У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судових засідань Боті О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» Панасюк Х.М. звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з вищевказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором.

Ухвалою суду від 25.11.2022 відкрито провадження, постановлено справу проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися: від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, просить задовольнити позовні вимоги, проти ухвалення заочного рішення не заперечує; від представника відповідачки адвоката Ракущинця А.А. надійшло клопотання про відмову у відкритті провадження, або про припинення провадження у справі, так як вимоги за даним предметом спору підлягають розгляду в порядку господарського судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

З матеріалів справи вбачається, що предметом заявленого позову є вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №011/98262/555926 від 25.04.2019.

Позивач звернувся із позовом у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного кредитного договору, зокрема не повернення отриманих кредитних коштів та не сплату процентів за користування кредитом.

З договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №011/98262/555926 від 25.04.2019 вбачається, що первісний кредитор АТ «Райффайзен Банк Аваль», тобто юридична особа, уклав означений договір з ОСОБА_1 як фізичною особою-підприємцем.

Пунктом 1.4 означеного договору визначено, що кредит надається виключно з метою фінансування господарської (підприємницької) діяльності клієнта (прим. Відповідачки)

Додатком №1 до Договору стверджується, що тарифом продукту є «кредитна картка для підприємця».

Згідно зі статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Статтею 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Аналіз змісту та підстав поданого позову свідчить про те, що спір між сторонами виник щодо виконання зобов`язань внаслідок укладення господарського договору, яким визначені обов`язки відповідача як орендаря.

Відповідно до статті 3 ГК України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 ГК України,громадянин визнається суб`єктом господарювання в разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 ЦК України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи, що кредитний договір був укладений первісним кредитором як юридичною особою з відповідачкою як фізичною особою-підприємцем, приймаючи до уваги те, що кредитні кошти були надані відповідачки для фінансування її господарської (підприємницької) діяльності, грошові кошти (прим. кредит та відсотки за його користування) не були повернуті відповідачкою як ФОП, суд вважає, що даний спір належить розглядати в суді господарської юрисдикції.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд повідомляє позивачеві, що ця справа має бути розглянута за правилами господарського судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 1 ст. 256 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що провадження по справі підлягає закриттю, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, з роз`ясненням позивачу права на звернення до належного адміністративного суду з дотриманням вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 142, 189, 206,247, 255, 260, 261, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості закрити.

Роз`яснити позивачу, що зазначена справа підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання протягом п`ятнадцяти днів апеляційної скарги і набере законної сили в разі неподання такої у встановлений строк.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов