Справа № 357/7346/23
Провадження № 2/357/2196/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 серпня 2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Пустовій Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради, арбітражного керуючого Патерилов Віталія Вікторовича, треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Федоряка Ольга Сергіївна про скасування обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з вищевказаним позовом, просять суд скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 74957, тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровано: 22.07.2004 09:30:19 за №74957 реєстратором: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, 09100, Київська область, Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Банкова, 5, підстава обтяження: повідомлення, б/н, Приватний нотаріус, Мельничук; об`єкт обтяження: нежиле приміщення, нежиле(і) приміщення, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: «Білоцерківська швейно-галант.Фірма» АОЗТ, «Белоцерковская швейно-галант. Фирма» АОЗТ, причина відсутності коду: архівний запис, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позиція сторін у справі.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що позивачам по справі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 належить кожному по 1 / 6 частині житлового будинку АДРЕСА_1 . Інші частини житлового будинку належать третім особам по справі, а саме за ОСОБА_3 зареєстровано - 5 / 12 частин, за ОСОБА_4 - 1 /8 частина, ОСОБА_5 - 1 / 8 частина.

22.07.2004 року за № 74957 реєстратором Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 . Власник «Білоцерківська швейно-галантерейна фірма», однак, позивачі зазначають, що вказаний будинок ніколи не належав швейній фірмі, окрім того, згідно інформації з архівної складової Державного реєстру речових прав Єдиного реєстру заборон наявна заборона саме на нежиле приміщення, а не житловий будинок. При цьому, рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 02.05.2023 року було вже задоволено вимоги співвласника цього будинку ОСОБА_5 та скасовано обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - 1 / 8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить останньому. Однак, після скасування обтяження на 1/8 частину будинку, продовжує діяти обтяження на іншу частину будинку, що належить позивачам та третім особам. З метою виконання рішення суду від 02.05.2023 у справі №

334/4142/21 ОСОБА_5 звертався до реєстратора, однак йому відмовили провести скасування обтяження нерухомого майна на 1 / 8 частину будинку, оскільки обтяження стосується всього будинку, а не його частини, і рекомендували вирішувати це питання в судовому порядку. У зв`язку з тим, що арешт накладений помилково та перешкоджає позивачам у здійсненні права користування та розпорядження майном, позивачі просять суд скасувати обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна житлового будинку АДРЕСА_1 .

23.08.2023 року відповідач арбітражний керуючий Патерилов В.В. подав письмові пояснення по справі, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки його повноваження в якості ліквідатора АТВТ «Білоцерківська швейна фабрика» припинено 16.06.2017, та з цього моменту у нього відсутні будь-які повноваження представляти інтереси банкрута у всіх судових органах з питань, що стосуються цієї юридичної особи - банкрута. Одночасно зазначив, що позивачами не надано жодного доказу щодо порушення саме арбітражним керуючим Патериловим В.В. прав і інтересів позивачів щодо здійснення дій про реєстрацію обтяження у вигляді заборони на відчуження об`єкта нерухомого майна, а пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідач Білоцерківська міська рада, поклався на розсуд суду щодо розгляду позовних вимог.

Процесуальні дії та рішення у справі.

23.06.2023 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області своєю ухвалою прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі в порядку спрощеного провадження та призначив судове засідання (24,25).

23.06.2023 року судом було винесено ухвалу про виправлення описки (а.с.29).

29.06.2023 року засобами електронного зв`язку на адресу суду від відповідача арбітражного керуючого Патерилова В.В. надійшло клопотання про направлення йому копії позову та доданих документів та долучення письмових доказів по справі (а.с.32,33).

27.07.2023 року відповідач Білоцерківська міська рада подали клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника.

23.08.2023 року відповідач арбітражний керуючий Патерилов В.В. подав пояснення у справі.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, від представника позивача ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивачів, позовні вимоги підтримано.

Відповідач Білоцерківська міська рада Київської області в судове засідання свого представника не направили, про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їхнього представника, при вирішенні справи покладались на розсуд суду.

Відповідач арбітражний керуючий Патерилов В.В. в судове засідання не з`явився, направив до суду письмові пояснення по справі, просив відмовити в задоволенні позову.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заяв/клопотань до суду не подали.

Третя особа приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , є власником 1 / 6 частини частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування, 567, 23.03.2001, посвідченого Білоцерківським приватним нотаріусом Вельбоєнко А.П., та позивач ОСОБА_2 є власником 1 / 6 частини частини житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі рішення суду. Наведені обставини підтверджені зібраними матеріалами справи(а.с.11-13) .

