та від 18 серпня 2021 року у справі № 303/3102/19 вказав судам на необхідність врахування думки дитини у вирішенні спору щодо визначення місця її проживання.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Приписами ч. 2 ст. 161 СК України визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Тобто, вирішальними обставинами, які впливають на визначення місця проживання дитини, яка досягла віку десяти років, є: ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків; прихильність дитини та стан її здоров`я; заборона передачі дитини на проживання тому з батьків хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини; висновок органу опіки та піклування та інші суттєві для справи обставини до яких можливо віднести умови проживання, зручність розташування житла та інше.

Натомість, судом встановлено, що заборони передачі дитини для проживання, встановлені ч. 2 ст. 161 СК України, щодо кожного з батьків ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутні. Наявні в матеріалах справи докази вказують на відсутність виключних обставин, які б перешкоджали передачі дитини для проживання як разом з її матір`ю, так і разом з батьком.

Особисті якості батьків не перешкоджають кожному з них виховувати дітей. Обидва з батьків працюють та одержують дохід, а тому в цьому відношенні вони є рівнозначними. При цьому, суд не приймає до уваги розмір доходу, який отримує кожен з батьків окремо, оскільки це не може мати вирішальне значення для визначення місця проживання дитини.

Статтею 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З висновку Служби у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування про визначення місця проживання дітей (а. с. 161-164) вбачається, що Служба у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_7 , оскільки на засіданні комісії дитина зазначила про те, що він хоче проживати разом з татом.

У судовому засіданні, що відбулося 13 червня 2023 року, малолітній ОСОБА_3 в присутності психолога ОСОБА_10 та педагога ОСОБА_11 , повідомив, що йому 10 років, він навчається в 4 класі, є відмінником. Вказав, що він проживає по АДРЕСА_1 разом з татом, мамою ОСОБА_12 . Вказав, що мешкає там приблизно рік. Навчанням з ним займається тато та мама однаково. Зазначив, що хоче жити з татом, тому що він більше часу живе з ним, а з біологічною мамою він не спілкується, бо вона йому говорить «гадості - казала, що покладе його в багажник та відвезе до себе». Вказав, що вона не буде ним займатися, бо вона навіть їсти не вміє готувати. Стверджував, що мати його душила, а потім йому казала, що такого не було. Також казала йому, що його батько йому насправді не батько. Вказав, що мама ( ОСОБА_12 ) гарна, називає його синочком, готує йому смачненьке, з нею він гуляє у парку. Стверджував, що йому подобається жити з татом, тому він хоче жити з ним, а з біологічною мамою він ані жити, ані спілкуватися не хоче, бо він її боїться.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них має проживати дитина, суд виходить із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, та перш за все, керується пріоритетом прав дитини, та має на меті ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу уваги на її вік та з`ясувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

З огляду на викладене, враховуючи висновок Служби у справах дітей Підгороднянської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, як органу опіки та піклування про визначення місяця проживання дітей № 1476 від 18 липня 2022 року, який затверджений рішенням Виконавчого комітету Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області № 566 від 15 липня 2022 року (а. с. 161-164) про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком, зважаючи на бажання дитини проживати разом з батьком, приймаючи до уваги вік дитини, особисті якості батьків та їх ставлення до дітей, їх участь у вихованні, наявність належних матеріально-побутових умов для проживання дитини у батька, сталий зв`язок між батьком та сином, суд дійшов переконливого висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх доведеність належними та допустимими доказами у справі, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, що обумовлює визначення місця проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем його проживання.

Понесені позивачем судові витрати суд стягує з відповідачки на користь позивача, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 10-11, 60, 76-80, 89, 128, 141, 213-215, 258, 265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 ), третя особа - Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Теплична, буд. 5; ), про визначення місця проживання малолітньої дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 (сорок) копійок.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів зо дня його проголошення або протягом 30 днів зо дня отримання учасниками справи його копії, якщо не буде оскаржено у встановленому законом порядку.

Суддя А.І. Приваліхіна