Провадження № 2/756/702/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Колядінцевій П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позову зазначає, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 та крім неї в квартирі зареєстрований малолітній ОСОБА_2 , матір`ю та законним представником якого є ОСОБА_3 , які у цій квартирі не проживають понад рік без поважної причини, не користується нею, не сплачували комунальні платежі, в утриманні житла участі не брали, особистих речей в квартирі не мають та квартирою не цікавляться.

Оскільки ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі, але залишилися в ній зареєстрованим, ОСОБА_1 просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У відзиві на позовну заяву законний представник відповідача - ОСОБА_3 заперечує проти позову та викладених в ньому обставин, просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідач є малолітньою особою, у спірній квартирі був зареєстрований на законних підставах батьком та не проживає за місцем реєстрації з поважних причин, оскільки самостійно не може визначити місце свого проживання.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судовому засіданні позов підтримали, просили задовольни, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини.

ОСОБА_3 , як законний представник відповідача та її представник ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на викладені у відзиві обставини, а також те, що батько малолітньої дитини наполіг на реєстрації сина у квартирі за своїм місцем проживання, при цьому ОСОБА_1 як власник квартири цьому не заперечувала.

Представник служби у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився, від начальника служби надійшла заява про розгляд справи без участі представника служби, позовні вимоги не підтримує.

Заслухавши пояснення учасників процесу, покази свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом установлено, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру серії НОМЕР_1 від 06.01.1998 року (а.с. 9).

Як вбачається з поданих ОСОБА_1 копій квитанцій, вона сплачує комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням квартири АДРЕСА_1 (а.с. 25-29).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 18.07.2020 року, актовий запис № 580 від 10.03.2011 року, ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 84).

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 28.02.2020 року у справі № 756/14482/18 ОСОБА_7 позбавлений батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 14-18).

Постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2020 року рішення Оболонського районного суду районного суду міста Києва від 28.02.2020 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у позові. Крім того, попереджено ОСОБА_7 щодо необхідності змінити ставлення до виховання дитини (а.с. 112-120).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 11152 від 03.07.2020 року (а.с. 13).

Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , станом на 24.11.2021 рік зареєстровані ОСОБА_1 з 02.11.1982 року та ОСОБА_6 з 25.03.2011 року (а.с. 10).

У довідці житлово-будівельного кооперативу «Печерський-11» № 11 від 11.11.2021 року, виданій ОСОБА_2 зазначено, що її онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 з 02.03.2011 року не проживав (а.с. 11).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_9 , яка є близькою подругою ОСОБА_1 , підтвердила факт відсутності за місцем реєстрації понад один рік ОСОБА_2 у спірній квартирі.

Обставини щодо не проживання ОСОБА_2 за його зареєстрованим місцем проживання законним представником ОСОБА_3 не заперечується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

За положеннями ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відсутність члена сім`ї понад рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Відповідно до статті 6 Сімейного кодексу України (далі - СК України) правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Жодна дитина не може бути об`єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте і сімейне життя, недоторканність житла, таємницю кореспонденції або незаконного посягання на її честь і гідність. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання (стаття 16 Конвенції ООН про права дитини).

Не можна вважати не поважною причину не проживання дитини у спірному житлі її проживання в іншому місці, з одним із батьків, оскільки малолітня дитина в силу свого віку не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання.

Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку. Не впливає на поважність причин непроживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

Наведені правові висновки узгоджуються з висновками суду касаційної інстанції, викладеними у постановах Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 711/4431/17, від 10.04.2019 року у справі № 466/7546/16-ц, від 27.06.2019 року у справі № 337/1760/17, від 27.11.2019 року у справі № 368/750/16-ц (провадження № 61-31705св18), від 25.08.2020 року у справі № 206/3425/18 (провадження № 61-9122св19).

Позбавлення малолітньої дитини права користування жилим приміщенням може відбуватися лише при наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування.

Враховючи, що під час розгляду справи судом установлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 є малолітньою дитиною, його реєстрація у спірній квартирі відбулась за місцем реєстрації батька, власником квартири не заперечувалась та не оспорювалась, поважність не проживання сина з батьком підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 18.06.2020 року, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 133, 141, 209, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя