ПОСТАНОВА

Іменем України

16 лютого 2023 року м. Кропивницький

справа № 387/608/22

провадження № 22-ц/4809/316/23

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Мурашка С. І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О. Л.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Українсська залізниця»,

розглянув в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи, цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця», на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2022 року у складі судді Майстера І.П. і

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українсська залізниця» регіональна філія «Одеська залізниця» (далі ПАТ «Українсська залізниця» РФ «Одеська залізниця» правонаступником якого є Акціонернео товариство «Українська залізниця») та просив стягнути з ПАТ «Українська залізниця» РФ «Одеська залізниця» на його користь моральну шкоду в розмірі 3400 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 8000 грн та судові витрати.

Позовна заява мотивована тим, що 20.11.2020 наказом начальника депо господарства "Локомотивне ДЕПО Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця "ПАТ "Українська залізниця" за №ТЧВК-06/73д ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

25.11.2020 наказом начальника депо господарства "Локомотивне ДЕПО Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господасртва регіональної філії "Одеська залізниця"ПАТ "Українська залізниця" за №ТЧВК-06/75д ОСОБА_1 було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2021 визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/75д від 25.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/73д від 20.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.11.2021 рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області залишено без змін.

Дані обставини змусили позивача звертатись за правовою допомогою, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" регіональна філія "Одеська залізниця" про стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" регіональна філія "Одеська залізниця" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 3400 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" регіональна філія "Одеська залізниця" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 296 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач був змушений докладати суттєвих зусиль на подолання наслідків для скасування незаконних наказів в судовому порядку, а тому суд першої інстанції вважав, що достатнім та співмірним зі змісту порушених трудових прав розміром для компенсації такої шкоди буде сума 3400 грн.

Стосовно вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу суд дійшов до висновку, що витрати на правничу допомогу не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні. Крім того, їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України.

В апеляційній скарзі АТ «Українсська залізниця» просить скасувати рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2022 року та ухвалити нове, яким відовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інтенції в оскаржуваному рішенні не надано жодної оцінки аргументам відовідача, які зазначені у відзиві на позовну заяву та не зазначено з яких підстав не застосувано норми права на які посилався відповідач.

Відповідач вказує, що позивачем не надано доказів на підтвердження моральних страждань та в чому конкретно вони виражались, а також в чому виражалась втрата нормальних життєвих зв`язків та які необхідні зусилля необхідні йому для організації свого життя.

Рішення суду в частині відмовлених вимог про стягнення витрат на правничу допомогу не оскаржувалось, тому суд ввідповідно до ст. 367 ЦПК України в цій частині його не переглядає.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями встановленими цією главою.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову становить 11 400 грн, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму (станом на 01.01.2022 становить 248 100 грн), апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення у встановлених статтею 367 ЦПК України межах, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2021 у справі № 387/1108/20 встановлено, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/75д від 25.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/73д від 20.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від:

1) характеру правопорушення;

2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації;

3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування;

4) інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 237-1 КЗпП України визначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди провадиться у разі, якщо порушення законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають додаткових зусиль з організації свого життя.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Моральна шкода відшкодовується потерпілому (позивачеві) одноразовим платежем. Якщо договором або законом не передбачене багаторазове відшкодування моральної шкоди у спірних правовідносинах, то позови про таке відшкодування не підлягають задоволенню.(Постанова Великої Палати Верховного Суду у від 25 березня 2020 року (справа №641/8857/17).

Відповідно до правової позиції викладеної у Постанові Верховного Суду від 13 серпня 2020 року у справі № 127/16375/19, провадження 61-7321св20, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Принцип змагальності під час розгляду справи судом визначає можливості й обов`язки сторін щодо доказування.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першоїстатті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 29.06.2021, у справі № 387/1108/20, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/75д від 25.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Визнано протиправним та скасовано наказ начальника депо господарства "Локомотивне депо Помічна" виробничого підрозділу служби локомотивного господарства регіональної філії "Одеська залізниця" ПАТ Українська залізниця" №ТЧВК - 06/73д від 20.11.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності ( а.с.7-12).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 11.11.2021 рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області залишено без змін ( а.с.13-24).

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61/1132св22).

Суд приходить до висновку, що безпідставне притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності порушило законні права позивача, що призвело до моральних страждань.

Позивач змушений був звертатись за правової допомою, вживати заходи длявідновлення свого порушеного права, неправомірні дії відповідача призвели до його душевних страждань,занепокоєнні, моральному напруженні, витрат додаткового часу для захисту своїх інтересів, що призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків позивача через неможливість продовження активного громадського життя.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції, на підставі всебічно з`ясованих обставин справи, з дотриманням норм процесуального права та правильним застосуванням норм матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в оскаржуваній частитні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки та не взяв до уваги аргументи зазначені у відзиві на позовну заяву, а позивачем не надано доказів на підтвердження моральних страждань та причин в чому вони виражались, спростовується змістом оскаржуваного судового рішення, в якому судом першої інстанції надано обгрунтовану оцінку вказаним доводам.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, а рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 листопада 2022 року, в оскаржуваній частині, без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя С. І. Мурашко

Судді

С. М. Єгорова

О. Л. Карпенко