Справа № 591/5185/22
РІШЕННЯ
24 січня 2023 року м. Суми
Сумський районний суд Сумської області у складі: головуючого - судді Черних О.М., за участю секретаря судового засідання Овчаренко М.В., розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Суми цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. набережна перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір б/н від 16.11.2010 року. Згідно договору, відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, ОСОБА_1 своїх зобов`язань по кредитному договору належним чином не виконала.
В судове засіданні представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без0 його участі.
Відповідачка ОСОБА_1 , належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила відмовити в задоволенні позову, оскільки заборгованість за вказаним кредитним договором вона вже сплати в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження.
Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав:
Судом встановлено, що 16 листопада 2010 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір. Згідно з умовами вказаного договору відповідачка ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.8).
Разом з тим, як з`ясовано в суді, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань по договору та виникненням простроченої заборгованості за договором кредитор (позивач) використав своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки (пені) за порушення умов договору, шляхом звернення до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та постановленню нею виконавчого напису від 16.02.2016 року.
Отже, задоволення вимог виконавчим написом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Виконавчий напис про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.
Згідно з постановою державного виконавця від 16 червня 2020 року, закінчене виконавче провадження № 52325654 з примусового виконання вказаного вище судового рішення по п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі).
Щодо сум заборгованості, нарахованих банком після 16 лютого 2016 року та заявлених до стягнення у даному позові, вбачається наступне.
За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Із виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 16 лютого 2016 року вбачається, що кредитор реалізував право на дострокове повернення кредиту та платежів за ним.
Отже, кредитор, звернувшись у 2016 році із заявою до нотаріуса про стягнення заборгованості за кредитним договором на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.
Виконавчий напис про стягнення кредитної заборгованості свідчить про закінчення строку дії кредитного договору.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) від 31 жовтня 2018 року.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Таким чином, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог, а тому позов є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 524, 526, 536, 546, 549, 550, 611, 612, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст.2, 12,13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Дніпро, вул. набережна перемоги, 50) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Черних