Справа № 127/3955/23
Провадження № 2/127/451/23
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

16 лютого 2023 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Іщук Т. П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Зазначена позовна заява не відповідає вимогам, встановленим ст. 175, 177 ЦПК України, а тому є підстави для залишення її без руху відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України з метою усунення недоліків.

Так, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175, ч.5 ст. 177 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. За змістом ст. 83 ЦПК України, докази додаються разом з поданням до суду позовної заяви.

Пред`являючи позовну вимогу про позбавлення батьківських прав з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 164 СК України, позивачка вказує, що незважаючи на розірвання шлюбу з відповідачем лише у липні 2020 за рішенням суду, останній ще у 2015 році покинув її сім`ю та переїхавши на нове невідоме місце постійного проживання протягом усього часу не цікавиться інтересами дитини, не підтримує спілкування з нею, не приймає участі в її вихованні та утриманні. Разом з тим, позивачка не зазначає жодних доказів по наведеним вище обставинам, зокрема щодо умисного ухилення відповідача у виконанні своїх батьківських обов`язків, тобто якими фактичними діями чи бездіяльністю відповідача воно виражалось та мало місце у кожному окремому випадку та які докази ці обставини засвідчують.

Слід також звернути увагу позивача на роз`яснення п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року №3 де зазначено, що фактори по ухиленню батьків від виконання своїх обов`язків як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Також, у порушення ч.1 ст. 177 ЦПК України позивачем не надано належної кількості примірників позовної заяви та копій всіх документів що додаються до неї відповідно до кількості учасників справи. Зокрема до позовної заяви було надано в копії лише один її примірник з додатками, хоча крім відповідача в даній категорії справи, з огляду на ст. 19 СК України, приймає участь і Орган опіки та піклування.

Крім того, відповідно до ч.6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для привального вирішення спору.

Пред`являючи вимогу про позбавлення батьківських прав, позивачем не обґрунтовано подання цього позову саме до Вінницького міського суду Вінницької області.

За загальними правилами ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до правил підсудність справ за вибором позивача, зокрема передбачених ч. 9 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Натомість, отримані судом матеріали позову не містять зазначення жодних належних доказів в підтвердження обставин можливості розгляду та вирішення даного спору Вінницьким міським судом Вінницької області, а саме щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача, останнього відомого зареєстрованого його місцем проживання, місцезнаходження його майна чи постійного його заняття (роботи) в м. Вінниці (з місцезнаходженням роботодавця в м. Вінниці). Доказів з даного приводу до матеріалів справи не надано.

Дотримання судами процесуальних норм інститут підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, розгляд і вирішення справи неповноважним судом, зокрема внаслідок порушення правил визначення підвідомчості та підсудності, є підставою для скасування навіть правильного за суттю рішення суду.

За наведеного позивачу в обґрунтування звернення саме до Вінницького міського суду Вінницької області слід надати відповідні належні письмові докази по обставинам зареєстрованого місця проживання або останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача або місцезнаходження його майна в м. Вінниці, чи постійного його заняття (роботи) в м. Вінниці.

З огляду на викладене, суд дійшов висновок про залишення позовної заяви без руху.

Наразі, слід зауважити, що залишення позовної заяви без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не являє собою обмеженням у доступі до правосуддя. Згідно практики Європейського суду з прав людини, виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу наглядним є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків не більше п`яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути заявникові зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з дня її підписання суддею.

Суддя: