Справа №345/1401/23
Провадження № 2-з/345/3/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2023 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Кулаєць Б.О.,

секретаря судового засідання Заткальницької Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Калуш заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури Стефанця Василя про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок,

В С Т А Н О В И В:

27.03.2023 заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про конфіскацію земельних ділянок.

Разом із позовною заявою заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури подав заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0099, площею 0,4200 га, яка знаходиться за адресою: Калуська міська рада, за межами населеного пункту с. Мислів урочище «Біля Хреста», земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0100 площею 1,0500 га, яка знаходиться за адресою: Калуська міська рада, за межами населеного пункту с. Мислів урочище «За дорогою». Заборонити громадянину російської федерації ОСОБА_1 розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання вказаних земельних ділянок.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом набув право власності на земельну частку (пай) розміром 31,65/1,33 в умовних кадастрових одиницях без визначення цієї частки в натурі (на місцевості). Рішенням сесії Калуської міської ради № 792 від 26.08.2021 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) у власність ОСОБА_1 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та присвоєно їм кадастрові номера: :06:001:0099 площею 0,4200 га (за адресою: Калуська міська рада, за межами населеного пункту с. Мислів урочище «Біля Хреста»), :06:001:0100 площею 1,0500 га (за адресою: Калуська міська рада, за межами населеного пункту с. Мислів урочище «За дорогою»).

29.09.2021 ОСОБА_1 зареєстрував право власності на дані земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та на даний час є їх власником. Однак, ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення не виконав обов`язку по їх відчуженню, у зв`язку з чим у держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області виникло право на їх конфіскацію у власність держави та подальше розпорядження ними. Подальше відчуження спірних земельних ділянок ОСОБА_1 порушуватиме права держави в особі уповноваженого органу на набуття їх у власність держави шляхом конфіскації, оскільки особливо в умовах воєнного часу дані земельні ділянки мають використовуватись насамперед для забезпечення продовольчих потреб громадян України. Тому, як зазначає заявник, враховуючи те, що земельні ділянки на даний час знаходяться у власності громадянина російської федерації з порушенням норм та законів України, є підставою для забезпечення даного позову, оскільки існує можливість їх відчуження третім особам, зміни конфігурації (об`єднання, поділ), вчинення інших дій, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про повернення земельних ділянок державі.

Вказане підтверджує необхідність у забезпеченні позову у виді накладення арешту на спірні земельні ділянки та забороні ОСОБА_1 відчужувати, розпоряджатися, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання спірних земельних ділянок з іншими земельними ділянками (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (частина 2 статті 149 Кодексу).

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду. При цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Відповідно до частин шостої-восьмої статті 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

З сукупного аналізу зазначених положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_1 , який є іноземцем та який в порядку спадкування за заповітом набув у власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :06:001:0099 та :06:001:0100, не виконав вимоги земельного законодавства України щодо їх відчуження протягом року.

Отже, предметом судового спору (позову, що забезпечується) є припинення права власності особи на майно.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

У свою чергу, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи до забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову. Суди не вправі вживати такі заходи до забезпечення позову, які є фактично рівнозначними задоволенню позовних вимог.

З огляду на наведене, враховуючи, що предметом позову є вимога про конфіскацію, яка є однією з підстав припинення права власності особи на земельні ділянки з кадастровими номерами :06:001:0099 та :06:001:0100, а також те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що заяву про вжиття заходів забезпечення позову необхідно задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 247 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

заяву заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури Стефанця Василя про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на:

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0099 площею 0,4200 га, яка знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, Калуська міська рада, с. Мислів урочище «Біля Хреста»;

- земельну ділянку з кадастровим номером :06:001:0100 площею 1,0500 га, яка знаходиться за адресою: Калуська міська рада, за межами населеного пункту с. Мислів урочище «За дорогою».

Заборонити громадянину російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , національний паспорт іноземця серія та номер: НОМЕР_2 , розпоряджатись, змінювати цільове призначення, здійснювати перетворення, поділ, об`єднання земельних ділянок з кадастровими номерами :06:001:0099 та :06:001:0100 з іншими земельними ділянками.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копію ухвали для негайного виконання направити до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Івано-Франківської області Південно-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (пр. Л.Українки, 1 м. Калуш Івано-Франківська область, 77304), а сторонам для відома.

Матеріали виконання ухвали направити в Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області (м. Калуш, вул. Молодіжна, 10).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: