Справа № 464/6882/18 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М.
Провадження № 22-ц/811/1622/22 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
Провадження № 22-ц/811/2730/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

З участю представника позивача-адвоката Максимів М.І., представника відповідача-адвоката Цімко П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у м.Львові цивільну справу № 464/6882/18 за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Цімко П.О. на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 03 жовтня 2019 року та ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору- ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору- ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 03 жовтня 2019 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , про витребування доказів задоволено.

Витребувано у ОСОБА_1 оригінал договору про надання позики від 20. 08. 2009 р.

Витребувано з 6-ї Львівської державної нотаріальної контори оригінал спадкової справи №159/2015 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою підготовчого судового засідання від 26.05.2021 року задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 про витребування доказів.

Витребувано у ОСОБА_1 оригінал договору про надання позики від 20.08.2009 року укладений у м.Львові між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на суму 30 000,00 доларів США.

У разі неможливості надати вищевказані документи повідомити про це Франківський районний суд м.Львова із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Ухвали суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Цімко П.О.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає ухвали в частині витребування оригіналу договору такою, що постановлені з неправильним застосуванням норм процесуального права, за відсутності підстав для забезпечення доказів та невідповідністю клопотання вимогам, які передбачені ст.ст.84,116,117 ЦПК України. Зокрема, до клопотання про витребування доказів не надано доказів оплати судового збору та не зазначено відомостей про те, що позивач не може самостійно подати докази, а відтак таке підлягало поверненню.

Просить ухвали в частині витребування доказів скасувати.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК) представником позивача адвокатом Максимів М.І. надано суду відзиви на апеляційні скарги.

У відзивах представник позивача адвокат Максимів М.І. зазначає, що оскарження ухвал суду представником відповідача відбулося виключно з формальних міркувань. Клопотання про витребування доказів судом задоволено, оскільки витребування доказів є однією з форм забезпечення доказів. Просить залишити оскаржувані ухвали суду без змін, апеляційні скарги-без задоволення.

Заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Цімко П.О. на підтримання доводів апеляційних скарг, заперечення з приводу апеляційних скарг адвоката Максимів М.І., вивчивши матеріали цивільної справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1ст.2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ч.1ст.5 ЦПК здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч.2 ст.5 ЦПК).

Матеріалами справи та судом встановлено, що у провадженні Франківського районного суду м.Львова з 2018 року перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про визнання договору позики недійсним.

У позовній заяві позивачка та в процесі слухання справи у підготовчому засіданні представник позивачки заявляли клопотання про витребування у відповідача оригіналу договору позики. Не надання відповідачем ОСОБА_1 оригіналу договору позики стало причиною тривалого затягування судом розгляду справи.

Відповідно до ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. ( ч.3 ст.84 ЦПК).

Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду (ч.6 ст.84 ЦПК).

Посилання апелянта на те, що суд в ухвалі про витребування доказу посилався на ст.ст.116,117 ЦПК України, а відтак вважав, що судом слухалося питання забезпечення доказів та заява повинна була би оплачуватися судовим збором, колегія суддів вважає безпідставним.

Європейський Суд з прав людини зауважив, що «сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету ( рішення у справі «Kreuz v. Poland» від 19 червня 2001 року № 28249/95.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 ЦПК.

Витребування доказів - одна із способів забезпечення доказів.

За змістом ч.2 ст.116 ЦПК способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Із матеріалів справи встановлено, що позивачем та представником позивача-адвокатом Козак О.В. було заявлено клопотання про витребування доказів та судом слухалося клопотання про витребування доказів, а посилання суду на ст..116,117 ЦПК є однією із форм забезпечення доказів. Резолютивна частина ухвали суду першої інстанції викладена змістом витребувати докази.

Доводи апеляційної скарги про ненадання позивачем доказів про неможливість самостійно отримати зазначений доказ, тобто оригінал договору позики, є безпідставними, оскільки між сторонами виник спір саме із зазначеного договору, який є основним із доказів, що стало причиною звернення до суду з позовом. Саме затягування розгляду справи на досить тривалий час відбулося із сторони відповідача, який не бажає надати оригінал договору про що свідчать матеріали справи, а поведінка відповідача є зловживанням процесуальними правами.

Оскарження ухвал суду першої інстанції про витребування доказів є суто формальним підходом представника відповідача для задоволення вимог відповідача ОСОБА_1 та свідчить про надмірний формалізм у веденні даної справи.

Розгляд даної справи став підставою для зупинення розгляду іншої цивільної справи за №464/8464/15-ц за апеляційною скаргою на рішення Сихівського районного суду м.Львова від 29 липня 2016 року, що ще раз підтверджує неправомірну поведінку відповідача, який ухиляється від виконання процесуальних обов`язків .

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55 та 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання чи оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (п.57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року, справа № 338/180/ 17, провадження № 14-144цс/18).

ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці так і за законом.

Враховуючи те, що судом першої інстанції вживаються всі передбачені законом дії для ефективного захисту права позивача, суд апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційних скарг представника відповідача, які направлені на затягування розгляду справи, не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак, не вбачає підстав для скасування оскаржуваних ухвал.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.374 ч1п.1; 375; 383; 384; 389 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цімко П.О. на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 03 жовтня 2019 року залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 03 жовтня 2019 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Цімко П.О. на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2021 року залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 26 травня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 17 січня 2023 року.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк