КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/671/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2023 року місто Київ

справа № 359/1399/22

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Левенця Б.Б.

за участю секретаря судового засідання - Савлук І.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року про часткове задоволення заяви про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Муранової-Лесів І.В., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області, Служба у справах дітей та сім'ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про визначення місця проживання дітей з батьком,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком.

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з заявою про забезпечення позову, в якій просив встановити тимчасовий графік зустрічей батька ОСОБА_1 з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

- кожного тижня з п`ятниці з 20.00 год. до неділі 20.00 год., з тим, що батько дітей - ОСОБА_1 забирає дітей у п`ятницю о 20.00 год. за місцем знаходження дітей (з дитячого спортивного закладу, який діти відвідують за графіком або з місця їх фактичного мешкання у АДРЕСА_1 );

матір дітей ОСОБА_2 зобов`язана у смс-режимі повідомляти ОСОБА_1 на номер мобільного телефону НОМЕР_1 про місце знаходження дітей та їх зустрічі з батьком кожної п`ятниці у період з 10.00 год. до 13.00 год.;

ОСОБА_1 зобов'язаний повернути дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем їх фактичного мешкання у АДРЕСА_1 у неділю о 20.00 год.

Встановити тимчасовий графік зустрічей батька ОСОБА_1 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

ОСОБА_1 має право кожного вихідного (суботу або неділю) дня протягом 2 годин зустрітись та спілкуватись з дитиною у місці Бориспіль поблизу фактичного місця мешкання дитини без присутності матері ОСОБА_2 ;

зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти ОСОБА_1 кожної п`ятниці з 10.00 год. до 13.00 год. про час та місце зустрічей його з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у смс-режимі на мобільний телефон ОСОБА_1 НОМЕР_1 ;

зобов`язати ОСОБА_2 дозволити дітям - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 користування особистим мобільним телефоном, яким батько дітей ОСОБА_1 зобов`язаний забезпечити їх за свої кошти та надавати можливість дітям спілкуватися з батьком за цим способом без перешкод.

Заяву обґрунтовував тим, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться справа №359/1399/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей та сім`ї Бориспільської міської ради Київської області та Служба у справах дітей та сім`ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.

Вказував, що протягом трьох місяців матір дітей не надає йому можливість вільно зустрічатись, відвідувати дітям місце його мешкання, де діти зростали з часу народження до кінця січня 2022 року, мають особисті речі, ліжка, іграшки та взагалі приймати участь у вихованні його дітей.

Зазначав, що причиною звернення з заявою про забезпечення позову є наявні обставини, які вказують на факти вчинення з боку ОСОБА_2 йому перешкод в участі у вихованні дітей.

Посилався на те, що Службою у справах дітей Бориспільської міської ради було відмовлено розглянути питання про визначення графіку участі батька у вихованні дітей, а також про зупинення провадження по справі за позовом ОСОБА_1 про участь у вихованні дітей (№359/3442/22).

Вказував, щодомовитися з ОСОБА_2 мирним шляхом про його участь у вихованні дітей неможливо.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову, а саме, до прийняття рішення Бориспільським міськрайонним судом Київської області у даній справі (№359/1399/22):

Встановлено тимчасовий графік зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :

першу та третю суботу та неділю кожного місяця з 10:00 год. (суботи) до 18:00 год. неділі, з правом перебувати за місцем проживання батька ( АДРЕСА_2 ), з тим, щоб батько ОСОБА_1 забирав і повертав дітей за місцем їх фактичного проживання: АДРЕСА_1 , або за іншою адресою за домовленістю батьків;

встановлено тимчасовий графік зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 :

кожної другої та четвертої суботи кожного місяця (або за погодженням батьків неділі) з 10.00 до 12.00 години (або за погодженням батьків - в інший час) протягом двох годин поблизу фактичного місця проживання дитини ( АДРЕСА_1 ) у присутності матері ОСОБА_2 (або за згодою ОСОБА_5 без її присутності);

кожної першої та третьої суботи (за вимогою відповідача ОСОБА_1 ) з 10.00 год. до 12.00 години (або за погодженням батьків - неділі та в інший час) протягом двох годин поблизу фактичного місця проживання дитини ( АДРЕСА_1 ) у присутності матері ОСОБА_6 (або за згодою позивача ОСОБА_5 без її присутності).

