ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» лютого 2023 року

м. Харків

справа № 639/970/21

провадження № 22ц/818/407/23

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів Мальованого Ю.М., Яцини В.Б.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут»,

відповідачка ОСОБА_1 ,

третя особа Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2022 року в складі судді Рубіжного С.О.

в с т а н о в и в:

У лютому 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Позовна заява мотивована тим, що за даними оператора ГРМ за адресою: АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 відкрито на ім`я ОСОБА_1 , тому вона є споживачкою послуг з постачання природного газу, які надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут».

Зазначив, що згідно розрахунку заборгованості, відповідачка нерегулярними платами підтвердила факт споживання послуги з газопостачання, приєднання до умов типового договору, а також переривання строку позовної давності. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу.

Вказав, що внаслідок систематичного нехтування боржницею своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року становила 14 190,02 грн. Також, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, товариством нараховано 3% річних в розмірі 960,66 грн, інфляційні втрати - 1667,24 грн та пеня - 80,36 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» заборгованість за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року в розмірі 14 190,02 грн, 3% річних - 960,66 грн, інфляційні втрати - 1667,24 грн та пеню - 80,36 грн, а також судові витрати -270,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2022 року в задоволенні позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги товариства в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що відповідачка жодного разу не зверталася до постачальника з приводу будь-яких нарахувань за своїм особовим рахунком. Зазначив, що товариством використано нарахування по особовому рахунку побутового споживача відповідно до персоніфікованих даних про фактичний обсяг спожитого природного газу, наданих Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз». Вказав, що помешкання відповідачки знаходиться у будинку готельного типу (ідентично комунальній квартирі). При цьому три житлових приміщення (квартир - кімнат) опалюються одним опалювальним приладом, а проживаючі в них побутові споживачі спільно користуються загальним приміщенням кухні. Враховуючи таку схему газопостачання, до 01 жовтня 2016 року за цією адресою був оформлений один особовий рахунок (виходячи з кількості газоспоживаючого обладнання) на споживачку ОСОБА_1 . Як наслідок, у період з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року проводилось нарахування як індивідуальний лічильник з використанням його щомісячних показників обсягу споживання газу на опалювальну площу 67,61 кв м. В подальшому власник однієї з трьох кімнат квартир оформила пільгу на споживання природного газу, внаслідок чого за одним газовим лічильником відкрито три особових рахунки на кожну квартиру. Посилався на те, що з 01 жовтня 2016 року нарахування обсягу газу відповідачки здійснювалось за лічильником газу, який визначений як колективний на опалювальну площу безпосередньо домоволодіння ОСОБА_1 20,9 кв м, в якому зареєстровано 6 осіб, газове обладнання: опалювальний прилад, плита газова. Зазначив, що за період з 01 жовтня 2016 року по 16 липня 2019 року відповідно до різниці показів колективного лічильника загальний обсяг спожитого природного газу квартирами АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , 35 склав 6958 куб. м, при цьому частка ОСОБА_1 склала 2139,54 куб. м.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» необхідно задовольнити частково, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач не довів належними доказами наявність заборгованості у відповідачки перед ним.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є споживачкою послуг з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , де на її ім`я відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

За вказаної адресою зареєстровано наступних осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с.65).

Як вбачається з умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року за № 2500, цей типовий договір є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником (пункт 1.1). Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 4.3). При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунку постачальника про сплату послуг за цим договором має бути здійснена споживачем в термін, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання споживачем цього рахунку (пункт 4.6.) (а.с.7-8).

Із наданої позивачем довідки про заборгованість за природний газ за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року вбачається, що у ОСОБА_1 обліковується заборгованість з оплати послуг з газопостачання у розмірі 14 190,02 грн. Також, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ, товариством нараховано 3% річних в розмірі 960,66 грн, інфляційні втрати - 1667,24 грн та пеня - 80,36 грн (а.с.4,28).

З пояснень Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» вбачається, що домоволодіння, яким користується ОСОБА_1 знаходиться у будинку готельного типу та особовий рахунок ОСОБА_1 об`єднаний з двома іншими особовими рахунками: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 . ОСОБА_1 разом із двома іншими споживачами користується плитою газовою та газовим котлом для опалення. В помешканні встановлено газовий лічильних METRIX-U G-4 № 02250621. Розрахунок вартості наданих послуг проводиться по лічильнику газу шляхом ділення загального обсягу спожитого газу за поточний місяць на три особові рахунки, та беручи до уваги кількість прописаних по кожному особовому рахунку (а.с.44).

Як вбачається з актів №№ 61/11, 62/11, 63/11 про припинення газопостачання від 26 листопада 2019 року, складених Публічним акціонерним товариством «Харківміськгаз», абонентів ОСОБА_1 , Обідник, особовий рахунок № НОМЕР_4 , та ОСОБА_7 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , відключено від газопостачання (а.с.45-46).

Матеріали справи містять інформацію про проведення нарахувань за спожитий природний газ в липні 2019 року за адресою: АДРЕСА_4 споживач ОСОБА_1 : за період з 22 грудня 2018 року по 31 грудня 2018 року спожито 40,79646225 куб. м, сума 348,7656921 грн; з 01 січня 2019 року по 31січня 2019 року спожито 97,63096618 куб. м, сума 834,6393194 грн; з 01 лютого 2019 року по 28 лютого 2019 року спожито - 97,63096618 куб. м., сума 834,6393194 грн; з 01 березня 2019 року по 31 березня 2019 року спожито 96,67379985 куб. м., сума 826,456581 грн; з 01 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року спожито 67,01067711 куб. м, сума 572,8689178 грн; з 01 травня 2019 року по 31 травня 2019 року спожито 37,34755439 куб. м, сума 294,2707179 грн; з 01 червня 2019 року по 30 червня 2019 року спожито 36,97777662 куб. м, сума 271,5218973 грн; з 01 липня 2019 року по 15 липня 2019 року спожито 15,85862145 куб. м, сума 103,8030825 грн (а.с.93).

З повідомлення Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» № 611-Лв-7505-0921 від 22 вересня 2021 року вбачається, що по особовому рахунку згідно з вимогами розділу ІХ глави 4 пункту 1 Кодексу Оператора ГРМ об`єм споживання природного газу розраховано відповідно до кількості мешканців квартири та займаної ними площі: кількість осіб 6 осіб; опалювальна площа 20,90 кв м (а.с.97).

Також, до вказаного повідомлення надано відомість нарахованих обсягів спожитого газу, з якого вбачається, що за адресою: АДРЕСА_4 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , нарахування здійснювалось з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року як індивідуальний лічильник з щомісячними показниками обсягу споживання газу на опалювальну площу 67,61 кв м, а з 01 жовтня 2016 року нарахування обсягу газу відповідачки здійснювались по лічильнику газу, який визначений як колективний на опалювальну площу 20,9 кв м, кількість осіб - 6, газові обладнання: опалювальний прилад, плита газова, лічильник газу з показниками обсягу споживання газу вже розподіленого.

Зі змісту цих відомостей вбачається, що 01 жовтня 2016 року показання лічильника газу - 30659,0 куб. м; 10 листопада 2016 року 30767,7 куб. м, тобто за місяць за лічильником газу використано всього 108,7 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 34,4 куб. м, донараховано за попередній місяць 74,31 куб. м та нараховано до сплати 108,71 куб. м;

10 грудня 2016 року 31139,7 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 372 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 43,59 куб. м, донараховано за попередній місяць 90,08 куб. м та нараховано до сплати 133,67 куб. м;

20 січня 2017 року 31652,2 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 512,5 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 102,06 куб. м, донараховано за попередній місяць 107,16 куб. м та нараховано до сплати 209,22 куб. м;

16 лютого 2017 року 32286,1 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 633,9 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 98,12 куб. м, донараховано за попередній місяць 60,93 куб. м та нараховано до сплати 159,06 куб. м;

11 березня 2017 року 32727,44 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 441,34 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 36,44 куб. м, донараховано за попередній місяць 44,01 куб. м та нараховано до сплати 80,45 куб. м;

з березня 2017 року по жовтень 2017 року донараховано за попередній місяць відповідно 22,99 куб. м, 16 куб. м, 14,59 куб. м, 14,59 куб. м, 14,59 куб. м, 14,03 куб. м, 13,26 куб. м, 24,80 куб. м;

06 листопада 2017 року 33053,98 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 9,15 куб. м, донараховано за попередній місяць 134,83 куб. м та нараховано до сплати 209,22 куб. м;

30 листопада 2017 року 33053,98 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 339,05 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 50,03 куб. м;

19 грудня 2017 року 33548,65 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 155,62 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 38,65 куб. м;

31 січня 2018 року 33924,92 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 237,69 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 124,92 куб. м;

з лютого по квітень 2018 року донараховано за попередній місяць відповідно 116,34 куб. м, 116,34 куб. м, 66,37 куб. м;

19 травня 2018 року 34543,62 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 27,56 куб. м, донараховано за попередній місяць 299,05 куб. м та нараховано до сплати 326,62 куб. м;

з травня по серпень 2018 року донараховано за попередній місяць відповідно 1,43 куб. м, 3,69 куб. м, 3,69 куб. м, 3,69 куб. м;

15 вересня 2018 року 35297,35 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 1,85 куб. м, донараховано за попередній місяць 12,50 куб. м та нараховано до сплати 14,35 куб. м;

24 жовтня 2018 року 35332,35 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 35,34 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 5,61 куб. м, донараховано за попередній місяць 2,15 куб. м та нараховано до сплати 7,75 куб. м;

17 листопада 2018 року 35428,09 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 95,4 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 61,69 куб. м, донараховано за попередній місяць 18,80 куб. м та нараховано до сплати 59,84 куб. м;

21 грудня 2018 року 35763,38 куб. м, за місяць за лічильником газу використано всього 335,29 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 93,54 куб. м, донараховано за попередній місяць 59,64 куб. м та нараховано до сплати 153,39 куб. м;

з грудня 2018 року по червень 2019 року донараховано за попередній місяць відповідно 40,79 куб. м, 97,63 куб. м, 97,63 куб. м, 96,67 куб. м, 67,01 куб. м, 37,35 куб. м, 36,98 куб. м;

16 липня 2019 року 37617,50 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 15,85 куб. м, донараховано за попередній місяць 474,08 куб. м та нараховано до сплати 489,93 куб. м;

з липня 2019 року по жовтень 2019 року донараховано за попередній місяць відповідно 5,79 куб. м, 12,09 куб. м, 12,21 куб. м, 22,22 куб. м;

26 листопада 2019 року 365,00 куб. м, з яких за розрахунковий місяць нараховано ОСОБА_1 62,86 куб. м, донараховано за попередній місяць 52,31 куб. м та нараховано до сплати 115,17 куб. м.

Виходячи з наведеного вбачається, що ОСОБА_1 нараховувалася заборгованість за спожитий природній газ за показаннями лічильника газу, однак з показниками обсягу споживання газу вже розподіленого між усіма особовими рахунками.

ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, в якому заявила клопотання про застосування строку позовної давності.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

За змістом статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у редакції на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Частиною 2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, 30 вересня 2015 року № 2496, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 визначено, що постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 14-280цс18.

Наведене свідчить, що відповідачка зобов`язана була своєчасно і в повному обсязі оплачувати спожитий природний газ.

З довідки про нарахування та оплати за природний газ за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2020 року нараховувалася щомісячно плата за спожитий природний газ, але оплата здійснювалася не в повному обсязі.

Як вбачається з положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 610, 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Під час розгляду справи про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією (позивачем) житлово-комунальних послуг особам, які є їх споживачами (відповідачу), та правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» за період з січня 2016 року по листопад 2019 року включно надавались ОСОБА_1 послуги з постачання природного газу, які повинні бути оплаченими.

З довідки про заборгованість за природний газ по особовому рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що за період з січня 2016 року по грудень 2020 року включно товариством нараховувалася щомісячно плата за надані послуги, але відповідачкою оплата послуг здійснювалася не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 14 190,02 грн.

При цьому, фактичне нарахування за надані послуги здійснювалось з січня 2016 року по листопад 2019 року включно, тобто до моменту припинення газопостачання.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» нараховано 3% річних в розмірі 960,66 грн, інфляційні втрати - 1667,24 грн та пеня - 80,36 грн, на що підприємством також надано відповідні розрахунки.

Будь-яких доказів на спростування розміру заборгованості за період з січня 2016 року по листопад 2019 року включно відповідачкою до суду не надано. Також відсутні докази укладення між сторонами про реструктуризацію заборгованості відповідачки за надані послуги з постачання природного газу.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про ненадання чи неналежне надання товариством послуг відповідачці, матеріали справи не містять.

Посилання ОСОБА_1 на те, що її квартира у будинку готельного типу, в якому встановлений один лічильник газу та відкрито три особових рахунки, однак позивачем нараховувалась загальна сума кожному за спожитий газ, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки з довідок про нарахування та оплати за природний газ та відомостей нарахованих обсягів спожитого газу вбачається, що нарахування за спожитий природний газ здійснювалось з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року як індивідуальний лічильник з щомісячними показниками обсягу споживання газу на опалювальну площу 67,61 кв м, а з 01 жовтня 2016 року нарахування обсягу газу відповідачки здійснювались по лічильнику газу, який визначений як колективний на опалювальну площу 20,9 кв м, кількість осіб - 6, тобто з показниками обсягу споживання газу вже розподіленого між трьома особовими рахунками.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки заборгованості за надані послуги з постачання природного газу, що відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Однак, заперечуючи проти позову, відповідачка просила застосувати строк позовної давності.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Аналіз зазначених норм цивільного права визначає, що за щомісячними платежами перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Установивши, що ОСОБА_1 належним чином не виконувала своїх обов`язків щодо оплати наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за період з січня 2016 року по листопад 2019 року включно у неї утворилась заборгованість, а також того, що з даними позовними вимогами товариство звернулося до суду лише 16 лютого 2021 року, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач не довів наявність поважних причин, з яких пропущено строк звернення до суду з позовом за період з січня 2016 року по 16 лютого 2018 року включно, а відтак вимога позивача про стягнення заборгованості за цей період заявлена поза межами строку позовної давності, в зв`язку із чим сума заборгованості за цей період не підлягає стягненню, оскільки відповідачкою заявлено вимогу про застосування строку позовної давності у три роки.

Вимога про стягнення пені також заявлена поза межами строку позовної давності, передбаченої частиною 2 статті 258 ЦК України, оскільки як вбачається з матеріалів справи пеню нараховано за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року в розмірі 80,36 грн, а з даним позовом товариство звернулося 16 лютого 2021 року, тобто поза межами річного строку.

Враховуючи строк позовної давності, сума заборгованості з відповідачки повинна нараховуватися за період з 16 лютого 2018 року по 26 листопада 2019 року (дата припинення газопостачання), яка становить 9208,85 грн.

За статтею 625 ЦК України, зміст якої зводиться до відповідальності боржника за порушення грошового зобов`язання, розмір трьох процентів річних від простроченої суми за період з 16 лютого 2018 року по лютий 2021 року становив 829,56 грн. Розмір інфляційних втрат за період з 16 лютого 2018 року по лютий 2021 року 1824,30 грн, хоча позивачем заявлено суму в розмірі 1667,24 грн, яка і підлягає стягненню.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції, неповно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, не надавши належну оцінку доказам у справі, неправильно застосувавши норми матеріального права, дійшов помилкового висновку щодо відмови в задоволенні позову позивачу.

За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволено на 69,27%, тому судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1572,43 грн, а за подачу апеляційної скарги - 2358,64 грн, а всього - 3931,07 грн підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут».

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Харківміськгаз» про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» за період з 16 лютого 2018 року по 26 листопада 2019 року 9208,85 грн - заборгованості за послуги з газопостачання, за період з 16 лютого 2018 року по лютий 2021 року 829,56 грн 3% річних, 1667,24 грн інфляційні втрати, а всього - 11 705, 65 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз Збут» 3931,07 грн судового збору за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді Ю.М. Мальований

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 лютого 2023 року.