Справа № 347/173/23
Провадження № 2/347/194/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Кіцули Ю. С.,

за участю: секретаря с/з Рибчук Х. Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач звернувся в суд із наведеним позовом до ОСОБА_2 , мотивуючи тим, що 16 вересня 2006 року він зареєстрував шлюб з відповідачем у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району, про, що зроблено актовий запис №24. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей : дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ствердив, що спільне життя з відповідачем не склалося. З часом у сторін розійшлися характери. Сторони втратили почуття любові, взаєморозуміння, та шлюбні відносини фактично припинені вже близько півтора роки. Спільного господарства сторони не ведуть, та проживають окремо. Шлюб носить формальний характер і надії на його збереження немає.

У зв`язку з цим позивач просив розірвати шлюб укладений в виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району, про, що зроблено актовий запис №24. Неповнолітніх дітей залишити на проживання з відповідачем (матір`ю дітей). Судові витрати залишити за позивачем.

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, у якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав (а.с. 20).

Відповідач в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю (а.с.22-23).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06.02.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено справу до судового розгляду на 02.03.2023 року.

В судове засідання сторони не з`явились, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі.

У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приймаючи до уваги, що відповідачем подано заяву про визнання позову і таке визнання, на думку суду, не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб судом встановлено наступне.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 16 вересня 2006 року (а.с. 3), сторони зареєстрували шлюб 16 вересня 2006 року у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району, про, що зроблено актовий запис №24.

Відповідно до копії паспорта позивача, а саме графи «сімейний стан» встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_5 (а.с. 4- зворот)

Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.01.2008 року та серії НОМЕР_3 виданого 11.04.2012 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 8-9).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром позивача припинити шлюбні відносини з відповідачем.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

За приписами ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя».

Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, однак на даний час не підтримують стосунків. Позивач ОСОБА_1 наполягає на розірванні шлюбу, про, що однозначно і категорично ствердив у тексті позовної заяви. Відповідач позов визнала повністю. Беручи до уваги взаємостосунки, що склалися між подружжям, небажання позивача надалі підтримувати сімейні взаємовідносини, а також те, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

В порядку ч. 2 ст. 115 СК України після набрання даним рішенням законної сили воно підлягає направленню до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Щодо вимоги позивача про залишення на проживання неповнолітніх дітей з відповідачем, то суд доходить наступного висновку.

В позовній заяві, позивач ОСОБА_1 просив залишити їхніх неповнолітніх дітей на проживання з відповідачем ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України визначено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В даній справі звертаючись з позовом, ОСОБА_1 одночасно з вимогою про розірвання шлюбу просив суд фактично констатувати, з ким залишаються проживати неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 після розірвання шлюбу.

При цьому на підтвердження факту, що діти зареєстровані та проживають і перебувають на утриманні відповідача, в матеріалах справи немає даних.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач позов визнала, а відтак між сторонами досягнуто згоди щодо того, з ким проживатимуть діти.

Суд зауважує, що за відсутності спору між батьками щодо місця проживання дітей та не заявлення вимоги щодо вирішення такого, суд позбавлений можливості дотриматися положень ст. 161 СК України. В даному ж випадку, виходячи з заяви ОСОБА_1 про визнання позову, в частині розірвання шлюбу, та залишення на проживання спільних неповнолітніх дітей, між сторонами відсутній спір, а отже батьки (сторони) дійшли згоди, щодо того з ким проживатимуть неповнолітні діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вище викладене, суд доходить переконання, про відмову в задоволенні вимог про залишення на проживання неповнолітніх дітей з відповідачем, з підстав відсутності спору між сторонами в цій частині.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи, що позивач в позовній заяві просив не стягувати з відповідача судові витрати в розмірі сплаченого судового збору, суд вважає за необхідне залишити судові витрати за позивачем.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 104, 110, 112, Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 89, 247, 263-265, 268, 273, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ) до ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) - задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , зареєстрований 16 вересня 2006 року у виконавчому комітеті Кутської селищної ради Косівського району, про, що зроблено актовий запис №24 - розірвати.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Копію рішення після набрання ним законної сили направити до органу РАЦС за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 02 березня 2023 року.

Суддя Ю. С. Кіцула