Справа №672/925/22
Провадження №2/672/95/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Пономаренко Л.Е.,

з участю секретаря судового засідання - Ратушняк Л.В.,

представника позивача-адвоката Чухась М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городку Хмельницької області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що являється спадкоємцем за заповітом після смерті батька ОСОБА_4 , частину спадкового майна частки житлового будинку оформив в нотаріальному порядку, однак оформити належну частину земельної ділянки не може через перебування означеного майна у спільній сумісній власності без визначення часток власників у ньому.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити, визнати за позивачем право власності на спадкове майно: частини земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням-для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :04:001:0060, після смерті батька ОСОБА_4 . Вважає, що застосуванню підлягає стаття 120 Земельного кодексу України, якою передбачено перехід права власності на земельну ділянку у разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна (будівлю).

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, попередньо подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги визнали.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що частини житлового будинку АДРЕСА_1 належало на праві приватної власності ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.1980. Власниками частини будинку були ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , на підставі договору купівлі-продажу від 01.09.1988. Після смерті ОСОБА_6 співвласником даної частки являється його спадкоємиця ОСОБА_3 .

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :04:001:0060 площею 0,1000 га по АДРЕСА_1 передана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 у спільну сумісну власність.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

Позивач, являється спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом, 11.05.2022 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частки житлового будинку АДРЕСА_1 .

20.04.2022 приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Якимишиним Сергієм Євгеновичем відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку на земельні ділянки після смерті батька, оскільки земельні ділянки, зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності, частка, що належала спадкодавцеві не відома.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

У постанові від 18 грудня 2019 року в справі № 265/6868/16-ц Верховний Суд вказав, що у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування.

Відповідно до положень статей 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною першою статті 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно з статтею 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до статті 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки з майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно з частиною третьою статті 370 ЦК України, виділ частки з майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Статтею 357 ЦК України передбачено, що частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Відповідно до частини першої статті 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 89 ЗК України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Як встановлено матеріалами справи земельна ділянка передана позивачу у спільну сумісну власність. Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя спадкодавця ОСОБА_4 не проводився, розмір її частки не визначався.

Таким чином, ОСОБА_4 був співвласником земельної ділянки, яка перебуває у спільній сумісній власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що визнання відповідачами позову суперечить нормам діючого законодавства, суд не приймає таке визнання.

За таких обставин позовні вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у визначеному розмірі, а саме у розмірі 3/4 частини вказаної земельної ділянки, є помилковими. До спадкоємця переходить в порядку спадкування права власності в тому обсягу та розмірі, яке належало спадкодавцю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 263-265, 354 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, яка належала останньому на праві спільної сумісної власності, з кадастровим номером :04:001:0060, загальною площею 0,1000га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

В решті позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду безпосередньо або через Городоцький районний суд Хмельницької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_4

Відповідач: ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5

Суддя Л.Е.Пономаренко