Справа № 754/8210/20
У Х В А Л А

Іменем України

01 березня 2023 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Сенюти В.О.,

при секретарі: Омельченко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлія Анатоліївна, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду м. Києва із скаргою про визнання дій протиправними та скасування постанови.

Подану скаргу обґрунтовано тим, що заявник отримав 21.10.2021 року постанову державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.10.2021 року. Вказану постанову вважає незаконною та безпідставною. На виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 754/8210/20 від 11.11.2020 року виданого Деснянським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 06.07.2020 року. У травні 2021 року заявник отримав лист, зі змісту якого вбачається про наявність заборгованості зі сплати аліментів на суму 61429,96 грн. За період з січня 2021 року по листопад 2021 року на ім`я стягувача аліментів, заявником було сплачено аліменти у добровільному порядку на суму 30405 грн. та просив державного виконавця врахувати при складанні розрахунку боргу. Проте, з постанови від 18.10.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортним засобом вбачається, що сума заборгованості не зменшилась, а навпаки збільшилась. Заявник вказує на те, що за фахом є водієм та має право керувати транспортними засобами категорії В і С. Однак, через наявну заборону, заявник позбавлений можливості працювати за спеціальністю, а відтак не має змоги виконувати рішення суду. На підставі викладеного, заявник просить скасувати постанову від 18.10.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 19.01.2023 року скарга залишена без руху та надано строк для усунення недоліків.

На виконання вказаної ухвали, заявник просив також поновити строк на подання скарги до суду, оскільки ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 29.11.2021 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Деснянського РВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) про оскарження постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами передано на розгляд до Окружного адміністративного суду м. Києва. 13.05.2022 року ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва відмовлено у відкритті провадження. Звернувшись із скаргою на дії державного виконавця, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2022 року скаргу повернуто без розгляду відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України.

В судовому засіданні 20.02.2023 року Деснянським районним судом м. Києва постановлена ухвала, яка занесена до протоколу судового засідання, про залучення у якості заінтересованої особи стягувача аліментів - ОСОБА_2 .

В судове засідання, призначене на 01.03.2023 року сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать розписки.

Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони заявника, подану скаргу підтримує, просить задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК неявка осіб, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджає її розгляду.

Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на об`єктивному розгляді справи, керуючись законом, суд дійшов наступного висновку.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані, зокрема, на примусове виконання рішень судів, які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав, ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах.

Так, статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що 11.11.2020 року Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 754/8210/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої доньки - особи з інвалідністю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, починаючи з 06.07.2020 року.

29.01.2021 року відкрито виконавче провадження № 64314804 з примусового виконання вказаного виконавчого листа № 754/8210/20 від 11.11.2020 року.

18.10.2021 року державним виконавцем Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Ю.А. винесена постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.

Відповідно до положення ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка діяла на момент винесення постанови), за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови від 18.10.2021 року після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження у ОСОБА_1 утворилась заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 18.10.2021 року за період з 06.07.2021 року по 18.10.2021 року в сумі 94617,33 грн., що перевищує суму відповідних платежів за шість місяців.

Таким чином, суд приходить до висновку, що постанова про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами від 18.10.2021 року винесена з порушенням вимог ч. 9 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження».

Крім того, суд звертає увагу на положення п. 1 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» про те, що тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі , якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування.

З письмових матеріалів справи вбачається, що заявник працює водієм, а відтак позбавлений джерела свого доходу.

Враховуючи правову позицію висловлено в постанові ВП ВС від 16.11.2022 року у справі № 910/7310/20 (провадження № 12-23гс22), суд наділений повноваженнями скасовувати рішення органів державної виконавчої служби.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлія Анатоліївна, ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування постанови державного виконавця - задовольнити.

Постанову державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлії Анатоліївни від 18.10.2021 року про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - скасувати.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

В разі оголошення вступної та резолютивної частини ухвали або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи строк оскарження ухвали обчислюється з дня складання її повного тексту.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи:

?Державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Пічкур Юлія Анатоліївна, адреса:. АДРЕСА_3.

? ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса - АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали суду виготовлено: 01.03.2023 року.

Суддя: В.О. Сенюта