Ухвала

Іменем України

15 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 707/973/22

провадження № 61-1965ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Давигорою Світланою Анатоліївною , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2023 року у складі колегії суддів: Нерушак Л. В., Вініченка Б. Б., Новікова О. М., у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - АТ«ОТП Банк») звернулося з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2022 року позовні вимоги АТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 солідарно на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № ML-F00/173/2007 від 24 липня 2007 року, а саме: інфляційні втрати в сумі 594 315,71 грн, проценти річні в сумі 197 943,22 грн, а всього 792 258,93 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2022 року. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме: сплатити судовий збір у сумі 17 825,82 грн у строк не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали. Роз`яснено особі, яка подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог статті 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що до апеляційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору. При відмові у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд зробив висновок про відсутність підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за наданих доказів та встановлених судом обставин. Суд зазначив, що умовою для звільнення від сплати судового збору є тяжкий майновий стан особи, що звертається до суду, який вона повинна довести поданими належними письмовими доказами та звернув увагу на те, що звільнення від сплати судового збору чи зменшення його розміру є правом суду, а не його обов`язком. Обставини, на які посилалась ОСОБА_1 , не є достатньою підставою для звільнення її від сплати судового збору, оскільки надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків не є достатнім доказом про неможливість сплати судового збору за подання апеляційної скарги, оскільки із зазначеної довідки вбачається лише відсутність інформації про доходи за період з 1 кварталу 2022 року по 2 квартал 2022 року. При визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті за подання апеляційної скарги, апеляційний суд виходив з того, що згідно пункту 6 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 грудня 2022 року клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори С. А. про продовження процесуальних строків задоволено. Продовжено строк для усунення недоліків апеляційної скарги ОСОБА_1 , визначивши додатковий строк 10 днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що 19 грудня 2022 року на адресу Черкаського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори С. А. надійшло клопотання про продовження процесуальних строків для усунення недоліків апеляційної скарги. Клопотання було мотивовано тим, що у визначений судом термін ОСОБА_1 немає можливості знайти відповідні кошти аби їх сплатити і потребує продовження процесуального строку на зібрання та внесення відповідних коштів в рахунок сплати судового збору.

Оскарженою ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні повторного клопотання поданого адвокатом Давигорою С. А. про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 жовтня 2022 року постановлено вважати неподаною та повернуто.

Ухвала суду апеляційної інстанції мотивована тим, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений судом строк не виконано вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху. Тому на підставі статей 185, 356, 357 ЦПК України апеляційну скаргу слід вважати неподаною та повернути.

При відмові у задоволенні повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору апеляційний суд зазначив, що 02 січня 2023 року від представника ОСОБА_1 - адвоката Давигори С. А. надійшло повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому ОСОБА_1 просить повторно розглянути клопотання про звільнення від сплати судового збору з доказами скрутного матеріального становища, яке позбавляє ОСОБА_1 сплатити відповідні кошти.

Апеляційний суд зазначив, що єдиною підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування майнового стану сторони. Дослідивши додані до клопотання документи про те, що: ОСОБА_1 не має на праві власності ніякого нерухомого майна, в реєстрі речових прав наявний запит про обтяження внесене 14 липня 2017 року про арешт нерухомого майна; за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані; за існуючими банківськими рахунками у АТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 немає дебетових коштів, якими можна було користуватися без нарахування додаткових платежів та накладення штрафних санкцій, - апеляційний суд зробив висновок про те, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 не є достатньою підставою для звільнення скаржника від сплати судового збору. Колегія суддів апеляційного суду акцентувала увагу, що ОСОБА_1 не надано доказів стосовно інших банків щодо відсутності грошових коштів на банківських рахунках. Самі відомості про відсутність грошових коштів лише у АТ КБ «ПриватБанк» не можуть бути визнані судом достатнім доказом скрутного матеріального становища особи, яка подає апеляційну скаргу, тому відсутні підстави для звільнення скаржника ОСОБА_1 від сплати судового збору. Також, колегія суддів апеляційного суду звернула увагу, щодо зловживання процесуальними правами особою, яка подала апеляційну скаргу, оскільки судом апеляційної інстанції було надано додатковий строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі Черкаського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року, а не для повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки вказане клопотання вирішено судом. Тому апеляційний суд повторно зробив висновок про відсутність підстав, передбачених статтею 136 ЦПК України та статтею 8 Закону України «Про судовий збір» для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за наданих доказів та встановлених судом обставин.

