ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

17 лютого 2023 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/5081/22

Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/393/23

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання однією сім`єю,

місце ухвалення судового рішення м. Чернігів,

час проголошення ухвали 09 год. 23 хв,

дата складання повного тексту ухвали суду першої інстанції 15 грудня 2022 року.

У С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом із дружиною ОСОБА_1 та їх дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання за вказаною адресою ОСОБА_2 до дня його смерті.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, ОСОБА_1 зазначала, що ОСОБА_2 є її чоловіком та батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Унаслідок нещасного випадку, що пов`язаний з виробництвом, ОСОБА_2 загинув. З 2016 року по день смерті ОСОБА_2 проживав із позивачкою та дітьми однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 . Однак відповідач відмовляє позивачці та її дітям, як членам сім`ї загиблого, у виплаті одноразової допомоги на сім`ю, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що подружжя було зареєстроване за різними адресами. ОСОБА_1 зазначала, що від встановлення вказаного юридично факту залежить отримання одноразової допомоги, передбаченої п. 6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2022 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про встановлення факту проживання однією сім`єю. Роз`яснено ОСОБА_1 право звернутися з відповідним позовом до суду адміністративної юрисдикції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи ухвалу суду незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що висновок районного суду про те, що позовні вимоги у даній справі можуть бути вирішені в порядку адміністративного судочинства, є помилковим.

Стверджує, що встановлення факту проживання ОСОБА_1 та її дітей разом з чоловіком ОСОБА_2 однією сім`єю до дня його смерті має юридичне значення, оскільки саме сім`я потерпілого в результаті нещасного випадку на виробництві має право на одноразову допомогу, передбачену ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Відповідач заперечує наявність такого факту, посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_2 був зареєстрований в с. Киріївка Корюківського району Чернігівської області, а ОСОБА_1 разом з дітьми в м. Чернігові.

Позивачка зазначає, що у разі задоволення цього позову судове рішення буде надано відповідачу на підтвердження права на одноразову допомогу, як сім`ї потерпілого в результаті нещасного випадку на виробництві.

У наданому відзиві на апеляційну скаргу представник Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить відмовити у задоволенні її скарги.

Доводи відзиву зводяться до того, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглядати виключно у порядку адміністративного судочинства у межах оскарження рішень (дій, бездіяльності) Фонду щодо відмови у виплаті одноразової допомоги як сім`ї померлого в результаті нещасного випадку на виробництві.

Відповідач звертає увагу суду на те, що право ОСОБА_1 на отримання одноразової допомоги, передбаченої ч. 6 ст.42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у зв`язку зі смертю її чоловіка, вже було предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства. Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 620/4829/22 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні її позову до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії. У вказаному рішенні адміністративний суд дійшов висновку, що реєстрація місця проживання за однією адресою потерпілого, його дружити, а також його дітей є обов`язковою умовою для отримання одноразової допомоги сім`ї у разі смерті від нещасного випадку на виробництві.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що виниклий між позивачем та Фондом спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, його належить розглянути виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій/бездіяльності) Фонду щодо відмови у виплаті одноразової допомоги як сім`ї померлого в результаті нещасного випадку на виробництві

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що з 02 жовтня 2004 року ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 (а.с. 11).

ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 12, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер (а.с. 17).

З акту спеціального розслідування нещасного випадку вбачається, що 04 березня 2022 року на ДП «УкрСіверБуд» стався нещасний випадок із смертельним наслідком, в результаті якого ОСОБА_2 загинув (а.с. 18-23).

Відповідно до довідки Сосницької селищної ради Чернігівської області від 12 жовтня 2022 року за № 16-11/9-110, ОСОБА_2 з 09 січня 2019 року по дату смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживав за даною адресою (а.с. 28).

Згідно з довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 20 червня 2022 року за вих. № 4489, ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 16).

З акту проживання КП «Новозаводське» Чернігівської міської ради від 07 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 27).

22 червня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області із заявою про призначення страхових виплат у зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 , який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві, що стався 04 березня 2022 року, під час роботи на ДП «УкрСіверБуд».

У листі Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області від 01 липня 2022 року за № 01/1-08/647 повідомило ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_5 , 2006 року народження, та ОСОБА_6 , 2014 року народження, буде призначена одноразова допомога, як особам, які перебували на утриманні батька ОСОБА_2 , у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату (кожному). Також їм будуть призначені передбачені законодавством щомісячні страхові виплати в розмірах, визначених п. 8 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Правові підстави для призначення одноразової допомоги на сім`ю відсутні (а.с. 29).

ОСОБА_1 , вважаючи такі дії протиправними, звернулася із адміністративним позовом до Чернігівського окружного адміністративного суду, в якому просила:

- визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України щодо відмови в нарахуванні та виплаті страхової виплати відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у вигляді одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 04 березня 2022 року;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України провести нарахування та виплату страхової виплати відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у вигляді одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 04 березня 2022 року.

Рішенням Чернігівського оружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 620/4829/22, яке набрало законної сили, відмовлено повністю у позові ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 42-44).

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернулася із цивільним позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області, в якому просила встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 разом із нею та їх дітьми за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації місця проживання за вказаною адресою ОСОБА_2 до дня його смерті. Зазначала, що від встановлення вказаного юридично факту залежить отримання одноразової допомоги, передбаченої п. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Приймаючи рішення про закриття провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що даний спір може бути розглянутий виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішень (дій/бездіяльності) відповідача.

Не погоджуючись з ухвалою про закриття провадження у даній справі, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Перевіривши її доводи, колегія суддів виходить з такого.

Згідно зі ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставину справі.

Преамбулою Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон № 1105-XIV) передбачено, що цей Закон відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 1105-XIVФонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Відповідно до ч. 6-7 ст. 6 Закону № 1105-XIVрішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою. Постанови правління Фонду підлягають обов`язковому оприлюдненню на офіційному веб-сайті Фонду протягом20 робочих днів після їх прийняття. Рішення правління Фонду, які відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Виконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду. Виконавча дирекція є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду (ч. 1 ст. 8 Закону № 1105-XIV).

Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду (ч. 3 ст. 8 Закону № 1105-XIV).

Основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є: реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону(п. 1 і 2 ч. 1 ст. 9 Закону № 1105-XIV).

Фонд зобов`язаний забезпечувати фінансування та виплачувати матеріальне забезпечення, страхові виплати і надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом (п. 1 ч. 2 ст. 10 Закону № 1105-XIV).

Отже, Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями, тому за предметним та суб`єктним складом спір у справі за позовною вимогою до відповідного Управління виконавчої дирекції Фонду про визнання права на страхові виплати підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Саме такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 405/5366/17 (провадження № 11-876апп18) та постанові від 25 квітня 2018 року у справі № 360/1438/16 (провадження № 11- 350апп18).

Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Отже, у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист, яке, зокрема, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, і мають обов`язковий характер для інших суб`єктів владних повноважень.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори, що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Зазначене узгоджується також з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 10 серпня 2022 року у справі № 522/10989/20 (провадження №61-3258св22).

Виходячи з аналізу наведених норм права та матеріалів справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції вірно закрив провадження у даній справі.

Установлено, що, звертаючись до суду з цим позовом за правилами цивільного судочинства, позивачка обґрунтовувала вимогу про встановлення факту проживання однієї сім`єю з чоловіком ОСОБА_2 саме відмовою відповідача здійснити нарахування та виплату їй та дітям одноразової допомоги як сім`ї потерпілого, а отже, вона фактично оспорює правильність застосування відповідачем норм спеціального законодавства, що регулюють спірні правовідносини, які є публічно-правовими, оскільки відповідач, відмовляючи у здійсненні нарахування та виплати соціальних платежів, здійснює владні управлінські функції.

Районний суд обґрунтовано не прийняв до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки її вимога у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав для призначення та виплати соціальних платежів і не пов`язана з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням, заявлена саме у зв`язку з відмовою відповідача виплатити відповідні кошти.

Апеляційний суд враховує доводи сторони відповідача про те, що право ОСОБА_1 та її дітей на отримання одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого, передбаченої ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», вже було предметом розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Позивачка спочатку звернулася до суду в порядку адміністративного судочинства з позовом про визнати протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України щодо відмови в нарахуванні та виплаті страхової виплати відповідно до ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», у вигляді одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 внаслідок нещасного випадку на виробництві, який стався 04 березня 2022 року, а також зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату такої допомоги.

Рішенням Чернігівського оружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 620/4829/22, яке в апеляційному порядку не оскаржувалось та є чинним, відмовлено повністю у позові ОСОБА_1 , яка діяла в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 42-44).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , адміністративний суд виходив з того, що додані до позову акти від 27 квітня 2022 року, 07 липня 2022 року про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не можуть бути підставою для призначення одноразової допомоги сім`ї ОСОБА_1 та її дітям у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за відсутності волевиявлення за життя останнього, бажання зареєструвати своє місце проживання разом із сім`єю. Трактування позивачкою окремих положень законодавства щодо свободи пересування та вільного місця проживання в Україні є неспроможним в даних правовідносинах, оскільки саме реєстрація місця проживання є ключовим інструментом державного управління для здійснення соціальних виплат.

Таким чином, доводи ОСОБА_1 про спільне проживання разом з померлим ОСОБА_2 вже перевірялись судом в порядку адміністративного судочинства. Фактично позивачка за наявності рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2022 року у справі № 620/4829/22, яке набрало законної сили, для отримання одноразової грошової допомоги сім`ї потерпілого, передбаченої ч. 6 ст. 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» просить надати повторну оцінку її доводам про спільне проживання з померлим чоловіком, але за правилами цивільного судочинства.

Зважаючи на наведене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що районний суд правильно указав, що виниклий між сторонами спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, він може бути розглянутий виключно у порядку адміністративного судочинства у межах справи про оскарження рішення (дій/бездіяльності) Фонду щодо відмови ОСОБА_1 та її дітям у виплаті одноразової допомоги як сім`ї померлого в результаті нещасного випадку на виробництві, де і доводяться факти, заявлені у цій справі.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції під час вирішення питання про закриття провадження вірно застосовані норми чинного цивільного процесуального права, ухвала постановлена з додержанням вимог закону, і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від 15 грудня 2022 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2022 року.

Головуюча Н.В. Шитченко

Судді Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова