Справа № 344/5549/18
Провадження № 22-ц/4808/193/23
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.,

секретаря Мельник О.В.

за участю відповідача ОСОБА_1 , представник відповідача адвоката Беньковського В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скарг у ОСОБА_2 на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2022 року, постановлену у складі судді Польської М.В. в м. Івано-Франківську, у справі за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на землю та державного акта, визнання права власності на землю,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до нього про визнання недійсними свідоцтва про право власності на землю та державного акта, визнання права власності на землю.

В обґрунтування клопотання зазначав, що за наслідками розгляду справи Івано-Франківським міським судом 28 липня 2022 року ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 квітня 2006 року, реєстраційний № 3-800, в частині, що видане ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 845213 від 09 липня 2008 року, що виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0434 га, з кадастровим номером :08:007:0233, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також визнано за ОСОБА_2 право власності в цілому на земельну ділянку, площею 0,0910 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року його апеляційну скаргу задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 липня 2022 року скасовано. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акта, визнання права власності на землю відмовлено.

Ухвалюючи зазначену постанову, суд апеляційної інстанції не вирішив питання щодо зняття заходів забезпечення позову.

Вжиті судом заходи забезпечення позову перешкоджають йому реалізації законних прав на розпорядження належним йому майном, а тому, посилаючись на частину дев`яту статті 158 ЦПК України, просив такі скасувати.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2022 року клопотання ОСОБА_1 задоволено.

Скасовано заходи забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтва про право власності на землю та державного акта, визнання права власності на землю, шляхом зняття заборони відчуження об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :08:007:0233.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування порушення судом норм матеріального права апелянт вказує на те, що клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову не містить даних щодо того яким чином вжиті судом заходи забезпечення позову завдають йому шкоди чи збитків, у зв`язку з чим суд дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання ОСОБА_1 .

В частині порушення судом норм процесуального права, апелянт зазначає, що у період з 21 листопада 2022 року по 29 листопада 2022 року він перебував на стаціонарному лікуванні в Івано-Франківському обласному клінічному кардіологічному центрі. Зважаючи на вказану обставину, ним було направлено на адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи. Однак відсутність електроенергії у приміщенні суду призвела до того, що подане ним клопотання було зареєстровано після розгляду клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову та не враховано судом під час постановлення оскаржуваної ухвали. Зазначене у свою чергу зумовило порушення його права на участь у судовому засіданні та надання пояснень.

Просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечив, вважаючи їх безпідставними, а ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, постановлену з повним та об`єктивним дослідженням обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Беньковський В.А. заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, просили оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Апелянт ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку за адресою вказаною ним у апеляційній скарзі. Однак конверт із судовою повісткою повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Іншої адреси для надсилання кореспонденції під час перегляду справи в апеляційному суді апелянтом не надано.

Згідно пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що у квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на право власності на землю та державного акта, та визнання права власності на землю (а.с. 2-9, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 жовтня 2020 року задоволено заяву представника ОСОБА_2 адвоката Шургот О.В. про забезпечення позову.

Заборонено відчуження об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, площею 0,0434 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із кадастровим номером :08:007:0233, до набрання чинності рішення суду по справі (а.с. 95-96, том 1).

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2021 року замінено у справі відповідача ОСОБА_3 на його правонаступника ОСОБА_1 (а.с. 165, том 1).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 липня 2022 року позов задоволено. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 05 квітня 2006 року, реєстраційний № 3-800, в частині, що видане ОСОБА_3 на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Стецьків М.І. та державний акт на право власності на земельну ділянку ЯЕ № 845213 від 09 липня 2008 року, що виданий ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0434 га, з кадастровим номером :08:007:0233, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Також визнано за ОСОБА_2 право власності в цілому на земельну ділянку, площею 0,0910 га, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 194-198, том 1).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 липня 2022 року скасовано, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акта, визнання права власності на землю відмовлено (а.с. 75-77, том 2).

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року залишено без змін (а.с. 164-170, том 2).

Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та державного акта, визнання права власності на землю, потреба у застосуванні заходів забезпечення позову шляхом заборони на відчуження спірної земельної ділянки відпала.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, скасування заходів забезпечення позову пов`язане із результатом розгляду справи і вирішенням спору по суті, залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі.

Ураховуючи, що постановою апеляційного суду скасовано судове рішення та відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції, керуючись вказаними нормами цивільного процесуального законодавства, дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову не містить даних щодо того, яким чином вжиті судом заходи забезпечення позову завдають йому шкоди чи збитків, що вказує на неправильність висновку суду першої інстанції про задоволення такого клопотання, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки частина дев`ята статті 158 ЦПК України закріплює обов`язок суду у випадку відмови в задоволенні позову скасувати заходи забезпечення позову.

Крім того, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, у зв`язку з розглядом клопотання за його відсутності. Встановлено, що 14 листопада 2022 року апелянт подав клопотання про відкладення розгляду справи, посилаючись на неможливість прибути у судове засідання, призначене судом на 16 листопада 2022 року, через хворобу. Вказане клопотання судом було задоволено та відкладено розгляд справи на 28 листопада 2022 року. Про судове засідання на 28 листопада 2022 року був належно повідомлений представник позивача ОСОБА_4 , що підтверджує наявна у справі розписка (а.с. 124, том 2). Апеляційний суд звертає увагу на те, що клопотання про відкладення судового засідання від 28 листопада 2022 року та про необхідність укласти угоду з адвокатом, подано тим самим представником позивача за довіреністю Дудяк А.В., що вказує на можливість участі в судовому засіданні представника позивача. Разом з тим, як встановлено з матеріалів справи, на час проголошення судом вступної та резолютивної частини оскаржуваної ухвали, суду не було відомо про неможливість ОСОБА_2 прибути у судове засідання.

З огляду на наведене та враховуючи встановлений цивільним процесуальним законом строк розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, а також те, що повторна неявка належно повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи за відсутності такого учасника, суд першої інстанції правомірно розглянув клопотання відповідача за відсутності ОСОБА_2 . Обставини вказані апелянтом з огляду на встановлені вище факти, не впливають на законність постановленої ухвали.

Відповідно до частини першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі, колегія суддів приходить висновку про залишення апеляційної скарги ОСОБА_2 без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 28 листопада 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.

Суддя-доповідач: Л.В. Василишин

Судді: В.Д. Фединяк

І.О. Максюта