зобов`язано ОСОБА_2 :

дозволити старшому сину ОСОБА_7 , 2017 року народження, користування особистим мобільним телефоном, яким батько дітей ОСОБА_1 зобов`язаний забезпечити його за свої кошти, та надавати можливість дітям спілкуватися з батьком за цим засобом без перешкод у період: не раніше 9.00 год. ранку та не пізніше 20.30 год. вечора, та тривалістю без шкоди для здоров`я, встановленого режиму, їх зайнятості та відпочинку.

Частково не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив ухвалу скасувати частково у резолютивній частині та викласти у наступній редакції:

встановити тимчасовий графік зустрічей батька ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 кожні вихідні з п`ятниці до неділі кожного місяця з 20:00 год. (п`ятниці) до 20:00 год. неділі, з правом перебувати за місцем проживання батька у АДРЕСА_2 , та в інших місцях за місцем знаходження батька та у його супроводі, з тим, щоб батько ОСОБА_1 забирав і повертав дітей за місцем їх фактичного проживання з їх матір`ю ОСОБА_2 або за іншою адресою за домовленістю батьків. В останній частині ухвалу суду залишити без змін.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що у нього існують дуже тісні відносини зі старшими синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Вказував, що з часу дії ухвали- з 16 вересня 2022 року відбулися три зустрічі з дітьми: вихідні - 17 та 18 вересня з 10 години суботи до 18 години неділі, вихідні - 25 вересня з 10 до 12 години, вихідні - 1 та 2 жовтня з 10 години суботи до 18 години неділі.

Зазначав, що в результаті вже існуючого малого досвіду можливо дійти висновків, що часу для спілкування його з дітьми обмаль. Діти постійно запитують його про можливість залишитись з ним. Кожного разу діти засмучуються та плачуть і не бажають повертатись назад у чужу для них будівлю (матері ОСОБА_2 - ОСОБА_11 ), яку вони знають з лютого 2022 року.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник апеляційну скаргу підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Позивач в судовому засіданні апеляційного суду заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Треті особи: Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської міської ради Київської області та Служба у справах дітей та сім'ї Зазимської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду апеляційної інстанції клопотання, в яких просили розглядати справу у відсутність їх представників та врахувати інтереси дітей.

Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвала Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року в частині часткового задоволення заяви про встановлення тимчасового графіку зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та в частині зобов`язання ОСОБА_2 дозволити старшому сину ОСОБА_7 , 2017 року народження, користування особистим мобільним телефоном, яким батько дітей ОСОБА_1 зобов`язаний забезпечити його за свої кошти, та надавати можливість дітям спілкуватися з батьком за цим засобом без перешкод у період: не раніше 9.00 год. ранку та не пізніше 20.30 год. вечора, та тривалістю без шкоди для здоров`я, встановленого режиму, їх зайнятості та відпочинку не оскаржується, а тому відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає ухвалу суду у даній справі лише в частині встановлення тимчасового графіку зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, встановленням обов'язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин (пункт 3 частини першої статті 150 ЦПК України).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 3 статті 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до статті 4 «Конвенції про контакт з дітьми», ратифікованої Законом України №166-V (166-16) від 20 вересня 2006 року, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з дітьми, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні від 04 вересня 2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява №6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов'язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

В постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19 зазначено, що зустрічі батька з дитиною будуть сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із її малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дитини. Відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір'ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з матір'ю. Верховний Суд у вказаній справі дійшов висновку, що зустрічі батька з дитиною є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом в постанові від 04 квітня 2018 року у справі №344/16653/16-ц, відновлення відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їх батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дітей від зустрічей з батьком.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №490/1087/21 вказано, що судове рішення про визначення місця проживання дитини і відібрання дитини від батька (матері) без позбавлення батьківських прав спрямовано на передачу дитини від однієї особи (батька/матері) до іншої особи (матері/батька).

Заходи ж забезпечення позову, що полягають у визначенні часу та місця побачення і спілкування дитини з одним із батьків, який на час розгляду справи про визначення місця проживання дитини проживає окремо від неї, спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні дитини з цим із її батьків на час вирішення по суті спору щодо місця її проживання.

ЄСПЛ наголошував на необхідності та важливості контакту дитини з кожним із батьків під час тривалого судового процесу та відсутності остаточного рішення щодо визначення місця проживання дитини. Так, у рішенні «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» від 04 вересня 2018 року ЄСПЛ вказав, що тривалий судовий процес, пов'язаний, у тому числі зі встановленням графіка відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод щодо права на повагу до його приватного і сімейного життя, а тому є допустимим встановлення такого графіка до закінчення розгляду справи по суті.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її матір'ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із матір'ю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі №760/15413/19, від 17 травня 2021 року в справі №761/25101/20, від 15 вересня 2021 року в справі №752/6099/20.

Як вбачається з матеріалів справи, у лютому 2022 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей з нею та стягнення аліментів.

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком.

Порушуючи питання про забезпечення позову шляхом встановлення тимчасового графіку зустрічей батька ОСОБА_1 з дітьми: сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : кожного тижня з п`ятниці з 20.00 год. до неділі 20.00 год., з тим, що батько дітей - ОСОБА_1 забирає дітей у п`ятницю о 20.00 год. за місцем знаходження дітей (з дитячого спортивного закладу, який діти відвідують за графіком або з місця їх фактичного мешкання у АДРЕСА_1 ), ОСОБА_1 посилався на те, що ОСОБА_2 перешкоджає йому брати участь у вихованні дітей.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказував на те, що у нього існують дуже тісні відносини зі старшими синами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а часу, який визначений в ухвалі суду не вистачає для належного спілкування з синами.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні апеляційного суду вказувала на те, що вона не забороняла ОСОБА_1 бачитися з синами, але без ухвали суду про забезпечення позову боялася, що останній забере у неї дітей. Зазначала, що після постановлення ухвали вона її виконувала та надавала дітей як у визначений в ній час, так і у другий час. Коли ОСОБА_1 приїзджав на зустрічі з молодшим сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 вона приводила і старших синів. Пояснила, що старші сини займаються футболом, і в п'ятницю тренування та ігри закінчуються близько 20.00 - 20.30 год., а тому діти мають відпочити, помитися, повечеряти та вчасно лягти спати.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що на даний час обидві сторони усвідомлюють і погоджуються з необхідністю встановлення тимчасового графіку побачень батька із синами. Та зважаючи, що кожним з батьків подано позов про визначення місця поживання дітей саме з ним (нею), підтримання родинних близьких стосунків, психоемоційного зв'язку дітей, як з матір'ю так із батьком, є вкрай важливим для подальшого можливого виконання рішення суду про визначення місця проживання дітей з одним із батьків, в том числі, у разі задоволення поданого ОСОБА_1 зустрічного позову у даній справі.

Враховуючи інтереси як дітей так і обох батьків при визначенні тимчасового графіку та з метою запобігання ризикам, визначеним ст.149 ЦПК України, а також дотримання принципу співмірності, забезпечення малолітнім дітям дотримання режиму з врахування їх віку, часу зайнятості та відпочинку, балансу інтересів як матері так і батька, колегія суддів погоджується з графіком зустрічей батька ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який визначений судом першої інстанції, а саме:

першу та третю суботу та неділю кожного місяця з 10:00 год. (суботи) до 18:00 год. неділі, з правом перебувати за місцем проживання батька ( АДРЕСА_2 ), з тим, щоб батько ОСОБА_1 забирав і повертав дітей за місцем їх фактичного проживання: АДРЕСА_1 , або за іншою адресою за домовленістю батьків.

При цьому, колегія суддів також враховує, що відстань між с.Зазим`є та м.Бориспіль, де проживають батьки дітей становить приблизно 45 км.

А тому, визначення зустрічей з п`ятниці, враховуючи час закінчення тренування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та час на дорогу буде впливати на режим дітей, яким на час постановлення оскаржуваної ухвали та її перегляду в апеляційному порядку виповнилося відповідно 5 та 3 роки.

Встановлення тимчасового графіку зустрічей батька ОСОБА_1 , з сином ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 кожні вихідні з п`ятниці до неділі кожного місяця з 20:00 год. (п`ятниці) до 20:00 год. неділі буде впливати на баланс участі матері ОСОБА_2 у вихованні дитини дітей, яка також має право проводити з синами вихідні дні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство пов`язує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 18 січня 2023 року.

Головуючий:

Судді: