Провадження №2/760/5355/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24 січня 2023 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.

з участю секретаря судового засідання Тодосюк Г.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 , та покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 13.08.2008 року, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі д 310-11 за реєстровим №45179 та довідкою КВ-2021 №44255 від 22.10.2021 року. Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих у квартирі осіб станом на 21.10.2021 року, окрім нього, як власника житла, у квартирі зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 - відповідач у справі. Відповідач ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації більше трьох років, наразі навчається у Монреальському університеті, паспорт громадянина України для виїзду за кордон отримувала у канадському консульстві. Оскільки він позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатися власною квартирою через реєстрацію у ній відповідача, змушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованої особи, наявні підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності за місцем реєстрації більше одного року.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 11 січня 2021 року визначено головуючого суддю Аксьонову Н.М.

Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано з Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію про перетинання громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державного кордону України за період останніх п`яти років.

28 жовтня 2022 року до суду надійшли витребувані докази.

24 січня 2023 року представник позивача - адвокат Закірова К.М. подала заяву про розгляд справи без участі представника позивача, вказала, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відзиву на позовну заяву не подала.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи викладене, а також те, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є одноосібним власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом від 13.08.2008 року, зареєстрованим Київським міським бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі д 310-11 за реєстровим №45179 та довідкою КВ-2021 №44255 від 22.10.2021 року.

Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих у квартирі осіб станом на 21.10.2021 року, окрім власника, в квартирі зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та донька ОСОБА_2 - відповідач у справі. Наявнісь сімейних зв`язків підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1 та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 .

Позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 , яка зареєстрована у його квартирі, не проживає за місцем реєстрації більше трьох років, наразі навчається у Монреальському університеті, паспорт громадянина України для виїзду за кордон отримувала у канадському консульстві.

Оскільки він позбавлений можливості вільно володіти та розпоряджатися власною квартирою через реєстрацію у ній відповідача, змушений сплачувати комунальні послуги з урахуванням зареєстрованої особи, наявні підстави для визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності за місцем реєстрації більше одного року.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені (ч.1 ст.321 ЦК України).

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності щодо свого майна, навіть якщо ці перешкоди не поєднані з фактичним позбавленням володіння.

Отже, суд виходить з того, що гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав.

Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно акту про непроживання особи за місцем реєстрації від 21 жовтня 2021 року, підписаного мешканцями будинку №2 та затвердженого головою ОСББ «Пулюя 2» встановлено, що ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі АДРЕСА_1 більше трьох років.

Позивачем додано копію студентського квитка ОСОБА_2 із нотаріально посвідченим перекладом, з якого вбачається, що відповідач дійсно навчається у Монреальському університеті, а також копії посвідчення водія та страхового полісу, виданих у Квебеку.

Як вбачається з відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25 жовтня 2022 року відомостей щодо перетинання державного кордону України та лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у період з 25 жовтня 2017 року по 25 довтня 2022 року громадянкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в базі даних не виявлено.

Таким чином, позивачем доведено належними доказами, що відповідач ОСОБА_2 , як член сім`ї власника житла відсутня у квартирі АДРЕСА_1 понад один рік. Поважних причин її неявки у такому житлі чи інших домовленостей між власником житла і відповідачем на користування цим житлом у разі його відсутності понад один рік судом не встановлено.

Указані обставини відповідачем не спростовані.

Відтак, вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 908 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат (судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 908 грн).

Керуючись ст. 4, 12-13, 141, 258-259, 265, 268, 280-284, 289, 352-355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 908 (дев`ятсот вісім) гривень в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Сторони у справі :

позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Солом`янського

районного суду міста Києва Н.М. Аксьонова