11 лютого 2023 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником Давигорою С. А. , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2022 року, у якій, посилаючись порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і передати справу до цього суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд порушив право ОСОБА_1 на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судом апеляційної інстанції не ураховано норми процесуального закону, якими ОСОБА_1 доводила свою фінансову неспроможність сплатити судовий збір і які давали право суду звільнити відповідача від указаної сплати. На підтвердження указаних обставин суду були надані письмові докази, які у відповідності до підстав звільнення від сплати судового збору не ураховані. За наявності указаних доказів ОСОБА_1 не мала фінансової можливості сплатити судовий збір і указані докази стверджують про наявність визначених законом підстав для звільнення її від сплати судового збору. При вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги судом апеляційної інстанції допущено надмірний формалізм, який полягав у тому, що проаналізувавши подані докази, суд прийняв помилкове рішення, адже фактично на підтвердження скрутного майнового стану ОСОБА_1 не надала доказів про існуючі рахунки в інших банківських установах. Однак у ОСОБА_1 відкритий рахунок лише у одному банку. Інші докази в сукупності з відомостями про доходи не проаналізовані належним чином. Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Указані обставини свідчать про необхідність надати особі, яка подала апеляційну скаргу, захистити своє право у суді. Окрім цього, апеляційний суд навіть не розглянув можливість розстрочення судового збору. Якщо позивач, будучи банківською установою, мав фінансову спроможність сплатити судовий збір, то повернення апеляційної скарги відповідача, яка реалізувала своє право на апеляційне оскарження, порушує принцип рівності осіб у доступі до правосуддя.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що:

«з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Разом із тим, Верховний Суд зауважує, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору».

Встановивши, що надані ОСОБА_1 документи не є достатніми доказами на підтвердження її майнового стану, який унеможливлював сплату судового збору, апеляційний суд обґрунтовано відмовив задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на судове рішення. Таким чином, оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Аргументи касаційної скарги про те, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не мала фінансової можливості сплатити судовий збір і указані докази підтверджують наявність визначених законом підстав для звільнення її від сплати судового збору необґрунтовані, оскільки при відмові у задоволенні повторного клопотання про звільнення від сплати судового збору з цього питання, в оскарженій ухвалі апеляційний суд навів відповідні мотиви.

Аргументи касаційної скарги про те, що апеляційний суд не розглянув можливість розстрочення судового збору необґрунтовані з таких підстав.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року справа № 758/9023/17-ц (провадження № 61-26816св18) зазначено, що:

«ОСОБА_1 не довів належними та допустимими доказами обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору за подання відповідної апеляційної скарги у встановлених законом розмірах і в строки. У зв`язку із зазначеним апеляційний суд був позбавлений можливості задовольнити заяву ОСОБА_1 саме про звільнення його від сплати судового збору.

При цьому, за наслідками неодноразового роз`яснення позивачу судами попередніх інстанцій про відсутність підстав для задоволення його заяви про звільнення від сплати судового збору, ОСОБА_1 не скористався правом подати клопотання про відстрочення, розстрочення або зменшення суми сплати судового збору, що є виключено його правом, як заінтересованої сторони. Враховуючи імперативний характер відповідних норм цивільного судочинства, суд позбавлений права самостійно вирішити питання щодо стягнення судового збору у інший спосіб, ніж той, який ініціював учасник справи і який передбачений положеннями ЦПК України.

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не скористалась усіма передбаченими ЦПК України правами вирішити питання щодо стягнення судового збору у передбачений законом спосіб, що свідчить про відсутність порушення її права на доступ до правосуддя, яке передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Давигорою Світланою Анатоліївною , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 січня 2022 року у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков