Провадження №: 2/755/7097/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" січня 2023 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Державна Казначейської служби України про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 грудня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Державна Казначейської служби України про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди, залишено без руху з підстав, що позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, не сплачено судовий збір за подання відповідного позову до суду.

Позивачу встановлено строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали, шляхом сплати судового збору та подання до суду відповідних документів.

03 січня 2022 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про звільнення його від сплати судового збору, з підстав, передбачених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір». Крім того, зазначив про наявність інших (додаткових) підстав для звільнення його від сплати судового збору, передбачених пунктом 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та пунктами першим, третім частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», мотивуючи тим, що він має скрутне матеріальне становище, оскільки він не отримав заробітку плату від ПАТ «Банк Форум» за період з 2013 по 2018 рік, що була стягнута за рішенням суду.

Проаналізувавши зміст позовних вимог та аргументи наведене у клопотанні позивача суд приходить до таких висновків:

Відповідно до пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не заявляє вимог щодо визнання незаконності дій чи рішень відповідача, не надає доказів, які б свідчили про те, що таких факт встановлено, а тому підстави для застосування до позивача даної норми закону відсутні.

Щодо посилань на положення пункту 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» та пункти перший, третій частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Згідно з пунктами першим, третім частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Проте, вказаною нормою Закону передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочення сплати судового збору, а відповідна заява сторони розглядається виходячи із визначених нею обставин, що унеможливлюють сплату судового збору на момент звернення до суду, та підтвердження цих обставин належними та достатніми доказами. Позивач, який заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що відповідно до статті 8 Закону № 3674-VІ єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 129 Конституції України, як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, тому самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням скаржника, та відсутність у нього коштів для сплати судового збору не можуть вважатися безумовною підставою для звільнення від такої сплати або її відстрочення.

За змістом частин першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

З наведених норм закону вбачається, що позивачем відповідне клопотання про звільнення його від справи судового збору, з посиланням на відповідні докази, у встановленому законом порядку не заявлялося, а враховуючи, що звільнення позивача від сплати судового збору є правом , а не обов`язком суду, і в даному випадку суд не вбачає підстав для такого звільнення, про що зазначено в ухвалі про залишення позову без руху, суд приходить до обґрунтованого висновку, що позивач недоліки позову не усунув, ухвалу суду від 20 грудня 2022 року не виконав.

У позовній заяві та у заяві від 03 січня 22022 року позивач посилається на різні норми закону, що передбачають пільги щодо сплати судового збору, та яккі жодним чином не відповідають змісту заявлених позовних вимог та не можуть бути беззаперечною підставою для звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За встановленими у статтях 12, 13 ЦПК України принципами змагальності та диспозитивності, - особа на власний розсуд користується своїми процесуальними правами та обов`язками відповідно до зазначених положень, а також положень, визначених статтями 43, 49 ЦПК України, але зобов`язана здійснювати їх добросовісно (частина перша статті 44 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», а також в рішенні у справі «Каракуця проти України» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Крім того, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ), Державна Казначейської служби України про стягнення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди, - вважати такою, що не подана, та повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: