Справа № 307/4868/22
Провадження № 2/307/998/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2023 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Стецюк М.Д., секретар судового засідання Цех Г.М., за участю представника позивачки ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки адвокат Гримут Т.В., в інтересах позивачки ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки та на утримання дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Однак, після того, як дитині виповниться один рік, позивачка має намір розірвати шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з позивачкою та перебуває на її повному утриманні. З відповідачем, позивачка не проживає з народження дитини. Відповідач покинув їх, коли позивачка була десь на другому місяці вагітності. Відповідач в добровільному порядку не надає кошти на утримання доньки і жодним чином матеріально не допомагає. Позивачка разом із дитиною проживає у будинку батьків. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання дитини та не бажає добровільно надавати кошти на придбання дитині одягу, продуктів харчування, медикаментів, тощо. Відповідач здоровий, інших осіб на утриманні не має, матеріально забезпечений, оскільки на даний час, як відомо позивачці, відповідач має машину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », продовжує працювати на пилорамі. Відповідач, отримуваний дохід приховує, з метою уникнення визначеного законом обов`язку щодо утримання дитини. Враховуючи небажання відповідача добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, батьком якої він є, позивачка вимушена звернутися до суду із даним позовом. Також зазначає, що позивачка знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки вона на даний час знаходиться у декретній відпустці за доглядом дитини до трьох років. Крім цього, у позивачки на утриманні перебуває ще двоє малолітніх дітей від іншого шлюбу, а саме: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Право на утримання вагітної дружини, а також дружини з якою проживає дитина, має незалежно від того,чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища,за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Зазначає, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем , позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Враховуючи викладене, просить стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття, а також стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3 , в розмірі 2000 гривень щомісячно до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 трьох річного віку.

22 грудня 2022 року ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області відкрито провадження у справі та призначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

03 лютого 2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відносно позову заперечує та стверджує, що він не являється батьком дитини ОСОБА_4 , та з цього приводу ним подано позовну заяву про оспорювання батьківства. Також зазначає, що в даний час він працює і отримує заробітну плату в розмірі 6400 грн. Крім того, він часто хворіє і перебуває на лікуванні, у зв`язку із чим не може виконувати важку фізичну працю. Даний факт підтверджується медичною документацією. Зауважує, що позивачка зазначає у позовній заяві, що він має у користуванні автомобіль, однак це не відповідає дійсності, та вказану обставину позивачка не довела. У зв`язку із викладеним, вважає, що позовні вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Представник позивачки адвокат Гримут Т.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив відносно позову та просив у задоволенні позову відмовити, з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають в шлюбі з 31 січня 2022 року, який зареєстровано у виконавчому комітеті Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області Україна, за актовим записом №13 (а.с.7).

Від даного шлюбу мають малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьком якої згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 значиться відповідач (а.с.8).

Довідкою №1296 виданою Ганичівським старостинським округом №5 Тячівського району Закарпатської області від 13 жовтня 2022 року, підтверджується, що позивачка ОСОБА_3 , має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.11).

Згідно акту обстеження дворогосподарства ОСОБА_3 , 1994 року народження, складеного депутатом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області Фіцаєм М.В. від 13 жовтня 2022 року, вбачається, що сімя позивачки ОСОБА_3 складається із шести чоловік. Дана сімя проживає у будинку батьків позивачки. Дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходиться на повному утриманні матері. Чоловік з дружиною не проживає з лютого місця 2022 року. Дитину не навідує та матеріально не забезпечує. Бабуся наглядає за дітьми та допомагає у вихованні. Будинок у якому зареєстрована дана сімя знаходиться у задовільному стані (а.с.12).

Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4 виданих виконкомом Ганичівської сільської ради Тячівського району Закарпатської області, встановлено, що матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є позивачка ОСОБА_7 ( а.с.9-10).

З довідки про доходи від 01 лютого 2023 року, виданої ТзОВ «ІМПВУД», встановлено, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді верстатника деревообробних верстатів в ТзОВ «ІМПВУД» , і його заробітна плата за 2022 рік становить 90 692 грн. 82 коп. (а.с. 45).

Згідно виписки №3684 із медичної карти стаціонарного хворого, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в період з 27 березня 2017 року по 06 квітня 2018 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 39).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 14630, встановлено, що ОСОБА_2 , 1984 року народження, в період з 03 жовтня 2019 року по 11 жовтня 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні в ендокринологічному відділенні (а.с. 40).

Згідно виписки №7644 із медичної карти стаціонарного хворого, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в період з 27 вересня 2019 року по жовтень 2019 року знаходився на стаціонарному лікуванні (а.с. 41).

Відповідно до виписки-епікризу із медичної карти стаціонарного хворого КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» ЗОР , ендокринологічного відділення, встановлено, що в період з 06 грудня 2021 року по 14 грудня 2021 року, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 43).

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей, передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України та є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві.

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Статтею 180 СК України, встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, як це передбачено ч. 1 ст. 184 СК України.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Частиною 2 ст. 182 СК України, встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

За змістом ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, частинами 1 та 2 статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Як роз`яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Також, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Разом з цим, відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

У відповідності з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Згідно до ст. 184 СК України, суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачем.

Отже, при визначенні розміру аліментів на утримання малолітньої дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд враховує майновий стан відповідача, який є молодим та працездатним за віком, а тому відповідно може виконувати передбачений законом обов`язок щодо утримання дитини та дружини.

При цьому суд не враховує твердження відповідача, що він не є батьком малолітньої доньки ОСОБА_4 , оскільки суду не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин. Разом з тим, суд також враховує можливість відповідача надавати матеріальну допомогу позивачці, а також те, що відповідачем не надано жодних доказів наявність на його утриманні інших осіб, непрацездатність тощо.

Однак, суд зазначає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів на її утримання у розмірі 2 000 гривень та на утримання доньки у розмірі 2 500 гривень є завищеними та не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у заявленому позивачкою до стягнення розмірі.

Таким чином, враховуючи всі наведені обставини, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а також положення ст. 180 СК України про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, положення ст. 84 СК України, відповідно до якого дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від батька дитини до досягнення дитиною трьохрічного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в розмірі 1 500 гривень, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року і до її повноліття, а також аліменти на утримання дружини в розмірі 1 200 гривень, щомісячно, починаючи з 22 грудня 2022 року і до досягнення дитиною трьохрічного віку, оскільки така сума аліментів, на думку суду, повинна забезпечити їх хоча б найнеобхіднішим, а в решті позовних вимог слід відмовити.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати.

Оскільки позивачка, відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Керуючись ст. 258-259, 263-265, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року, і до її повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) гривень, щомісячно, починаючи з 20 грудня 2022 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , трьохрічного віку.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок судового збору.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення (складання).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивачка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителька: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , житель: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Повний текст рішення суду складено 03 березня 2023 року.

Суддя: М.Д.Стецюк