Справа 752/1114/20
провадження № 2-п/752/13/23
УХВАЛА

20.01.2023 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лебедєва Володимира Володимировича про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заяву про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року у цивільній справі № 752/1114/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебувала справа № 752/1114/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У листопаді 2022 року представник відповідача, не погоджуючись із заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києві від 14.05.2020 року у цивільній справі № 752/1114/20, яким позов було задоволено, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та із заявою про його скасування, відповідно до яких сторона відповідача просила суд поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення, та скасувати заочне рішення у цивільній справі. В обґрунтування заяви зазначено, що відповідач не був обізнаний про пред`явлення позивачем до нього позовних вимог про відшкодування шкоди, відповідач не отримував документів із суду та не був обізнаний про розгляд справи в суді. Про ухвалене у справі рішення відповідач дізнався від приватного виконавця із телефонної розмови, та будь-яких документів про відкриття виконавчого провадження відповідач не отримував. В жовтні 2022 року представника відповідача ознайомився із матеріалами справи, та стороною відповідача були вжиті заходи щодо його оскарження. Крім того, сторона відповідача вказує, що пред`явлений до стягнення розмір матеріальної шкоди є спірним та належними доказами не доведений. Відповідач був позбавлений можливості надати відзив на позов, а також спростувати обґрунтування позовних вимог, а відтак наявні підстави для скасування заочного рішення суду, в зв`язку з чим сторона відповідача вимушена звернутись до суду із даними заявами.

Суд, вислухавши поясненнґ представників сторін, дослідивши матеріали справи, заяви, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в січні 2020 року представник позивача ТОВ «Торговий дім «СКФ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в сумі 1009026,97 грн., а також судовий збір в сумі 15135,40 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.01.2020 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Копія ухвали разом із копією позову із додатками була направлена відповідачу за зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, у справі наявна телефонограма від 04.03.2020 року про повідомлення відповідача про розгляд справи в суді, а відтак відповідачу було достеменно відомо про перебування в провадженні суду зазначеного спору, однак, будь-яких процесуальних дій в рамках розгляду даного спору відповідачем вчинено не було.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, було задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди суму в розмірі 1009026 (один мільйон дев`ять тисяч двадцять шість) грн. 97 коп., а також судовий збір в сумі 15135 (п`ятнадцять тисяч сто тридцять п`ять) грн. 40 коп.

Копію зазначеного заочного рішення було направлено сторонам у справі для відома, зокрема, відповідачу за відомою суду адресою, та в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вкладення зазначеного рішення в поштову скриньку відповідача 27.04.2020 року.

В липні 2020 року на адресу позивача було направлено один виконавчий лист на виконання зазначеного рішення суду.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що в провадженні приватного виконавця Сколибога В.С. перебуває виконавче провадження № 63052584, яке було відкрито 16.09.2020 року, - з примусового виконання виконавчого листа, виданого Голосіївським районним судом м. Києва на виконання заочного рішення суду у даній справі.

В рамках зазначеного виконавчого провадження боржнику (відповідачу) ОСОБА_1 у вересні 2020 року направлялись приватним виконавцем документи, які були отримані 22.09.2020 року, про що свідчить копія поштового повідомлення

Однак, лише у жовтні 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лебедєв В.В., звернувшись до суду із заявою про ознайомлення із матеріалами справи, - 19.10.2022 року із матеріалами справи ознайомився.

Сторона відповідача зазначає, що відповідач не був обізнаний про пред`явлення до нього позовних вимог, про перебування справи в провадженні суду, а також сторона відповідача ознайомилась із матеріалами справи лише в жовтні 2022 року, а відтак строк для подачі заяви пропущено з поважних причин.

Натомість, варто вказати на те, що із досліджених матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 був достеменно обізнаним про перебування справи в провадженні суду із березня 2020 року, останнього, було особисто повідомлено про розгляд справи судом.

Крім того, доводи сторони відповідача про те, що відповідач не був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та не отримував від приватного виконавця постанов, винесених в межах виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення у даній справі, судом до уваги не приймаються, оскільки, ці твердження повністю спростовуються наявними у справі доказами.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимоги заяви в частині поновлення строку на оскарження заочного рішення суду у даній справі, суд приймає до уваги те, що порядок оскарження заочного рішення, встановлений статтями 284-287 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений у разі пропуску із інших поважних причин.

Під процесуальним строком розуміють строк, в межах якого вчиняються певні процесуальні дії.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення ( ст. 127 ЦПК України)

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі.

Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням, а тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

В постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі №755/8494/16-ц вказано про те, що відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Ткаченко Ю.В.1 проти України" (974_256) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03).

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач був достеменно обізнаний про перебування із березня 2020 року справи в суді, та із цього часу, на переконання суду, мав всі можливості для того щоб звернутись, в т.ч. і до фахівців для отримання правової допомоги та захисту своїх прав.

Однак, лише у жовтні 2022 року відповідачем було укладено договір про надання правової допомоги із АО «Даніель Санті», та заяву про перегляд заочного рішення представником відповідача - адвокатом Лебедєвим В.В. було подано лише в листопаді 2022 року.

Доводи сторони відповідача про те, що представник відповідача ознайомився із матеріалами справи лише в жовтні 2022 року, а тому наявні підстави для поновлення стороні відповідача строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду у даній справи, не є такими, з якими закон пов`язує можливість поновлення пропущеного строку, оскільки, відповідач ОСОБА_1 був обізнаним про розгляд справи судом ще в березні 2020 року та мав всі можливості для вчасної реалізації процесуальних прав в рамках розгляду даної справи.

Слід окремо зазначити про те, що стороною відповідача не наведено в заяві про поновлення строку достатніх поважних причин, в зв`язку з чим більше двох років відповідач, обізнаність якого, про наявність в суді справи, - підтверджена матеріалами справи, - не здійснював жодних дій щодо, зокрема, ознайомлення із заочним рішенням суду та подачі заяви про його перегляд.

Суд вважає, що наведені представником відповідача посилання про поважність пропуску строку є недостатніми для поновлення строку для подачі заяви про скасування заочного рішення, в контексті Правової позиції ВСУ від 16.11.2016 року у справі № 6-2469цс16, оскільки, відповідач був обізнаний про наявність спору, та, маючи обсяг прав, встановлених ЦПК України, мав можливість вчасно вжити заходів щодо захисту своїх прав.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що відповідач був обізнаний про існування спору в суді, однак, вчасно без поважних причин не вжив заходів щодо оскарження заочного рішення суду у встановлені законом строки, та стороною відповідача не наведено суду переконливих доказів поважності пропуску такого строку, а тому суд вважає, що наявні підстави для відмови у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 14.05.2020 року.

За відсутності підстав для поновлення зазначеного строку, суд вважає за необхідне залишити без розгляду заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лебедєва В.В. про перегляд заочного рішення Голосіївськог районного суду міста Києва від 14.05.2020 року, яке було ухвалене в межах розгляду даної цивільної справи.

Враховуючи та керуючись статями 126, 127, 131, 284-287 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Лебедєву Володимиру Володимировичу в поновленні строку для подачі заяви про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року у справі № 752/1114/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Лебедєва Володимира Володимировича про перегляд заочного рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.05.2020 року у цивільній справі № 752/1114/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «СКФ» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н.П. Чередніченко