Інші частини житлового будинку належать третім особам по справі, зокрема. за ОСОБА_3 зареєстровано - 5 / 12 частин на підставі договору купівлі-продажу №11644 від 07.06.1979 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); ОСОБА_4 1 / 8 частина на підставі договору дарування частини житлового будинку №1-1615 від 22.05.2000 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696); ОСОБА_5 1 / 8 частина на підставі договору дарування частини житлового будинку №262 від 18.01.2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Панкратьєвою Є.В. (реєстрова книга №46, реєстровий №4696), ОСОБА_8 1 / 6 частина на підставі договору дарування №2-1380 від 07.05.2003 року, посвідченого Білоцерківською державною нотаріальною конторою (реєстрова книга №46, реєстровий №4696), що підтверджується листом КП КОР «Київське обласне бюро технічної інвентаризації» №152 від 03.02.2023 року /а.с.10/.

Згідно рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 2017 року № 357/4087/17 2/357/2091/17 було задоволено, позовні вимоги ОСОБА_2 та визнано за ОСОБА_2 право власності на 1 / 6 частку будинку АДРЕСА_1 .

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №325802811 від 15 березня 2023 року реєстратором Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора 22.07.2004 року 09:30:19 за №74957 зареєстровано обтяження у вигляді заборони на відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі повідомлення №б/н приватного нотаріуса Мельничук. Об`єкт обтяження нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1 ; власник: «Білоцерківська швейно-галант.Фірма» АОЗТ, «Белоцерковская швейно-галант. Фирма» АОЗТ.

Листом приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федоряка О.С. №42/01-16 від 24.02.2023 року про надання роз`яснення, повідомлено, що згідно інформації з архівної складової Державного реєстру речових прав - Єдиного реєстру заборон виявлено наявність заборони відчуження нерухомого майна на нежиле приміщення, а не на житловий будинок /а.с. 15/.

З наданої інформації Київським обласним державним нотаріальним архівом, в якому зберігаються справи приватного нотаріуса Мельничук І.М., не вбачається підстав, тобто документів, які слугували накладенню заборони /а.с.14/

Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 31.05.2017 року у справі Б8/116-12 про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута, затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Акціонерного товариства відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464), ліквідовано юридичну особу Акціонерне товариство відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464) та зобов`язано реєстратора Білоцерківської РДА внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про проведення державної реєстрації припинення Акціонерного товариства відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» (09100, Київська область, м. Біла Церква, пров. Ковальський, 5; код ЄДРПО України 02970464) /а.с. 35-39/.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.03.2023 року державним реєстратором Білоцерківської районної державної адміністрації Пільганчук В.М. 16.06.2017 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв`язку з визнанням її банкрутом.

Отже, арбітражний керуючий Патерилов В.В. є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки його повноваження в якості ліквідатора АТВТ «Білоцерківська швейна фабрика» припинено 16.06.2017, а тому у нього відсутні будь-які повноваження представляти інтереси банкрута та бути відповідачем у спорах, що стосуються юридичної особи банкрута.

Відповідно до рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 02.05.2023 року № 357/2917/23 № 2/357/1302/23 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 та скасовано обтяження у вигляді заборони відчуження об`єктів нерухомого майна - 1 / 8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належить останньому (а.с.5-7).

Вказаним рішенням суду було встановлено помилковість реєстрації заборони на відчуження нерухомого майна. Судове рішення у справі 357/2917/23 набрало законної сили 02.06.2023 року і вказаний факт про помилковість реєстрації обтяження не підлягає доказуванню.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов`язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявленім вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо.

Правовідносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-ІV), згідно з пунктами 1 та 2 частини першої статті 2 якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Відповідно до статті 3 Закону № 1952-ІV загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження.

На час виникнення спірного обтяження майна, процедура реєстрації у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна регламентувалася Положенням про Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 09.06.1999 року №31/5, зареєстрованим в Мінюсті України 10.06.1999 року №364/3657 (зі змінами).

Відповідно до п. 2.1, 2.1.1. цього Положення, підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об`єкти нерухомого майна є накладення (зняття) державною нотаріальною конторою - реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна. Накладення (зняття) державною нотаріальною конторою або приватним нотаріусом - Реєстратором заборони відчуження на об`єкти нерухомого майна.

Згідно 2.2. Положення органи та особи, зазначені в підпунктах 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4, 2.1.5 пункту 2.1 цього Положення, надсилають Реєстратору в день накладення заборони або арешту повідомлення встановленого зразка про накладену заборону відчуження або арешт об`єктів нерухомого майна (додаток 1).

У повідомленні про накладену заборону відчуження або арешт об`єктів нерухомого майна зазначаються:

- відомості про нотаріуса, орган або посадову особу, який наклав заборону відчуження або арешт об`єкта нерухомого майна;

- дата та час накладання заборони відчуження або арешту;

- відомості про документ, на підставі якого накладена заборона відчуження або арешт (найменування документа, номер та дата документа, видавець документа);

- відомості про об`єкт, на який накладена заборона відчуження або арешт (назва об`єкта, адреса розташування об`єкта, розмір частки, площа тощо);

- відомості про власника майна, щодо якого накладена заборона відчуження або арешт:

- для фізичних осіб: прізвище, ім`я, по батькові; місце проживання; серія, номер та дата видачі паспорта;

- для юридичних осіб: найменування, юридична адреса. (п.2.3. Положення)

2.4. Реєстратор відмовляє у внесенні в Єдиний реєстр відомостей про накладену заборону або арешт, якщо повідомлення не відповідає вимогам пункту 2.3 цього Положення.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що прийняттю рішення державного реєстратора про обтяження нерухомого майна передує перевірка відомостей про власника майна, відомостей про об`єкт на який накладена заборона на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень.

Судом встановлено, що за адресою : АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок, який перебуває у власності позивачів та третіх осіб і їхнє право власності на цю нерухомість виникло в різні періоди та задовго до спірного обтяження.

Відсутні відомості, що станом на липень 2004 року за адресою : АДРЕСА_1 перебувало нежитлове приміщення, власником якого була «Білоцерківська швейно-галантерейна фірма». А отже, державний реєстратор не здійснив належної перевірки відомостей стосовно наявності підстав для обтяження нерухомого майна, що свідчить про протиправність/помилковість такого рішення державного реєстратора.

Таким чином, обтяження/заборона на відчуження нерухомого майна, що належить позивачам, внесена помилково, оскільки на час державної реєстрації обтяження Акціонерне товариство відкритого типу «Білоцерківська швейна фабрика» не було власником будинку АДРЕСА_1 , та наведена обставина порушує права та законні інтереси позивачів, оскільки унеможливлює розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності згідно із ч.1 ст.321 ЦК України є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном.

У відповідності до ст.34 Закону України «Про нотаріат» накладення або зняття заборон є нотаріальною дією, вчинення яких в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах або займаються приватною нотаріальною діяльністю.

Відповідно до абзаців першого-третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV (у редакції, чинній із 16 січня 2020 року) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 виснував, що за змістом частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У справі, що розглядається, суд звертає увагу, що позивачі не просять вилучити або скасувати відомості про обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, а фактично позовні вимоги полягають у скасуванні конкретного рішення державного реєстратора - рішення про державну реєстрацію обтяження :74957 (заборону) від 22.07.2004 року.

Тобто такі вимоги не суперечать положенням частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV та узгоджуються з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 28 жовтня 2019 року у справі № 910/10963/19.

Суд звертає увагу, що за юридичною позицією Конституційного Суду України право на судовий захист як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя; відсутність такої можливості обмежує це право, яке за змістом частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (абзац 15 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002).

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У справі, що розглядається, позивачі просили суд скасувати обтяження на їхнє майно. Суд вважає, що обраний позивачами спосіб захисту свого порушеного права є сумісним з вимогами статті 4 та статті 5 ЦПК України, відповідає способам захисту порушеного права.

З метою забезпечення ефективного поновлення у правах позивачів, з урахуванням положень абзацу третього частини третьої статті 26 Закону № 1952-ІV, суд вважає, що позовні вимоги стосуються саме скасування рішення про реєстрацію обтяження та припинення обтяження речових прав, яке накладене на підставі рішення про державну реєстрацію обтяження : реєстраційний номер 74957 від 22.07.2004 року.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши належність, допустимість та достатність доказів та встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, суд приходить до висновку що заявлений позивачами позов є обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 258-259, 265, 268, 279, 354-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Скасувати рішення про реєстрацію обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкта нерухомого майна - житлового будинку АДРЕСА_1 , зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: реєстраційний номер обтяження: 74957, тип обтяження: заборона (архівний запис), зареєстровано: 22.07.2004 09:30:19 за №74957 реєстратором: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора, 09100, Київська область, Білоцерківський р-н, м. Біла Церква, вул. Банкова, 5, підстава обтяження: повідомлення, б/н, Приватний нотаріус, Мельничук; об`єкт обтяження: нежиле приміщення, нежиле(і) приміщення, состав: ціле, состояние: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 ; власник: «Білоцерківська швейно-галант.Фірма» АОЗТ, «Белоцерковская швейно-галант. Фирма» АОЗТ, причина відсутності коду: архівний запис, що належать ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , 1964 р.н., РНОКПП НОМЕР_2 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , РНОКПП не відомий (адреса: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного тексту судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення суду виготовлено 31.08.2023 року.

Суддя О. Я. Ярмола