Житомирський апеляційний суд
Справа №285/6057/22 Головуючий у 1-й інст. Сташків Т.Г.
Категорія 84 Доповідач Талько О. Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Талько О.Б

суддів Коломієць О.С., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, в м. Житомирі цивільну справу №285/6057/22 за заявою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2022 року, постановлену під головуванням судді Сташків Т.Г.

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2022 року АТ «Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 вартості наданих послуг у розмірі 2369,86 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що між заявником та боржником укладено типовий договір розподілу природного газу, що підтверджується фактом його споживання на підставі витягів про фінансовий стан рахунків ОСОБА_1 в системі «Gasolina». Пропозицій та заяв щодо розірвання типового договору розподілу природного газу від боржника на адресу заявника не надходило. На адресу боржника була направлена вимога про сплату заборгованості та повторно направлено рахунки на оплату, втім станом на дату звернення із заявою послуги, надані заявником за вказаним договором у період жовтень 2020 року травень 2022 року, не були оплачені.

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2022 року відмовлено у видачі судового наказу за заявою АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 2369,86 грн.

В апеляційній скарзі АТ "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз", посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції,

Вказує, що договір розподілу природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному вебсайті регулятора та оператора і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Зазначає, що за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув оператору заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) оператора за надану послугу розподілу, та/або факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору. У разі незгоди споживача укласти договір розподілу природного газу споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу.

Крім того, звертає увагу на те, що із наданих до заяви про видачу судового наказу Розрахунку проведених нарахувань та оплат, документу про фінансовий стан особового рахунку абонента слідує, що боржник продовжує фактичне споживання природного газу. Отже, боржник приєднався до умов договору шляхом продовження споживання послуги як постачання, так і розподілу природного газу.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, а відтак факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «наказне провадження» ЦПК України(статті 160-173).

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахування індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги.

Матеріали справи свідчать, що при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу АТ «Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" не надано копію підписаного сторонами договору, укладеного між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимогу про стягнення грошової заборгованості.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявником подано інші документи, які підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг, є безпідставними, оскільки подання копії договору, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості, є імперативною вимогою цивільного процесуального законодавства.

Згідно ч. 2 статті 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вказане свідчить про наявність між сторонами спору щодо права грошової вимоги АТ «Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" до споживача ОСОБА_1 на зазначену суму та відсутність підстав для видачі судового наказу.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись ст. ст. 259, 367,368,374,375,381-384ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді