ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/283/23 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2023 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Шевчук Г. М.,

з участю секретаря - Дідух М.Є.

відповідача ОСОБА_1

його представника адвоката Гнатюк Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/15416/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року у справі за позовом Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої житлової субсидії, ухваленого суддею Марциновською І.В., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2022 року Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (далі Управління) звернулося до суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої житлової субсидії.

В обґрунтування вимог посилався на те, що 25.10.2018 та 28.05.2019 він звернувся до Управління з заявою про призначення житлової субсидії.

Рішенням Управління від 26.11.2018 йому призначено житлову субсидію на період з жовтня 2018 року до квітня 2019 року, а в подальшому у порядку автоматичного перерахунку на період з листопада 2018 року до квітня 2019 року, з січня 2019 року до квітня 2019 року, з квітня 2019 року до квітня 20 року, оскільки відповідач не повідомляв про будь-які зміни обставин, що впливають на призначення субсидії. Рішенням Управління від 10.06.2019 відповідачу призначено житлову субсидію на період з травня 2019 року до квітня 2020 року, а в подальшому у порядку автоматичного перерахунку на період з червня 2019 року до квітня 2020 року, з липня 2019 року до квітня 2020 року, з вересня 2019 року до квітня 2020 року, з листопада 2019 року до квітня 2020 року, з грудня 2019 року до квітня 2020 року, з січня 2020 року до квітня 2020 року, оскільки відповідач не повідомляв про будь-які зміни обставин, що впливають на призначення субсидії.

Згідно з листом Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації щодо проведення верифікації працівниками Управління було проведено звірку та отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 203030181 від 05.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_2 , який є членом сім`ї відповідача, згідно з договором дарування серії та номер 773, виданим 15.08.2018, отримав право власності на земельну ділянку площею 0,0456 га кадастровий номер :03:005:0016, а також згідно з договором дарування серії та номер 771, виданим 15.08.2018, отримав право власності на 46/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Вартість отриманої в дар ОСОБА_2 земельної ділянки згідно з договором дарування становить 105630 грн, а житлового будинку 167745 грн.

Після виявлення цих обставин інспекторами Управління складено акти проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій, № 67 та № 68 від 12.03.2020, проведено перерахунок призначеної житлової субсидії та встановлено, що сума надмірно виплачених коштів за призначеною відповідачу субсидією за період з 01.10.2018 до 30.04.2019 становить 20082,87 грн, а за період з 01.05.2019 до 29.02.2020 становить 14027,84 грн.

Відповідачу 12.03.2020 були особисто вручені повідомлення № 54 та № 54/1 від 12.03.2020 про припинення надання субсидії та про наявність переплати житлової субсидії за період з 01.10.2018 до 30.04.2019 у розмірі 20082,87 грн та за період з 01.05.2019 до 29.02.2020 у розмірі 14027,84 грн, яку відповідачу потрібно повернути. Однак, станом на день звернення до суду з даною позовною заявою кошти від відповідача на рахунок Управління не надходили.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради надмірно виплачену житлову субсидію у сумі 34110,71 грн та судові витрати у сумі 2481 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року позов Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої житлової субсидії задоволено повністю.

Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (МФО 820172, р/р UA3048689, відкритий в ДКСУ м. Київ) надмірно виплачену житлову субсидію у розмірі 34110 (тридцять чотири тисячі сто десять) грн 71 коп.

Стягнуто зі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (, р/р UA0048689, отримувач: Управління соціальної політики) судові витрати у виді судового збору у сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.12.2022 р. та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на його доводи, що у розділі V Декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, ним було зазначено, що він та члени його сім`ї товарів не купували, послуг не оплачували, спадку не отримували. Він, маючи при собі договори дарування, звернувся до відповідальної особи позивача, яка допомагала заповнювати Декларації і вона пояснила, що у цьому пункті не йдеться про договори дарування.

Зазначає, що ним подано всю належну і достовірну інформацію. Конкретна інформація щодо дарування не запитувалася. Хоча ним було надано такі договори дарування уповноваженій особі позивача і цим самим повідомлено позивача про такі обставини.

Окрім того, договір дарування здійснено у серпні 2018 р., а позивачем прийнято рішення №300965 від 24.11.2018 р. про передачу справи на розгляд Комісії з питань надання громадянам житлових субсидій, і цією комісією прийнято рішення надати йому субсидію.

Вважає, що Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області не звернув увагу на те, що у його діях не було недобросовісності. Ним було подано добровільно договори дарування 46/100 частки житлового будинку, який зареєстровано в реєстрі під №771 та посвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Серкізовською Т.Л. А уповноваженими особами Управління соціальної політики TMP йому, пенсіонеру, людині похилого віку, неправильно і недостовірно роз`яснено щодо заповнення розділу V Декларації, сам зміст якого є незрозумілим при прочитанні і де відсутня конкретна вказівка щодо зазначення у цьому розділі саме про договори дарування, від яких він не отримав ніякого доходу і які не вплинули на покращення його майнового стану.

Посилається на те, що Управління соціальної політики Тернопільської міської ради прийняло рішення про призначення житлової субсидії без проведення повної перевірки наданої інформації. А тому, не скористалися своїм правом провести належну перевірку, чим і допустили настання негативних наслідків. Контроль за перевіркою наданої інформації заявником за призначенням житлової субсидії законодавець поклав саме на структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, які при здійсненні своїх повноважень по вирішенню питання призначення житлової субсидії повинні чітко дотримуватися наведених норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління соціальної політики ТМР заперечує проти апеляційної скарги на рішення Тернопільського місьрайонного суду Тернопільської області. Посилається на те, що копії договору дарування досліджувалось в судовому засіданні в суді першої інстанції, де сам відповідач вказав, що даний документ ним було надано в березні 2020 року, що суперечить доводам, наведеним в апеляційній скарзі. Інспекторами Управління було здійснено нарахування переплати за призначеними субсидіями.

Доводи ОСОБА_1 про те, що працівниками Управління йому було неправильно роз`яснено інформацію, яка мала б подаватися у Декларації, є надуманими та такими що спрямовані на ухилення від відповідальності .

Також зазначає, що апелянтом не надано жодних доказів про те, які саме роз`яснення та ким йому такі надавались в Управлінні, та чи дійсно він звертався за такими роз`ясненнями до уповноваженого працівника.

Згідно з частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи ціну позову, справа підлягала розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, однак 28.02.2023 року від ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що він бажає бути присутнім при слуханні справи, для реалізації своїх процесуальних прав учасника справи та надання апеляційному суду особистих пояснень.

У зв`язку із вищенаведеним та з метою дотримання процесуальних прав учасника справи ухвалою апеляційного суду від 28 лютого 2023 року змінено порядок розгляду справи зі спрощеного без виклику учасників справи на розгляд у судовому засіданні з їх повідомленням.

Під час розгляду справи в апеляційному суді відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гнатюк Д.С. підтримали апеляційну скаргу в її межах та просили задовольнити вимоги апеляційної скарги. ОСОБА_1 окремо зауважив, що він, 1948 року народження, є пенсіонером за віком із розміром пенсії 4000 грн, члени його сім`ї теж мають мінімальні доходи. А тому нечітке регулювання державою підстав надання субсидії на житлово-комунальні послуги та дії позивача, який тривалий час не перевірив належно підстави надання йому субсидій, призведуть до того, що у випадку стягнення з нього заявленої позивачем суми 34110,71 грн він та його родина будуть за межею виживання.

Управління соціальної політики Тернопільської міської ради, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явилось, подало клопотання в апеляційній скарзі про розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів не вбачає перешкод щодо розгляду справи .

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як вказано у Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 верховенство права - це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Судом встановлено, що 25.10.2018 року ОСОБА_1 подав до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради заяву про призначення житлової субсидії за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.5). Разом із заявою відповідач також подав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у якій зазначив, що, крім заявника, особами, які входять до складу домогосподарства за зазначеною вище адресою, є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 6).

Факт реєстрації вказаних осіб за зазначеною адресою також підтверджується довідкою ТОВ «Коменерго-Тернопіль 4» № 4234 від 25.10.2018 (а.с. 7).

Відповідач зазначив як члена сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) ОСОБА_6 (невістка) (а.с. 6).

28.05.2019 ОСОБА_1 повторно подав до Управління соціальної політики Тернопільської міської ради заяву про призначення житлової субсидії за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15). Разом із заявою відповідач також подав декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, у якій зазначив, що, крім заявника, особами, які входять до складу домогосподарства за зазначеною вище адресою, є ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 16).

Факт реєстрації вказаних осіб за зазначеною адресою також підтверджується довідкою ТОВ «Коменерго-Тернопіль 4» № 1722 від 27.05.2019 (а.с. 17).

Відповідач зазначив як члена сім`ї осіб зі складу домогосподарства незалежно від реєстрації їхнього місця проживання (фактичного місця проживання) ОСОБА_6 (невістка) (а.с. 16).

У розділі V «Інформація про придбання майна, товарів та товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії» відповідач зазначив, що він та члени його сім`ї товарів не купували, послуг не оплачували, спадку не отримували.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що зазначене підтверджує доводи відповідача, що відповідальними працівниками позивача йому не у повній мірі було роз`яснено зміст розділу V та не повідомлено про необхідність вказувати у даному розділі інформацію про договори дарування, вчинені ним на користь сина ОСОБА_2 , інваліда 2 групи, оригінали яких він мав при собі при заповненні декларації. Разом із тим він, як особа похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був обізнаний та освідомлений, що розділ V декларації стосується і договорів дарування. Тобто, про договори дарування він інформації не вказував згідно із роз`ясненнями працівника позивача. Таким чином, в його діях відсутній елемент недобросовісності.

Рішенням управління від 24.11.2018 (а.с.8), розглянувши подані ОСОБА_1 документи на призначення житлової субсидії, вирішено передати справу на розгляд комісії з питань надання громадянам житлових субсидій відповідно до п.9 Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2018 року №329, оскільки в господарстві розділені особові рахунки.

Рішенням управління від 26.11.2018 відповідачу призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2018 року до квітня 2019 року включно у сумі 899,63 грн щомісячно (а.с. 11).

Рішенням Управління від 18.12.2018 відповідачу призначено субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2018 року до квітня 2019 року включно у сумі 3473,97 грн щомісячно (а.с. 12).

Рішенням Управління від 31.01.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2019 року до квітня 2019 року включно у сумі 3505,65 грн щомісячно (а.с. 13).

Рішенням Управління від 16.04.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з квітня 2019 року до квітня 2019 року включно у сумі 1718,35 грн щомісячно (а.с. 14).

Рішенням Управління від 10.06.2019 відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з травня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 284,30 грн щомісячно (а.с. 18).

Рішенням Управління від 10.06.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з червня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 298,47 грн щомісячно (а.с. 19).

Рішенням Управління від 13.08.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з липня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 256,61 грн щомісячно (а.с. 20).

Рішенням Управління від 23.09.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з серпня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 240,33 грн щомісячно (а.с. 21).

Рішенням Управління від 24.09.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з вересня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 239,78 грн щомісячно (а.с. 22).

Рішенням Управління від 11.11.2019 відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з жовтня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 1564,46 грн щомісячно (а.с. 23).

Рішенням Управління від 21.11.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з листопада 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 2947,07 грн щомісячно (а.с. 48).

Рішенням Управління від 14.12.2019 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з грудня 2019 року до квітня 2020 року включно у сумі 2622,40 грн щомісячно (а.с. 25).

Рішенням Управління від 22.02.2020 за перерахунком відповідачу призначено грошову готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг з січня 2020 року до квітня 2020 року включно у сумі 2787,21 грн щомісячно (а.с. 26).

21.02.2020 на адресу Управління надійшов лист Департаменту соціального захисту населення Тернопільської обласної державної адміністрації щодо проведення верифікації за № 04-01/746 від 21.02.2020 (а.с. 27).

За результатами проведення працівниками Управління верифікації отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 203030181 від 05.03.2020, відповідно до якого ОСОБА_2 , який входить до складу домогосподарства відповідача, 15.08.2018 згідно з договором дарування, серії та номер 773, отримав право власності на земельну ділянку площею 0,0456 з кадастровим номером :03:005:0016, а також 15.08.2018 згідно з договором дарування, серії та номер 771, отримав право власності на 46/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28-29).

Вказані обставини підтверджуються також копіями договорів дарування від 15.08.2018, зареєстрованих в реєстрі за № 773 та № 771 (а.с. 30, 31), які були надані відповідачем на звернення представника позивача, що не заперечувалось сторонами у судовому засіданні.

Зі змісту вказаних договорів дарування (а.с. 30, 31) вбачається, що дар у виді земельної ділянки площею 0,0456 з кадастровим номером :03:005:0016 сторонами оцінений у 105630 грн, а 46/100 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 - у 167745 грн.

13.03.2020 Управлінням прийнято рішення про припинення призначення та виплати відповідачу житлової субсидії з 01.03.2020 з підстав зазначення недостовірних даних, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію (а.с. 35).

Згідно з актами проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлових субсидій та соціальних допомог, № 67 та № 68 від 12.03.2020 розмір надміру виплаченої відповідачеві житлової субсидії за період з 01.10.2018 до 30.04.2019 становить 20082,87 грн, а за період з 01.05.2019 до 29.02.2020 становить 14027,84 грн (а.с. 32, 33).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення надмірно виплаченої житлової субсидії, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні декларацій про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, від 25.10.2018 та від 28.05.2019 відповідач зазначив недостовірні відомості про набуття особою, яка входить до складу домогосподарства, права власності на майно, вартість якого на дату набуття перевищує 50 тис. грн, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії.

Колегія суддів не може погодитися із наведеним висновком суду з огляду на таке.

Механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати пільг і житлових субсидій громадянам на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого та рідкого пічного побутового палива і скрапленого газу у грошовій формі, умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій визначено Положенням про порядок призначення житлових субсидій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від № 848 від 21.10.1995 (далі за текстом Положення) ( в редакції, чинній на момент призначення відповідачу житлової субсидії).

Відповідно до п. 3 Положення житлова субсидія є безповоротною адресною державною соціальною допомогою мешканцям домогосподарств, що проживають в житлових приміщеннях (будинках) і не можуть самотужки платити за житлово-комунальні послуги, оплачувати витрати на управління багатоквартирним будинком.

Пункт 4 Положення визначає, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Відповідно до п.9 Положення призначення житлових субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення.

Пунктом 13 Положення встановлено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає органу праці та соціального захисту населення заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за встановленими формами.

За правилами пункту 20 Положення надання раніше призначеної субсидії припиняється, якщо громадянин приховав або свідомо подав недостовірні дані про доходи та майновий стан, що вплинули на встановлення права на субсидію і визначення її розміру, внаслідок чого йому була надміру перерахована сума субсидії, - з місяця, в якому виявлено порушення. До таких порушень прирівняно і неповідомлення громадянином про зміни, зазначені у пункті 14 цього Положення

У разі коли громадянин добровільно не повернув надміру перераховану (виплачену) суму субсидії, питання про її стягнення органи, що призначають субсидії, вирішують у судовому порядку.

Пункт 43 Положення передбачає, що для призначення житлової субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за зареєстрованим місцем проживання (орендарі, внутрішньо переміщені особи - за фактичним місцем проживання): 1) заяву про призначення та надання житлової субсидії у грошовій формі за формою, встановленою Мінсоцполітики; 2) декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії, за формою, встановленою Мінсоцполітики; 3) довідки про доходи - у разі зазначення в декларації доходів, інформація про які відсутня у ДПС, Пенсійному фонді України, фондах соціального страхування тощо і відповідно до законодавства не може бути отримана за запитом структурного підрозділу з питань соціального захисту населення у порядку, встановленому цим Положенням. У разі неможливості підтвердити такі доходи довідкою до декларації додається письмове пояснення із зазначенням їх розміру; 4) копію договору про реструктуризацію заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг (у разі наявності); 5) договір наймання (оренди) житла (у разі наявності).

Згідно з п.п. 2, 4 п. 14 Положення житлова субсидія не призначається (у тому числі на наступний період), якщо: будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства має у власності транспортний засіб, що підлягає державній реєстрації і з дати випуску якого минуло менше п`яти років (крім мопеда і причепа); будь-хто із складу домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії, призначенням житлової субсидії без звернення здійснив купівлю або іншим законним способом набув право власності на земельну ділянку, квартиру (будинок), транспортний засіб (механізм), будівельні матеріали, інші товари довгострокового вжитку або оплатив (одноразово) будь-які послуги (крім медичних, освітніх та житлово-комунальних послуг згідно із соціальною нормою житла (в тому числі понаднормової площі житла у випадку, зазначеному у пункті 10 цього Положення) та соціальними нормативами житлово-комунального обслуговування) на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тис. гривень.

Відповідно до п.119 Положення за рішенням комісії надання раніше призначеної житлової субсидії припиняється за поданням структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, управителів, об`єднання, виконавців комунальних послуг у разі, коли у заяві та/або декларації громадянин зазначив недостовірні дані, що вплинуло на встановлення права на житлову субсидію або визначення її розміру на суму, яка перевищує 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на день призначення житлової субсидії.

У випадках, зазначених в абзацах четвертому - сьомому пункту 119 цього Положення, на вимогу структурного підрозділу з питань соціального захисту населення, який призначив житлову субсидію, сума надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії повертається громадянином (п. 125 Положення).

Відповідно до п. 127 Положення у разі відмови громадянина добровільно повернути суму надміру перерахованої (виплаченої) житлової субсидії питання про її примусове стягнення вирішується органом, який призначив житлову субсидію, у судовому порядку.

За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Статтею 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Не підлягають поверненню безпідставно набуті, зокрема, заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісність набувача покладається на платника відповідних сум.

Наведене узгоджується із висновком, викладеним постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року за наслідками розгляду справи № 545/163/17, у постанові від 13 листопада 2019 року у справі № 332/2805/18, та у постанові від 31 липня 2019 року у справі № 583/168/17.

Тобто, механізм повернення надмірно отриманих коштів у вигляді житлової субсидії передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини отримувача субсидій, а саме через його зловживання.

Апеляційним судом установлено, що при зверненні із заявою про надання субсидії, ОСОБА_1 подано виключно запитувану позивачем інформацію, а саме зазначено у розділі V «Інформація про придбання майна, товарів та товарів або оплату послуг на суму, яка на дату купівлі, оплати, набуття права власності в інший законний спосіб перевищує 50 тисяч гривень, протягом 12 місяців перед зверненням за призначенням житлової субсидії», що товарів не купували, послуг не оплачували, спадку не отримували.

Зазначене підтверджує доводи відповідача, що відповідальними працівниками позивача йому не у повній мірі було роз`яснено зміст розділу V та не повідомлено про необхідність вказувати у даному розділі також інформацію про договори дарування, вчинені ним на користь сина ОСОБА_2 , інваліда 2 групи, оригінали яких він мав при собі при заповненні декларації. Разом із тим він, як особа похилого віку, ІНФОРМАЦІЯ_1 , не був обізнаний та освідомлений, що розділ V декларації стосується і договорів дарування. Тобто, про договори дарування він інформації не вказував згідно із роз`ясненнями працівника позивача. Таким чином, в його діях відсутній елемент недобросовісності.

Колегія суддів вважає, що складним для розуміння пересічного громадянина, в тому числі й відповідача через його похилий вік, є зміст розділу V Декларації, а саме - набуття права власності в інший законний спосіб, оскільки у роздрукованому примірнику декларації у даному розділі відсутня чітка вказівка щодо набуття права власності на підставі договору дарування (а.с.6).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи. У справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовнішний спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року, «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» від 08 квітня 2008 року, «Москаль проти Польщі» від 15 вересня 2009 року).

Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» від 20 травня 2010 року і «Тошкуце та інші проти Румунії» від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» від 18 червня 2002 року та «Беєлер проти Італії» від 05 січня 2000 року). Суд вказав, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини зазначає, що вислів «згідно із законом» не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах (рішення у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України», заява № 30856/03, від 02 грудня 2011 року).

Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, при розгляді справи позивачем (платником грошових коштів) не було доведено факту недобросовісності відповідача (набувача грошових коштів) та вчинення ним умисних дій зі свідомого неподання інформації щодо договорів дарування частки житлового будинку та земельної ділянки.

Окрім того, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу на складні життєві обставини, в яких опинилися відповідач та члени його сім`ї. Так, відповідач є особою похилого віку - пенсіонером за віком, ІНФОРМАЦІЯ_1 із розміром пенсії 2810,57 грн та перебуває у важкому матеріальному становищі. Члени його сім`ї також відносяться до категорії соціально незахищених громадян дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (на даний час ОСОБА_3 померла), розмір пенсії якої становив 1679,72 грн; син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом 2 групи, розмір пенсії якого становив 1247,00 грн, невістка ОСОБА_6 , яка перебувала у відпустці по догляду за дітьми і розмір допомоги по догляду за дітьми становив 3723,00 грн, а також двоє малолітніх онуків ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.7,11).

Отже, у даному випадку є необхідність дотримання справедливого балансу між інтересами держави та втручанням у права відповідача.

Колегія суддів дійшла висновку, що стягнення 34110 грн субсидії, яка була призначена та виплачена відповідачу як засіб до існування, не підлягає поверненню з урахуванням ст. 1215 ЦК України. Окрім того, стягнення вказаної суми може призвести до покладення на відповідача надмірного тягаря, поставить його та членів його сім`ї у ще скрутніше матеріальне становище та залишить поза межею бідності.

Відповідно до п. 3 і п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За викладених обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача 34110,71 грн отриманих коштів у виді житлової субсидії, тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у позові.

З урахуванням вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3721,50 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 376, 381-384, 389 ЦПК України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 грудня 2022 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Управління соціальної політики Тернопільської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплаченої житлової субсидії відмовити.

Стягнути з Управління соціальної політики Тернопільської міської ради (, р/р UA0048689, отримувач: Управління соціальної політики) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ) судовий збір, сплачений в апеляційному суді в сумі 3721 грн. 59 коп .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 березня 2023 року.

Головуюча С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Г.М.Шевчук