УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2023 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , Державної прикордонної служби України, про встановлення факту самостійного виховання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_2 він має доньку ОСОБА_4 , 2008 року народження.

Шлюб між заявником та ОСОБА_2 розірвано рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 07.10.2014 року, місце проживання неповнолітньої визначено із батьком.

Протягом усього часу фактичне виховання та утримання дитини здійснюється заявником.

Вказуючи на нормативне врегулювання порядку перетину громадянами кордону України, а також вимоги Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», заявник, в забезпечення можливості перетину кордону для супроводу дитини, просить встановити факт одноособового утримання дитини ОСОБА_4 .

Дослідивши зміст заяви, долучених до неї документів, суддя приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху на підставі ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Так, відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про:… встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

У відповідності до ст. 318 ЦПК України у заяві (про встановлення факту) повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

За змістом п. 2-14 Правил перетинання державного кордону громадянами України. затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57, пропуск через державний кордон жінки (у тому числі тієї, яка є усиновлювачем, опікуном, піклувальником, однією з прийомних батьків або однією з батьків-вихователів) та/або чоловіка, який є одиноким батьком, одиноким усиновлювачем або опікуном, піклувальником, прийомним батьком чи батьком-вихователем (за умови, що він не перебуває у шлюбі та самостійно виховує та утримує дитину без участі матері), із числа зазначених у цьому пункті осіб, які мають або виховують дитину/дітей віком до 18 років, під час їх виїзду за межі України з метою відвідування таких дітей, які перебувають за межами України, або для супроводження таких дітей для виїзду за межі України здійснюється уповноваженими особами Держприкордонслужби за наявності відповідних підтвердних документів.

Слід звернути увагу, що підстави для перетину кордону України перевіряють посадові особи Держприкордонслужби з огляду на документи, що підтверджують обумовлені вищенаведеної нормою факти, з одночасним прийняттям та дослідженням такими особами документів для здобуття висновку про їх достатність та повноту.

В порушення вимог ст. 318 ЦПК України заявник не повідомляє, які саме документи фактично були пред`явлені посадовим особам Державної прикордонної служби, чи є такі документи за обсягом достатніми, якщо ні, які інші документи потребуються для достовірного підтвердження факту самостійного утримання дитини та з огляду на які обставини їх отримання є неможливим.

З системного тлумачення положень Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, положень ч.2 ст. 315 ЦПК України, згідно якої у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, слід дійти висновку, що «термін «підтверджуючі документи» перш за все необхідно розуміти як позасудові документи з наявними відомостями зі підтвердженням певних фактів. Не є підтверджуючим документом в розрізі даного пункту судове рішення, оскільки, в такому разі, особою реалізується право на судових захист внаслідок неможливості визнання або поновлення порушених інтересів.

За змістом ч.1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суд,-

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб - органу опіки та піклування Виконавчого комітету Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , Державної прикордонної служби України, про встановлення факту самостійного виховання дитини - залишити без руху.

Надати заявнику строк в десять днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху для виправлення вказаних недоліків.

В разі, якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Суддя: Д.М.Лєдньов