Справа № 191/532/22
Провадження № 2/191/181/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Прижигалінської Т.В.

за участю секретаря Силкіної О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове в порядку спрощенного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку та заборгованості з виплати преміальних , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку та заборгованості з виплати преміальних. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з02.01.2018 року по 30.10.2020 року вона працювала на посаді інспектора відділу земельних відносин Раївської сільської ради. 02.08.2019 року після ознайомлення з Розпорядженням Раївського сільського голови від 25.07.2019 року №47-к їй стало відомо про застосування щодо неї дисциплінарного стягнення. Як вбачалося із зазначеного вище розпорядження, керуючись ст.ст. 147-149 Кодексу законів про працю України, п.2.12 Положення про преміювання, встановлення надбавок, надання матеріальної допомоги працівникам виконавчого комітету Раївської сільської ради, затвердженого розпорядженням сільського голови від 09.11.2017 №42-к, беручи до уваги невиконання нею як інспектором земельного відділу доручень керівництва сільської ради та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку виконавчого комітету Раївської сільської ради їй оголошено догану та позбавлено преміальних виплат протягом дисциплінарного стягнення. Не погодившись з виданим розпорядженням, вона звернулась до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області в особі сільського голови Мартиненко Юрія Івановича про скасування догани. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 у справі № 191/3355/19, яке набрало законної сили 12.03.2020, її позовні вимоги задоволено повністю, визнано незаконним та скасовано розпорядження № 47-к від 25.07.2019, яким їй оголошено догану. Тож, відповідно до положення ст. 150 КЗпП нею було реалізоване право на оскарження дисциплінарного стягнення, наслідком накладення якого стало депреміювання. Відтак, скасування розпорядження № 47-к від 25.07.2019 є підставою для стягнення на її користь невиплаченої премії.

Згідно з відомостями, зазначеними у розрахункових листах, а саме за травень 2019 року №936, червень 2019 року №1004, липень 2019 року №1139, серпень 2019 року №1239, вересень 2019 року №1456, жовтень 2019 року №1521, листопад 2019 року №1588, грудень 2019 року №1659, січень 2020 року №1730, лютий 2020 року №1804, березень 2020 року №1877, квітень 2020 року №1948, травень 2020 року №2018,- червень 2020 року №2090, липень 2020 року №2166, серпень 2020 року №2241, вересень 2020 року №2343, жовтень 2020 року №2417 виплати преміальних були припинені з серпня 2019 року та не поновлювались до моменту звільнення. З урахуванням того, що щомісячний розмір премії змінювався, а у липні 2019 року (останній місяць, в якому виплачувалась премія) він склав 2880 грн., то розрахунок заборгованості з виплати преміальних проведено згідно з цією сумою.

Відтак, розрахунок загальної суми заборгованості по виплаті преміальних за період з серпня 2019 року по листопад 2020 року(15 місяців) виглядає так: 2880 грн. х15 міс. = 43200,00 грн. Отже, загальна заборгованість по виплаті преміальних складає 43 200,00 грн.

Відповідно до ч, 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Структура основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат визначена положеннями ст. 2 Закону України «Про оплату прані».

Так, основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

До інших заохочувальних та компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та Інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Таким чином, невиплачені їй премії відповідно до положень Закону України «Про оплату праці» відносяться до заробітної плати.

У ч. 1 ст. 116 КЗпП вказано, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

При цьому у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу, належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП,- при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку (ч. 1 ст. 117КЗпП).

Враховуючи вищевикладене, преміальні виплати включені до структури заробітної плати, а тому відповідно до положень ст. 117 КЗпП вона має право на виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Для визначення середнього заробітку для оплати днів затримки за ст. 117 КЗпП застосовується Порядок обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою КМУ від 08.02,1995 №100. Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку №100 у ситуації, що склалася, середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останніх два календарних місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Такою подією є день звільнення - 30.10.2020, розрахунковим періодом - серпень - вересень 2020 року, адже перший день затримки розрахунку припадає на жовтень 2020 року.

Оскільки період затримки - в календарних днях, то згідно з абз. 1 п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число календарних днів за цей період.

Як зазначалося вище, щомісячний розмір премії змінювався, тому для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку взято розмір премії, який був нарахований за липень 2019 року (останній місяць, в якому виплачувалась премія) року згідно з розрахунковим листом за липень 2019 року №1139 та склав 2 880,00 грн.

Відтак, за вересень - жовтень 2020 року загальний розмір премії становить: 2880 грн. + 2880 грн. = 5 760,00 грн.

При цьому у серпні-вересні 2020 року кількість календарних днів становила -61. Отже, розрахунок середньоденного заробітку виглядає так: 5 760,00 грн. : 61 к.дн. = 94, 43 грн. Таким чином розмір середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку дорівнює 94,43 грн.

Таким чином, розмір заборгованості з виплати преміальних за період з серпня 2019 року по листопад 2020 року та за час затримки розрахунку з 31.10.2020 по 09.11.2021 становить: 43 200,00 грн. + 35 786,25 грн. = 78 986 грн. 25 коп.

Враховуючи викладене, відповідач повинен негайно виплатити належні їй суми заборгованості, які включають: 43200 грн. - загальна сума заборгованості з виплати преміальних за період з серпня 2019 року по листопад 2020 року; 94,43грн. - середньоденний заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Просить суд стягнути з Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на її користь: заборгованість із виплати преміальних за період з серпня 2019 року по листопад 2020 року у сумі 43200 гривень; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку починаючи з 31 жовтня 2020 року, з розрахунку 94,43 грн. за кожен день прострочення.

21.07.2022 року на адресу суду від представника відповідач надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відзив обґрунтовує тим, що законодавство не вимагає, щоб власник реалізував свої повноваження збільшувати, зменшувати розміри премій, які виплачуються конкретним працівникам, повноваження позбавляти конкретного працівника премій повністю або частково обов`язково за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Власник вправі самостійно вирішувати ці питання. За правилами статті 2 Закону України „Про оплату праці основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами в положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Статтею 15 вищезазначеного Закону передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті. Отже, законодавством надано право підприємствам самостійно визначати умови та розміри преміювання у колективному договорі чи в Положенні про преміювання. Аналізуючи чинне законодавство, можна зробити висновок, що премія застосовується до працівників як вид заохочення останніх до плідної праці, що здійснюється додатково до основної системи оплати праці (понад розмір посадового окладу, надбавок і доплат) та має непостійний характер, оскільки може бути обмежена або припинена у виплаті працівнику, на відміну від основної і додаткової заробітної плати (посадового окладу, надбавок), які виплачуються періодично за фактично відпрацьований час і не підлягають обмеженню у випадку порушення працівником трудової дисципліни, метою преміювання працівників є заохочення до кваліфікованого виконання обов`язків, що належать до їх трудових функцій, а також підвищення ініціативного та творчого ставлення до прані.

Тобто, встановлений премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску працівника в загальний результат роботи. Премія є засобом заохочення працівника та не є обов`язковим платежем, хоча і входять до структури заробітної плати.

Пунктом 5.18. Колективного договору передбачено преміювання працівників виконавчого комітету Раївської сільської ради здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи щомісячно, а також до державних, професійних свят, ювілейних дат та за підсумками роботи у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці за розпорядженням сільського голови.

Пунктом 2.1. Положення також встановлено, що преміювання працівників виконавчого комітету Раївської сільської ради здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи щомісячно, а також до державних, професійних свят, ювілейних дат та за підсумками роботи у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці за розпорядженням сільського голови.

Раївська сільська рада зазначає про відсутність порушеного трудового права позивача, оскільки розміри вказаних видів додаткової заробітної плати встановлюються щомісячно на підставі розпорядження сільського голови з урахуванням трудового внеску працівників у загальну результати роботи, що передбачено умовам Колективного договору.

Також зазначає, що ОСОБА_1 була звільнена 30 жовтня 2020 року (розпорядження сільського голови від 30.10.2020 року №61-К), остаточний розрахунок із позивачем був проведений 28 жовтня 2020 року (відомість зарахувань заробітної плати (грошового забезпечення, степендії тощо) ОМС ВК Раївської ср за період 2020-10-28 по 2020-10-281, а звернулась вона до суду із зазначеним позовом лише в лютому 2022 року, тому відповідно до частини першої статті 233 КЗпП України позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду.

Також, Раївська сільська рада заперечує стосовно позовних вимог про стягнення судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, що складається із витрат на правову допомогу в розмірі 5 000, 00 грн. з тих підстав, що позивачем не надано до суду доказів на підтвердження понесених витрат.

Крім того, просить застосувати строк позовної давності, який становить 3 місяці, так як розрахунок з позивачкою був проведений 28.10.2020 року, а до суду вона звернулася в лютому 2022 році.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Раївської сільської ради про стягнення середнього заробітку та заборгованості з виплати преміальних в повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка та її представник свої позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні позовних вимог з урахуванням пояснень викладених у відзиві. Також пояснила, що премія це право керівника, який самостійно встановлює розмір, виходячи з об`єму виконаної роботи працівника. Тобто працівникам розмір премії визначається різний. При звільненні позивачка отримала всі передбачені виплати. До оголошення догани розмір щомісячної премії позивачці змінювався. Тому є необґрунтованими доводи позивача щодо визначення для розрахунку розміру премії за останній місяць. Крім того, кожен працівник преміюється по різному. Зі спірного періоду вбачається, що позивач працювала не повний робочий місяць, тому неможливо брати для розрахунку розмір премії за останній місяць в сумі 2880, 00 грн.

Суд, вислухавши позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому, в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст. 15 ЦК України).

Право громадян на працю та на її оплату забезпечується державою.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 з 02.01.2018 року займала посаду інспектора відділу земельних відносин Новоолександрівського старостинського округу №8 Раївської сільської ради, що підтверджується копією трудової книжки серія НОМЕР_1 .

25 липня 2019 року сільським головою Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, підписано розпорядження №47-к про застосування дисциплінарного стягнення до інспектора відділу земельних відносин виконавчого комітету сільської ради ОСОБА_1 , про оголошення їй догани та позбавлено преміальних виплат протягом дії дисциплінарного стягнення.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.01.2020 року визнано незаконним та скасовано розпорядження № 47-к від 25 липня 2019 року, яким ОСОБА_1 об`явлено догану.

Згідно розпорядження №61-к від 30.10.2020 року в.о. голови Раївської сільської ради Л.Дерев`янко ОСОБА_1 звільнена з посади інспектора відділу земельних відносин виконавчого комітету сільської ради 30 жовтня 2020 року за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію.

Судом також встановлено, що у період з серпня 2019 року по жовтень 2020 року включно ОСОБА_1 не призначалася та не виплачувалася премія, що не оспорювалося сторонами справи та підтверджується розрахунковими листами за період з серпня 2019 року по жовтень 2020 року.

Стосовно позовних вимог про стягнення заборгованості з виплати преміальних, суд приходить до наступного.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

У відповідності до ст. 93 КЗпПУ, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно вимог ст. 115 КЗпПУ, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме, основна заробітна плата, це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата, це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

На підставі ст. 15 Закону України «Про оплату праці», форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються з урахуванням вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Стаття 21 Закону України «Про оплату праці» визначає, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Як зазначалося вище, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати та визначено, що премії віднесені до додаткової заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат, які у відповідності до ст. 15 Закону України «Про оплату праці», встановлюються підприємствами у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною, галузевими (міжгалузевими) і територіальними угодами. У разі, коли колективний договір на підприємстві не укладено, роботодавець зобов`язаний погодити ці питання з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником), що представляє інтереси більшості працівників, а у разі його відсутності - з іншим уповноваженим на представництво органом.

Статтями 10-13 Кодексу законів про працю України встановлено, що колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників а уповноважених ними органів.

Колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю.

Колективний договір може укладатися в структурних підрозділах підприємства, установи, організації в межах компетенції цих підрозділів. У колективному договорі встановлюються взаємні зобов`язання сторін щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, зокрема, формування і оплати праці, встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій та ін.).

Так, з матеріалів справи вбачається, що Колективний договір між Раївським сільським головою і трудовим колективом виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області на 2018 - 2022 роки розроблено відповідно до вимог Закону України „Про колективні договори і угоди, Кодексу законів про працю України, Цивільного кодексу України, Закону України „Про оплату праці, Постанови Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2013 року № 115 Діро порядок повідомної реєстрації галузевих (міжгалузевих) і територіальних угод, колективних договорів, Законів України „Про місцеве самоврядування в Україні та „Про службу в органах місцевого самоврядування, Закону України Діро Індексацію грошових доходів населення, Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09 березня 2006 року „Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та Інших органів, Постанови Кабінету Міністрів України № 250 від 27.04.1994р. „Про порядок і умови надання державним службовцям, посадовими особами місцевого самоврядування додаткових оплачуваних відпусток, наказу Міністерства праці України від 02.10.1996 року № 77 „Про умови оплати праці робітників, зайнятих обслуговуванням органів виконавчої влади, місцевого самоврядування та їх виконавчих органів, органів прокуратури, судів та інших органів (з урахуванням внесених змін).

Колективний договір між Раївським сільським головою і трудовим колективом виконавчого комітету Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області підписаний та зареєстрований Управлінням соціального захисту населення Синельниківської райдержадміністрації 17.05.2018 року реєстраційний номер 600/а.

Позивачка ОСОБА_1 була ознайомлення під особистий підпис з умовами колективного договору та додатками до нього, що підтверджується листом особистого ознайомлення працівників Новоолександрівського стростинського округу №8.

Пунктом 5.1. Колективного договору встановлено, що оплата праці працівників здійснюється згідно з штатним розписом, а також положень даного колективного договору.

Пунктом 5.18. Колективного договору передбачено преміювання працівників виконавчого комітету Раївської сільської ради здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи щомісячно, а також до державних, професійних свят, ювілейних дат та за підсумками роботи у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці за розпорядженням сільського голови.

Пунктом 2.1. Положення також встановлено, що преміювання працівників виконавчого комітету Раївської сільської ради здійснюється відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи щомісячно, також до державних, професійних свят, ювілейних дат та за підсумками роботи межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10% посадових окладів та економії фонду оплати праці за розпорядженням сільського голови.

Згідно з пунктом 2.3. Положення, преміювання працівників виконавчого комітету Раївської сільської ради здійснюється за умови: забезпечення ефективної діяльності сільської ради та її виконавчих органів у відповідності до вимог чинного законодавства України; якісного, своєчасного і в повному обсязі виконання функцій (обов`язків), встановлених положеннями про відділи та посадовими інструкціями; своєчасної, якісної підготовки проектів рішень сільської ради, її виконавчого комітету, інших нормативних документів; організації роботи зі зверненнями громадян у відповідності до вимог діючого законодавства та усунення причин, що породжують скарги; високої виконавської дисципліни; постійного вдосконалення організації своєї роботи, підвищення професійної кваліфікації, ініціативності та творчості в роботі; дотримання трудової дисципліни.

В пункті 2.6. Положення визначено, що преміювання працівників виконавчого комітету сільської ради відповідно до їх вкладу в загальні результати роботи може здійснюватися щомісячно в розмірі не менш як 10% посадового окладу.

Пункт 2.8. зазначає, що розмір премії робітників визначається залежно від їхнього вкладу в кінцеві результати роботи.

Таким чином, преміювання працівників Раївської сільської ради здійснюється у відповідності до Колективного договору та Положення про преміювання,встановлення надбавок, надання матеріальної допомоги працівникам виконавчого комітету затверджено розпорядженням сільського голови від 09.11.2017 року №42-к та є додатком №2 до колективного договору.

Розміри вказаних видів додаткової заробітної плати встановлюються щомісячно на підставі розпорядження сільського голови з урахуванням трудового внеску працівників у загальну результати роботи, що передбачено умовами Колективного договору.

Тобто, встановлення премії є правом, а не обов`язком керівника, і її розмір залежить від особистого внеску працівника в загальний результат роботи. Премія є засобом заохочення працівника та не є обов`язковим платежем, хоча і входять до структури заробітної плати.

Вказана правова позиція, узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постановах у справі № 524/2418/17 від 23.10.2019 року, у справі №200/15537/15-ц від 13.03.2019 року.

Крім того, з розрахункових листів №936, №1004 та №1139 вбачається, що ОСОБА_1 отримувала премії у розмірах: за травень 2019 року 635, 00 грн.; за червень 2019 року 2800, 00 грн.; за липень 2019 року 2880, 00 грн., що говорить про те, що нараховані розміри премії ОСОБА_1 мали непостійний характер, а тому брати за основу при розрахунку премії за наступні спірні місяці, суму премії виплаченої в липні 2019 року , як це просить позивач, є необґрунтованим.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості з виплати преміальних не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки премія є додатковою (заохочувальною) заробітною платою, не є обов`язковою виплатою, є правом роботодавця, виплата премій регулюються відповідними положеннями/правилами, отже, зменшення, або позбавлення працівника премії не належить кваліфікувати як порушення прав працівника, або погіршення умов його праці. Премія виплачується в межах розмірів, що визначені у Колективному договорі та положенні про преміювання на підставі рішення керівника, виходячи з вкладу конкретного працівника у загальні результати роботи. Нарахування премії є виключним повноваженням роботодавця, а тому, суд не вправі брати на себе функцію призначення та нарахування премії замість органу, або посадову особу, на яких покладено такі повноваження.

Зазначені правові позиції висловлені Верховним Судом 24.03.2021 р. у справі № 127/20211/19, 28.01.2021 р. у справі № 810/1735/16, 15.06.2020 р. у справі № 623/3181/16-а.

За таких обставин скасування розпорядження №47-к про оголошення догани не є підставою для обов`язкового нарахування премії.

Крім того, рішення суду про скасування догани набрало законної сили 12.03.2020 року, але позивачці не нараховувалася премія аж до її звільнення (30.10.2020 року) та з цього приводу вона не зверталася до керівника підприємства в той час, коли ще працювала.

У зв`язку з наведеним у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення заборгованості з виплати преміальних належить відмовити.

Стосовно позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати преміальних, суд приходить до нижченаведеного.

У відповідності до ст. 116 КЗпПУ при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпПУ визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Оскільки підставою позовних вимог ОСОБА_1 зазначений той факт, що при звільненні не була виплачена сума премії, судом відмовлено у задоволенні вимог про стягнення заборгованості з виплати преміальних, позивачем не надано належних, допустимих доказів того, що при звільненні їй необхідно було сплатити преміальні, в задоволенні зазначеної частини позовних вимог також належить відмовити.

За таких обставин не підлягає застосуванню тримісячний строк позовної давності.

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, судові витрати належить покласти на позивача.

Суд звертає увагу на те, що позивач звільняється від сплати судового збору відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" у частині вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про оплату праці" до структури заробітної плати входить основна заробітна плата та додаткова.

Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі № 910/4518/16 зроблено висновок про те, що за змістом приписів статей 94, 116, 117 Кодексу законів про працю України та статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі -у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року в справі № 711/4010/13-ц вказала, що вихідна допомога та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні (зокрема, і за час затримки виплати такої допомоги) не належать до структури заробітної плати, тобто не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є іншою заохочувальною чи компенсаційною виплатою, що входить до такої структури.

Зазначена позиція викладена в ухвалі Верховного суду у складі Касаційного цивільного суду від 21.01.2022 року справа №757/76916/17-ц провадження №61-214ск22.

Таким чином, позивачка звільнена від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заборгованості з виплати преміальних, а за позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати преміальних необхідно сплатити, як за вимогу майнового характеру у розмірі 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на день звернення до суду 24.02.2022 року), тобто 992, 40 грн.

Отже з позивачки ОСОБА_1 на користь держави необхідно стягнути 992, 40 грн., оскільки при зверненні з позовною заявою до суду остання не сплатила судовий збір.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 141, 259, 261, 265, 273, 274-279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Раївської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області про стягнення середнього заробітку та заборгованості з виплати преміальних, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь держави в особі : Стягувач : Державна судова адміністрація України, Отримувач коштів : ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за , Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача : UA0026001, код класифікації доходів бюджету : 22030106, судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яності дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне судове рішення складено 01.09.2023 року.

Суддя Т. В. Прижигалінська