Справа № 674/503/22
Провадження № 2/686/26/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Палінчака О.М.,

за участю секретаря Дзюби В.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Хмельницької міської ради, служба у справах дітей Новодунаєвецької селищної ради Хмельницької області про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

09 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дунаєвецького районного суду Хмельницької області із позовом до ОСОБА_4 , зазначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: службу у справах дітей Хмельницької міської ради, службу у справах дітей Новодунаєвецької селищної ради Хмельницької області, про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування якого вказує, що з вересня 2013 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу, від спільного проживання з якою мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В червні 2019 року в черговий раз він припинив спільне проживання з ОСОБА_4 , після чого дочка ОСОБА_6 залишилась проживати з матір`ю, а син ОСОБА_5 з 2017 року проживає з позивачем за місцем його проживання в АДРЕСА_1 та знаходиться на його повному утриманні. Позивач зазначає, що перебуває із сином у тісному психоемоційному зв`язку, займається повністю його вихованням, любить його, знає його потреби, піклується про його розвиток та має змогу забезпечити його усім необхідним, тоді як з матір`ю у сина відсутній будь-який емоційний сімейний зв`язок, а тому просить визначити місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за його батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 16.06.2022 року на підставі ч. 1 ст. 27 та п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справу було передано на розгляд за підсудністю до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвалою судді від 27 липня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 08 лютого 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові, просив визначити місцем проживання сина ОСОБА_5 разом з ним.

Представник відповідача адвокат Наталюк Н.М. у судовому засіданні вказав, що ОСОБА_5 має бажання проживати з батьком, який займається з ним, з поведінки дитини видно, що хлопчик добре розвинутий, має емоційний зв`язок саме з батьком, а не з мамою, яка з червня 2020 року, тобто з того часу як триває конфлікт між сторонами, не змогла налагодити відносини з сином. В матеріалах справи відсутні будь-які докази про прихильність матері до сина, зі слів позивачки не прозвучало як вона любить сина та хоче його повернути, а з висновку психолога вбачається, що дитину категорично не можна залишати насильно з матір`ю.

Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив проти задоволення позову та пояснив, що батьки однаково люблять сина, однак батько викрав дитину та налаштував її проти матері, в зв`язку з чим ОСОБА_5 не знає материнської любові та не має змоги спілкуватись з сестрою. Зазначив, що у відповідача відсутній постійний дохід, лише отримує виплати за догляд особи з інвалідністю, в той час як позивачка має постійний заробіток.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служби у справах дітей Хмельницької міської ради у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Служби у справах дітей Новодунаєвецької селищної ради Хмельницької області в судове засідання не з`явився, направила до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши письмові докази у їх сукупності, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, приходить до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з вересня 2013 року проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 03.09.2019 та серії НОМЕР_2 від 03.09.2019 відповідно.

З наданої позивачем інформації з 2017 року сторони припинили спільне проживання, після чого син ОСОБА_5 з 2017 року проживає з позивачем за місцем його проживання в АДРЕСА_1 . У позовній заяві позивач наголошує, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із батьком, який має постійний дохід та за місцем проживання якого створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із матір`ю, з якою у дитини відсутній постійний емоційний зв`язок та до якої дитина не відчуває такої сильної прихильності як до батька, не відповідатиме інтересам дитини. Крім того, примусове передання дитини на постійне проживання разом із матір`ю призведе до необхідності зміни соціального оточення дитини

На підтвердження своїх позовних вимог позивач долучив до матеріалів справи ряд письмових доказів.

Так, висновком психолога за №92/01-06 від 30 серпня 2017 року зазначено, що з 2017 року, після припинення шлюбних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 їх спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уже близько року проживає з ОСОБА_1 . Дитина вказує, що йому подобається проживати разом із батьком, а матері він не бачив уже давно.

З акту обстеження умов проживання від 03.10.2018 року, затвердженого Начальником ССД Яворською Н. вбачається, що на підставі заяви ОСОБА_1 з метою соціального захисту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведено обстеження умов його проживання в АДРЕСА_1 де вказано, що у дитини є окрема кімната для сну та відпочинку, забезпечений сезонним одягом та взуттям, дитячими іграшками. В будинку проживає ОСОБА_1 , 1977 року народження (батько хлопчика) та його родина, створено усі належні умови повноцінного розвитку проживання та виховання.

З акту обстеження, складеного депутатом Новодунаєвецької селищної ради Бахтина І.В., за участю сусідів вбачається, що ОСОБА_5 проживає на протязі двох років (2018-2021 року) з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , та знаходиться на повному його утриманні.

З акту обстеження умов проживання від 04.05.2020 року, затвердженого начальником ССД Яворською Н. вбачається, що на підстави заяви ОСОБА_1 з метою умов проживання малолітнього ОСОБА_5 , який проживає в АДРЕСА_1 , без реєстрації було встановлено, що дитина проживає за вищевказаною адресою з батьком ОСОБА_1 , бабусею та дідусем, дитина забезпечена усім необхідним, для виховання та його розвитку створені усі належні умови.

З акту обстеження, складеного депутатом Новодунаєвецької селищної ради Ляскорунським Я.І., за участю сусідів вбачається, що ОСОБА_5 проживає на протязі двох років (2018-2020 року) з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . та знаходиться на повному його утриманні.

У висновку психолога за №19/01-06 від 18 лютого 2021 року зазначено, що з 2017 року, після припинення шлюбних стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 їх спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по теперішній час проживає разом із батьком. Дитина вказує, що проживає разом із батьком та вважає його домівку своїм житлом. Проживати разом із матір`ю відмовляється. У даному висновку, також, вказано, що проживання ОСОБА_5 з батьком позитивно впливає на його становлення та розвиток. Визначення місця проживання дитини з матір`ю є неможливим, оскільки дитина близько чотирьох років з нею не спілкується і не мала з нею тісного емоційного зв`язку.

У висновку психолога за №106/01-06 від 22 грудня 2021 року зазначено, що ОСОБА_5 проходить діагностичні обстеження та отримує психологічні консультації в центрі соціально-психологічної допомоги з серпня 2017 року і працівники закладу мають можливість спостерігати за розвитком взаємовідносин у родині протягом тривалого часу. Проживати з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 категорично відмовлявся, але погоджувався з нею спілкуватися, оскільки хотів спілкуватися зі своєю сестричкою ОСОБА_6 . Окрім того, дитина сподівалася, що її батьки знайдуть у собі сили порозумітися. Зі спостережень за дитиною починаючи з 2017 року, у хлопчика, існує та завжди існував тісний емоційний зв`язок з батьком. У свою чергу, ОСОБА_1 з належною відповідальністю ставиться до виховання та всебічного розвитку сина. Дитині з ним комфортно та безпечно. У зв`язку з вищевикладеним, психолог дійшов висновку, що проживання ОСОБА_5 з ОСОБА_1 позитивно впливає на його становлення і розвиток та необхідне визначити місце проживання хлопчика з батьком, оскільки він фактично з ним проживає та перебуває на його утриманні протягом чотирьох років, а також це є бажанням дитини. Визначення місця проживання ОСОБА_5 з матір`ю може призвести до протестних реакцій з боку дитини, наслідки яких складно передбачити.

Згідно листа Хмельницького дошкільного навчального закладу №28 «Пролісок» від 27.04.2021 №01-31/57, наданого на адвокатський запит представника позивача адвоката Наталюка Н.М., ОСОБА_5 відвідував вказаний дошкільний навчальний заклад з 18.10.2019 по 31.05.2020; приводив та забирав малолітнього ОСОБА_5 тато ОСОБА_1 ; участь у вихованні дитини у період навчання ОСОБА_4 не приймала; сплату батьківських розрахунків здійснював тато.

Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області винесено рішення від 15.03.2022 року по справі № 686/1254/21 яким визнано таким, що не підлягає виконанню судовий наказ №686/34154/19 і звільнено позивача ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 . В свою чергу, даним рішенням ухвалено стягнути із ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 . Дане рішення підтверджує перебування ОСОБА_5 на утриманні позивача ОСОБА_1 .

Крім того, рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 08.11.2022 року у справі № 686/16237/20 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - служба у справах дітей Хмельницької міської ради та служба у справах дітей Новодунаєвецької селищної ради про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 в задоволенні позовних вимог позивачці відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.02.2023 року вказане рішення залишено без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Згідно положень ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частина 1 ст. 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно з ч.ч. 2, 8, 9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до положень ч.1 ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч.1 ст.3 Конвенції).

У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

В усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків (постанова Верховного Суду від 25.03.2019 у справі №165/2240/16-ц).

Аналіз наведених норм права, практики Європейського суду з прав людини дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі №377/128/18 зазначено, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду від 21.05.2020 у справі №587/2234/17.

З матеріалів справи вбачається, що між батьками існує стійкий конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації - щодо визначення місця проживання дитини.

Положеннями ст.19 СК України встановлено, що при розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе, не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Рішенням виконавчого комітету Новодунаєвецької селищної ради від 06.10.2022 року затверджено висновок органу опіки і піклування про визначення місця проживання дитини ОСОБА_5 разом із батьком ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Також, відповідно до правових позицій Верховного Суду, викладених, зокрема у постановах:

від 22.12.2021 у справі № 204/8432/19 стосовно того, що якщо мати не надала суду переконливих доказів на підтвердження того, що проживання дитини з батьком суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з матір`ю матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із батьком у звичному для неї середовищі, то це є підставою для визначення місця проживання дитини з батьком;

від 23.12.2019 у справі № 552/4608/18 - зміна місця проживання дитини, яка спричинить порушення стійких, усталених зв`язків дитини з оточенням і звичним середовищем, не відповідає найкращим інтересам дитини.

від 17.04.2019 у справі № 608/190/18 - сам по собі малолітній вік дитини не свідчить про наявність підстав для визначення місця проживання останньої саме з матір`ю, якщо дитина уже тривалий час проживає з батьком, який сумлінно ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків.

Враховуючи викладене та те, що ОСОБА_4 не надала доказів, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 з нею (в даному випадку - зміна місця проживання) не буде суперечити інтересам дитини, а також, не вказала обставини, які б давали підстави вважати, що визначення місця проживання дитини буде мати більш позитивний вплив на сина, суд вважає за доцільне врахувати найкращі інтереси самої дитини, яка в даному випадку не бажає в більшій мірі спілкуватись та жити з матір`ю, та приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ч. 2, 8, 9 ст. 7, ст. 19, ч. 1 ст. 161 СК України, чч. 1, 4 ст. 29 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 7, 10, 13, 76-81, 264-265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із батьком - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_3 , проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 17 лютого 2023 року.

Суддя: О.М. Палінчак