Ухвала

22 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 757/61563/19-ц

провадження № 61-9819св20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розгляд справи в режимі відеоконференції за його участю,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 23 липня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку (далі - АТ КБ) «ПриватБанк» та витребувано цивільну справу із суду першої інстанції.

13 серпня 2020 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 27 серпня 2020 року клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про зупинення виконання судового рішення задоволено.

Зупинено виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 22 вересня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Лупейка О. В.

Ухвалою Верховного Суду від 02 листопада 2020 року справу призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 11 листопада 2020 року касаційне провадження у справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) щодо подібних правовідносин.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року поновлено касаційне провадження у справі та відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Лупейка О. В., про скасування зупинення виконання постанови Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року до закінчення касаційного провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2021 року касаційне провадження у справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) щодо подібних правовідносин.

Ухвалою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року поновлено касаційне провадження у справі.

Ухвалою Верховного Суду від 26 квітня 2022 року касаційне провадження у справі зупинено до розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 199/3152/20 (провадження № 14-224цс21) щодо подібних правовідносин.

Ухвалою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року поновлено касаційне провадження у справі.

Прийнято відмову ОСОБА_1 від позовних вимог про стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживача» у цій справі.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 червня 2020 року в зазначеній частині визнано нечинними.

Провадження у цій справі в частині позовних вимог про стягнення пені, передбаченої частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживача», закрито.

У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» заявило клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції за його участю.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання.

Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачили відповідні юридичні норми (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Zhuk v. Ukraine» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою та другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Статтею 402 ЦПК України встановлено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що виклик учасників справи для надання пояснень у справі вирішується Верховним Судом з урахуванням встановленої необхідності таких пояснень.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлювався з приводу відсутності публічних слухань у судах касаційної інстанції. Вочевидь, «публічний характер провадження у судових органах, згаданих у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), захищає учасників справи від здійснення правосуддя таємно, поза контролем громадськості та є також одним із засобів збереження довіри до судів вищих і нижчих ланок. Публічність через прозорість, яку вона надає правосуддю, сприяє досягненню мети пункту 1 статті 6, а саме справедливому судовому розгляду, гарантія якого є одним із основних принципів будь-якого демократичного суспільства у сенсі Конвенції» (рішення від 8 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78), § 25).

Проте публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку, зокрема і в суді касаційної інстанції. Так, у вказаній справі зазначена гарантія була забезпечена у судах першої й апеляційної інстанцій. Зокрема тому ЄСПЛ не визнав порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції відсутність публічного розгляду у Федеральному суді Німеччини, який, як і Верховний Суд в Україні, вирішував винятково питання права (рішення у справі «Axen v. Germany», § 28).

У випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання.

Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Верховний Суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи мав право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

З огляду на вказане, а також ураховуючи те, що заявник вже надав аргументи у поданій ним касаційній скарзі, а також у відзиві на касаційну скаргу іншої сторони, щодо суті спору, вона розглядатиметься без виклику учасників справи.

Отже, оскільки ЦПК України передбачає можливість розгляду справи у письмовому провадженні без виклику учасників справи, аргументи про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін є непереконливими, тому відсутня необхідність у виклику осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень, зокрема, й у режимі відеоконференції.

Підстав для розгляду справи в судовому засіданні у режимі відеоконференції за участю представника банку немає, тому у задоволенні клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про розгляд справи в режимі відеоконференції за його участю потрібно відмовити.

Керуючись статтями 7, 260, 400, 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про розгляд справи в режимі відеоконференції за його участю відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Д. Д. Луспеник І. А. Воробйова Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець