ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/13188/21

Провадження № 22-ц/4820/1701/23

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І,

секретар судового засідання Цугель А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/13188/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду (суддя Салоїд Н.М.).

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

17.07.2023 ОСОБА_1 подав до суду заяву про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі № 686/13188/21.

В обґрунтування заяви зазначав, що рішення суду у справі №686/13188/21 не виконано і згідно зі ст. 129-1 Конституції України контроль за виконанням рішення здійснює суд, що є його обов`язком. Вказував, що відсутність можливості домогтися виконання рішення винесеного на його користь становить втручання у право на мирне володіння майном в розумінні статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Зазначав, що звернення до суду про здійснення контролю за виконанням судового рішення не може бути ототожнено із зловживанням правом.

Контроль за виконання рішення суду є імперативним обов`язком суду відповідно до Конституції України, а тому просив суд здійснити контроль за виконанням рішення суду у справі №686/13188/21.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення у справі №686/13188/21.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати. При цьому, посилається на незаконність оскаржуваної ухвали. Зазначає, що суд першої інстанції відмовив йому у доступі до правосуддя і порушив його право на справедливий суд. Зазначає, що суд відповідно до ст. 263 ЦПК України повинен врахувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду, а саме у постановах Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18 та у постанові від 08.06.2022 у справі №2-591/11.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.

В силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з Держави України на його користь 500 грн компенсації моральної шкоди і 10 грн майнової шкоди.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року апеляційна скарга Офісу Генерального прокурора задоволена. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Офісу Генерального прокурора, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Хмельницькій області, про відшкодування шкоди відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена частково. Постанова Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2022 року скасована, рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24 вересня 2021 року залишено в силі.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду у справі №686/13188/21, суд першої інстанції виходив з того, що нормами цивільного процесуального законодавства врегульовано питання судового контролю у спосіб звернення до суду із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до норм ЦПК України. І будь якого іншого порядку судового контрою ЦПК України не містить. Подання заяв про встановлення контролю за виконанням рішення суду в справі №686/13188/21 не передбачено положеннями ст.447 ЦПК України та Розділом VII ЦПК України, а тому така заява не підлягає розгляду у вказаному заявником порядку.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судових рішень у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судових рішень здійснює суд.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Розділом VІІ ЦПК України встановлений судовий контроль за виконанням судових рішень, який включає статті 447-453.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 447 ЦПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Таким чином, суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали дійшов обґрунтованого висновку, що оскільки подання заяв про встановлення контролю за виконанням рішення, ухваленого в порядку цивільного судочинства, чинним законодавством не передбачено, тому у відкриття провадження у справі за вказаною заявою слід відмовити.

Така відмова у відкритті провадження за вказаною заявою не порушує право заявника на доступ до суду. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення від 21 жовтня 2010 року у справі «DIYA v. UKRAINE, №19164/04, пункт 47»).

Безпідставним є також посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 20.01.2021 у справі №619/562/18 за скаргою про скасування постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу; визнання бездіяльності державного виконавця неправомірною та зобов`язання усунути порушення (поновити порушене право заявника); зобов`язання державного виконавця невідкладно здійснити заходи примусового виконання рішення суду та на постанову Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №2-591/11 за поданням державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними до правовідносин у даній справі.

Інші доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 вересня 2023 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай