№ 207/1206/16-ц
№ 2-п/207/9/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Кам`янське .

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді Скиби С.А. , при секретареві Куцевол Л.В. , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське справу № 207/1206/16-ц за позовом Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Спецавтобаза» до ОСОБА_1 про стягнення суми ,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2016 року Дніпропетровське обласне комунальне підприємство «Спецавтобаза» звернулося до суду з позовною заявою , у якій просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь інфляційні втрати у сумі 29734 гривні 61 копійку , 3 % річних в сумі 5300 гривень 54 копійки , оскільки згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2009 року з відповідача ОСОБА_1 на користь підприємства стягнуто відшкодування матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25083 гривні 60 копійок . Рішення суду відповідачем не виконано , боржник прострочив виконання грошового зобов`язання , у зв`язку з чим сума інфляційних втрат склала 29734 гривні 61 копійка, 3 % річних - 5300 гривень 54 копійки .

Представник позивача у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі , заявлений позов підтримав повністю .

Представник відповідача у судове засідання не явився , письмово просив розглядати справу без його участі та без участі відповідача . Просив застосувати позовну давність до спірних правовідносин .

Суд , вивчивши матеріали справи , вважає , що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав .

У судовому засіданні встановлено , що згідно рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2009 року з відповідача ОСОБА_1 на користь Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Спецавтобаза» стягнуто відшкодування матеріальної шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди 25083 гривні 60 копійок . Рішення суду відповідачем не виконано .

Відповідно до ч. ч. 1 , 2 ст. 509 ЦК України 2003 року зобов`язанням є правовідношення , в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно , виконати роботу , надати послугу , сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку . Зобов`язання виникають з підстав , встановлених статтею 11 ЦК України .

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України 2003 року однією з підстав виникнення зобов`язання встановлює завдання майнової та моральної шкоди іншій особі .

Таке зобов`язання зводиться до сплати грошей , відтак , є грошовим зобов`язанням .

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України 2003 року в разі порушення грошового зобов`язання боржник , який прострочив його виконання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми , якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом .

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання , оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу , який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами , належними до сплати кредиторові .

Згідно ст. 256 ЦК України 2003 року позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу .

Згідно ст. 267 ЦК України 2003 року особа , яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності , не має права вимагати повернення виконаного , навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності . Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності . Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі , зробленою до винесення ним рішення . Сплив позовної давності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові .

Представником відповідача ОСОБА_2 подано заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин до винесення рішення суду .

Згідно ст. 257 ЦК України 2003 року загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки .

Згідно ст. 258 ЦК України 2003 року позовна давність в один рік застосовується , зокрема , до вимог про стягнення неустойки ( штрафу , пені ) .

Згідно ст. 261 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу , яка його порушила .

Таким чином , початок перебігу позовної пов`язується не стільки зі строком дії ( припинення дії ) договору , як з певними моментами ( фактами ) , які свідчать про порушення прав особи . Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов , тобто можливості реалізувати своє право у примусовому порядку через суд .

Згідно ст. 264 ЦК України 2003 року перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії , що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку . Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників , а також якщо предметом позову є лише частина вимоги , право на яку має позивач . Після переривання перебіг позовної давності починається заново .

Судом не встановлено , переривання перебігу позовної давності за даними правовідносинами , оскільки відповідачем не вчинено особою дій , що свідчить про визнання ним свого боргу .

Згідно позовної заяви , інфляція нараховується за період з травня 2009 року по квітень 2016 року , 3 % нараховується за період з 6 квітня 2009 року по 20 квітня 2016 року . З матеріалів справи вбачається , що позивач заявляє позовні вимоги щодо 3 % з 6 квітня 2009 року ( дата винесення постанови Апеляційного суду Дніпропетровської області від 6 квітня 2009 року ) , а також позовні вимоги щодо індексу інфляції з травня 2009 року . Таким чином , загальний строк позовної давності стягнення 3 % річних сплинув 6 квітня 2012 року , загальний строк позовної давності на позовну вимогу про стягнення індексу інфляції сплинув у травні 2012 року . Позивачем подано позовну заяву до суду 28 квітня 2016 року , тобто з пропуском строку позовної давності , яка визначена ст. 257 , 258 ЦК України 2003 року , є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Спецавтобаза» .

При розподілі судових витрат суд враховує , що у задоволенні позову відмовлено , тому судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача .

Керуючись ст. 256 - 258 , 261 , 267 , 509 , 625 ЦК України 2003 року , ст. 10 , 19 , 81 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В

У задоволенні позовних вимог Дніпропетровського обласного комунального підприємства «Спецавтобаза» , місцезнаходження : м. Дніпро , вулиця Мостова , 3 А , ідентифікаційний код юридичної особи : 04011621 , до ОСОБА_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , номер облікової картки платника податків : НОМЕР_1 , про стягнення заборгованості , відмовити .

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

Суддя С.А. Скиба