Провадження № 2/161/528/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

01 травня 2023 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.

за участю секретаря судового засідання Борсук К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Луцьку цивільну справу №161/16784/22 за позовом ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , до ОСОБА_6 про виселення із житлового приміщення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суд з позовом до ОСОБА_6 про виселення із житла. Позов обґрунтовує тим, що вона, відповідач та треті особи є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Право власності на вказане нерухоме майно підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Вказує, що відповідач зареєстрований та проживає в даній квартирі з 2012 року та є колишнім чоловіком її доньки ОСОБА_2 . Зазначає, що відповідач чинить домашнє насильство, провокує конфлікти. Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.10.2022 визнано винним у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України, потерпілими у даній справі були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . З огляду на наведене, просить визнати ОСОБА_6 таким, що втратив право користування вказаним житлом.

Ухвалою суду від 20 грудня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено розгляд справи у підготовчому засіданні.

Ухвалою суду від 25 січня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Позивачка в судове засідання не з`явилася, водночас, представник позивача у заяві від 01.05.2023 позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити; не заперечувала щодо винесення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Треті особи просили здійснювати розгляд справи без їх участі, висловили думку щодо задоволення позову.

Розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.247 ЦПК України.

За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_9 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , що свідоцтвом про право власності на житло від 09.02.1996 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 16-17).

З копії будинкової книги А №55817 встановлено, що в квартирі за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач ОСОБА_6 (а.с. 18-21).

Крім того, в квартирі зареєстровані неповнолітні діти ОСОБА_10 , 2011 р.н., та ОСОБА_11 , 2017 р.н.

Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідача на підставі ст. 116 ЖК Української РСР, позивач посилається на те, що відповідач перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняє сварки, провокує конфлікти, висловлюється нецензурною лайкою, чинить домашнє насильство.

Позивач вказує, що неодноразово зверталася вона та інші члени сім`ї з поліцію щодо вчинення домашнього насильством відповідачем (а.с. 22-23).

Так, вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2022 року у справі №161/13137/22 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 24-25).

Відповідач порушує правила співжиття, що робить неможливим для позивача та третіх осіб проживання з ним в одному будинку.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права.

Відповідно до положень ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно з ч. 3 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до вимог ст. 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Частинами першою та другою статті 116 ЖК Української РСР визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною.

Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

При вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення).

З матеріалів справи вбачається, що з відповідачем постійно провадяться профілактичні бесіди, які не дають позитивних результатів (а.с. 22-23).

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 жовтня 2022 року у справі №161/13137/22 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, нанесення умисних легких тілесних ушкоджень, потерпілими були ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 (а.с. 24-25).

Варто зауважити, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 1 грудня 2022 року у справі №161/13008/22 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 було розірвано. Рішення суду набрало законної сили 03.01.2023.

Наведені обставини дають підстави вбачати в діях відповідача систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для позивача та третіх осіб, неповнолітніх дітей проживання з ним в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними.

За таких обставин, суд вважає можливим виселити відповідача із займаного ним житлового приміщення на підставі ст. 116 ЖК України., а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., сплачений позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст. 116 ЖК Української РСР, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з житлового приміщення - квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі, а саме - судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 .

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_6 , місце реєстрації: місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Л.М. Присяжнюк