провадження № 2/752/1308/23
УХВАЛА

23.02.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.07.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін .

В лютому 2022 року до суду надійшло клопотання представника позивача про участь у судових засіданнях у даній справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів, посилаючись на те, що наявні підстави для проведення судового засідання в режимі відеоконференції, в т.ч. в зв`язку із тим, що представник позивача не має можливості особисто прибути до суду, оскільки, здійснює адвокатську діяльність в м.Харків.

Дослідивши матеріали справи, клопотання, суд вважає, що в його задоволенні слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою.

Аналіз наведеної норми свідчить, що постановлення ухвали про участь учасника цивільного процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції є не обов`язком, а правом суду.

Слід вказати, що такий спосіб участі має винятковий характер, та має бути зумовлений обґрунтованими причинами, які ускладнюють або роблять неможливим особисту участь сторони в судовому засіданні.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини у справах «Аксой проти Туреччини» («Aksoy v. Turkey») і «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland») стаття 13 Конвенції гарантує на національному рівні доступність засобу юридичного захисту, здатного забезпечувати втілення в життя змісту конвенційних прав і свобод, незалежно від того, у якій формі вони закріплені в національному правовому порядку. Засоби юридичного захисту, які вимагаються за статтею 13 Конвенції, повинні бути ефективними як у теорії, так і на практиці; використанню засобів захисту не повинні невиправдано та необґрунтовано перешкоджати дії чи бездіяльність органів влади держави-відповідача.

Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. п. 66-69 рішення у справі «Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року, «…сторони зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти повагу до інших учасників процесу та суду, вживати заходів до всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи протягом розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції…».

Норми права щодо участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції передбачають визначення конкретного суду, де має бути проведена відеоконференція, що вимагає додаткового з`ясування питання про те, чи можливе її проведення саме у той час, коли в тому суді буде відбуватися відеоконференція.

Крім того, хід і результати процесуальних дій, проведених в режимі відеоконференції, мають фіксуватися за допомогою технічних засобів відеозапису. У разі виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні, за наявності ухвали про таку участь, суд відкладає розгляд справи, крім випадків, коли відповідно до норм відповідного процесуального кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи.

Зазначене не сприяє оперативності судового розгляду та з урахуванням прецедентної практики Європейського суду з прав людини щодо застосування ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, може привести до перевищення встановленого законом строку розгляду справи.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що стороною позивача не наведено переконливих мотивів та обґрунтованих підстав, які б дійсно вказували на неможливість безпосередньої участі позивача та його в розгляді даної справи, а відтак в задоволенні клопотання про проведення судового засіданні у даній справі в режимі відеоконференції слід відмовити.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Розгляд справ порядку спрощеного позовного провадження відкласти на 30.03.2023 року о 12.30 год. в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва (адреса: м. Київ, вул. Полковника Потєхіна, 14-а, кабінет № 21).

В підготовче судове засідання викликати сторони.

Копію ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.П. Чередніченко