Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/7035/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.02.2023 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., секретар судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дидинська Богдана Миронівна, звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама ОСОБА_8 , останнє місце проживання яких було: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл. 0.07 га, 0.11 га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_8 залишись спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл.0.07 га, 0.11 га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_8 .

Відповідно до «Технічного паспорта на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами», складеного 20.09.2022 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_9 , інвентаризаційна вартість будинку становить 168110 /сто шістдесят вісім тисяч сто десять/ гривень. Загальна корисна площа житлового будинку 61.2 кв.м., в тому числі житлова 33.7 кв.м.

Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавців, відповідно до ст. 1261 ЦК України, є їх діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 .

У 6-ти місячний строк після смерті батька та матері ніхто із спадкоємців не звертались із заявою до нотаріуса на прийняття спадщини.

Позивач по справі спадщину прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК України. Постійно була зарестрована і проживала на день смерті матері та батька в спадковому будинку разом з ними.

Державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори відмовила в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Правовстановлюючий документ на будинок відсутній, а на земельні ділянки втрачені.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий житловий будинок, нотаріусом позивачу було роз`яснено про необхідність звернутися з даним питанням до Виноградівського районного суду.

Позивач в судове засідання не з"явилася, представник позивача подала заяву в якій просить розглянути справу у їх відсутності.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають повністю та не заперечують щодо задоволення таких.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер позивача батько ОСОБА_7 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мама ОСОБА_8 , останнє місце проживання яких було: АДРЕСА_1 (а.с.10-11).

Після смерті ОСОБА_7 залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл. 0.07 га, 0.11 га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_7 на підставі державного акта серії І-ЗК № 010044, виданого згідно розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2003 року №294, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 334 (а.с.24-25).

Після смерті ОСОБА_8 залишись спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл.0.07 га, 0.11 га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності ОСОБА_8 на підставі державного акта серії І-ЗК № 010045 , виданого згідно розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2003 року №294, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 335 (а.с.22-23).

Відповідно до «Технічного паспорта на будинок садибного типу з по господарськими будівлями та спорудами», складеного 20.09.2022 року та підписаного керівником суб`єкта господарювання ОСОБА_9 , інвентаризаційна вартість будинку становить 168110 /сто шістдесят вісім тисяч сто десять/ гривень. Загальна корисна площа житлового будинку 61.2 кв.м., в тому числі житлова 33.7 кв.м. Рік побудови 1959 (а.с.26-28).

Спадкоємцями першої черги після смерті спадкодавців відповідно до ст. 1261 ЦК України є діти: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с.12-20).

У 6-ти місячний строк після смерті батька та матері ніхто із спадкоємців не звертались із заявою до нотаріуса на прийняття спадщини.

Позивач по справі спадщину прийняла у відповідності до ст.1268 ЦК УКраїни. Постійно була зарестрована і проживала на день смерті матері та батька в спадковому будинку разом з ними, що підтверджується довідками виданими старостою Боржавського старостинського округу (а.с.29-33).

Для оформленням права власності на спадкове майно позивач звернулася у Виноградівську держнотконтору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй державним нотаріусом Виноградівської держнотконтори відмовлено по причині відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.21).

Правовстановлюючі документи на право власності на землю втрачені (а.с.22-25).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, садкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статей 10-13 розділу III Інструкції про порядок реєстрації будинків і садиб у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 p., затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, погодженої заступником голови Верховного суду Української РСР 15 січня 1966 року (втратив чинність 19.01.1996 року), при відсутності правовстановлюючих документів право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради та висновком інвентар бюро.

Як випливає з цього нормативного акту, запис у погосподарській книзі є акт органу влади, що підтверджує право приватної власності.

Відповідно до ч 2. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав та нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 цього Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інституція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56 Тимчасове положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін`юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, (передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, при вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад ухвалення органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»).

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищого спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13- по об`єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Однак, згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте ним шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний ним спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про повне задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності в цілому на спадковий житловий будинок з надвірними спорудами загальною корисною площею 61.2 кв.м., в тому числі житловою 33,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл.0.07га, га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності спадкодавці ОСОБА_8 на підставі державного акта про право приватної власності на землю серії І-ЗК № 010045, виданого згідно розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2003 року № 194. зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 335.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп НОМЕР_1 , мешканкою АДРЕСА_1 , площею 0.46 га, яка складається з трьох ділянок: пл. 0.07 га, 0.11 га, 0.28 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Боржавської сільської ради, яка належала на праві власності спадкодавці ОСОБА_7 на підставі державного акта серії І-ЗК № 010044, виданого згідно розпорядження Виноградівської райдержадміністрації від 09.06.2003 року №294, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної атасності на землю за № 334.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 20.02.2023 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк