УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2023 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника акціонерного товариства «КИЇВМЕТРОБУД» про прийняття зустрічної позовної заяви до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КИЇВМЕТРОБУД» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання неправильними формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

25 вересня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «КИЇВМЕТРОБУД» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання неправильними формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії, у якому з урахуванням заяви про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог від 14.11.2022 року просила:

-Визнати протиправним та скасувати наказ Генерального директора АТ «Київметробуд» Колесника С.В. від 17.08.2022 №6 ВП про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу Управління реконструкції та будівництва АТ «Київметробуд»;

-Стягнути з АТ «Київметробуд» заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати заробітної плати та середнього заробітку у розмірі 615 591, 65 грн.;

-Стягнути з АТ «Київметробуд» компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 182 118, 50 грн.

В обґрунтування позову вказала, що з 16.10.2001 року прийнята на роботу в РЕУ ВАТ «Київметробуд», а з 26.02.2020 по 17.08.2022 року працювала на посаді начальника управління реконструкції та будівництва АТ «Київметробуд».

Зазначила, що з початку війни весь час перебувала на робочому місці та виконувала свої посадові обов`язки, однак заробітна плата відповідачем не виплачувалася. 11.08.2022 року доведено до відома позивачки наказ відповідача від 16.06.2022 за №3ВП щодо відсторонення усіх працівників управління (у т.ч. ОСОБА_1 ) від здійснення повноважень на посаді без збереження заробітної плати та призначено т.в.о. начальника ОСОБА_2 , а також наказ №5ВП від 08.08.2022 щодо проведення інвентаризації.

Позивач вказує, що з 01.08.2022 року перебувала на лікарняному, тому лікарняний лист на підтвердження цього надати відповідачу не могла. Також, начальник фінвідділу та т.в.о. начальника управління відмовилися приймати у неї заяву на звільнення за власним бажанням.

18.08.2022 року позивачка за допомогою месенджера Telegram та WhatsApp направила гендиректору ОСОБА_3 , першому заступнику гендиректора ОСОБА_4 , начальнику відділу кадрів Карягіній Л.Г. заяву про звільнення за власним бажанням від 05.08.2022, довідку лікаря від 10.08.2022 про перебування на лікарняному.

25.08.2022 засобами поштового зв`язку позивачка отримала повідомлення №22/08 від 22.08.2022 від АТ «Київметробуд» з копією наказу про звільнення з якого дізналася що під час перебування на лікарняному її було звільнено з роботи у зв`язку з одноразовим грубим порушенням ч. 1 ст. 41 КЗпП України за невиконання наказу від 16.06.2022 №3ВП «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді» без збереження заробітної плати, з яким ОСОБА_1 було ознайомлено 11.08.2022.

Зазначені відповідачем у наказі такі підстави звільнення як витяг з ЄРДР, акт відсутності та акт відмови не відповідають чинному законодавству України та свідчать про його незаконність.

Крім того, у наказі від 16.06.2022 №3ВП «Про відсторонення від здійснення повноважень на посаді» не зазначено жодних дій, які позивач повинна була б вчинити або утриматися від їх вчинення з метою його виконання, тому відсутні підстави для її звільнення саме за ч. 1 ст. 141 КЗпП України. Також відповідач не вимагав від ОСОБА_1 пояснень щодо невиконання наказу про відсторонення, та не вказував в чому саме позивачка грубо порушила трудову дисципліну.

Позивач вказала, що не має на меті поновлюватися на роботі, а оскільки відповідач отримав її заяву про звільнення за власним бажанням після скасування оскаржуваного наказу відповідач зобов`язаний видати наказ про звільнення ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України.

Також, позивачка вказує, що з лютого 2022 року не отримує заробітну плату, а тому згідно здійснених у позові розрахунків в порядку ст. 117 КЗпП України відповідач має виплатити їй заборгованість по заробітній платі з урахуванням компенсації втрати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки станом на 18.11.2022 р. у розмірі 615 591, 65 грн.

За період роботи в АТ «Київметробуд» на різних посадах з 2006 по 2022 рік кількість невикористаних днів щорічної відпустки позивача складає 103 дні, тому згідно здійснених у позові розрахунків в порядку ст.. 83 КЗпП України відповідач має виплатити ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки у розмірі 182 118, 50 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 26.09.2022 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 06.10.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «КИЇВМЕТРОБУД» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, визнання неправильними формулювання причин звільнення, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та зобов`язання вчинити дії.

14.11.2022 року позивач подала заяву про зміну підстав позову та збільшення позовних вимог.

10.02.2023 року під представника відповідача АТ «Київметробуд» - адвоката Кир*ян Д.І. надійшла заява про поновлення процесуального строку та зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, у якій просить:

- стягнути з ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 2 284 764, 10 грн. та понесені судові витрати.

Вказав, що при прийнятті на посаду начальника управління реконструкції та будівництва АТ «Київметробуд» ОСОБА_1 була ознайомлена під особистий підпис з Посадовою інструкцією начальника УРБ, затвердженою Гендиректором ПАТ «Київметробуд» 22.12.2019 року.

Однак, у період воєнного стану ОСОБА_1 покладені на неї обов`язки не виконувала, зокрема не подавала звіти до бухгалтерії АТ «Київметробуд», не здійснювала належний контроль за мешканцями гуртожитку, в частині їх обліку, не подавала пропозиції щодо необхідності мінімізувати господарчі, фінансові, трудові тощо витрати діяльності трудових обов`язків, що спричинило настання матеріальних збитків на суму 2 284 764, 10 грн.

Крім того, представник АТ «Київметробуд» клопотав про поновлення процесуального строку для подання зустрічного позову, у зв`язку з постійними відключеннями світла без графіку, відсутність інтернету, зв`язку, тривоги та небезпеку для життя, складнощі комунікації з керівництвом через дистанційну роботу.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, дослідивши подану заяву про поновлення процесуального строку та зустрічну позовну заяву АТ «Київметробуд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків, вивчивши її зміст, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно із ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи, що як на причину поважності пропуску строку на подання зустрічного позову представник АТ «Київметробуд» посилається на об`єктивні обставини, які виникли у зв`язку з наслідками військової агресії рф, суд вважає за можливе визнати причини пропуску такого строку поважними та поновити АТ «Київметробуд» строк на подання зустрічного позову до суду.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч. ч. 1-2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Зустрічний позов не є похідною вимогою від первинного позову, а є вимогою, яка повістю (або частково) виключить задоволення первинного позову.

Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Правова природа зустрічного позову в тому, що він робить неможливим розгляд первісного позову без зустрічного, оскільки направлений на зарахування вимог або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю чи частково задоволення первісного позову, або коли виникають з одних правовідносин.

При вирішенні питання про прийняття зустрічного позову суд вирішує наступні питання: чи виникають позовні вимоги з одних правовідносин, чи можуть вимоги за позовами зараховуватися, чи виключить задоволення зустрічного позову повністю або частково задоволення первісного позову.

Тлумачення ч. 2 ст. 193 та ч. 1 ст. 194 ЦПК України дає підстави вважати, що зустрічний позов - це самостійна матеріально-правова вимога відповідача до позивача, пред`явлена ним у порядку і в строки, встановлені законом, до позивача для її спільного розгляду з первісним позовом в одному і тому ж провадженні за наявності для цього відповідних умов та підстав.

З матеріалів справи за первісним та зустрічним позовом встановлюється, що позовні вимоги за зустрічним позовом виходять за межі позовних вимог за первісним позовом, позаяк мають відмінний предмет доказування та виникають із різних правових підстав, а тому первісний позов та зустрічний позов не є взаємопов`язаними в розумінні ст. 193 ЦПК України, їх спільний розгляд не є доцільним.

Відмова у прийнятті зустрічного позову не є порушенням права АТ «Київметробуд» на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки не перешкоджає йому звернутися до суду з вказаним позовом в загальному порядку.

На підставі викладено, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства згідно якого учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, враховуючи, що вимоги за зустрічною позовною заявою та вимоги за первісним позовом мають різний предмет доказування, суд доходить висновку про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви АТ «Київметробуд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 4, 193, 223, 260, 353 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У прийнятті зустрічного позову АТ «Київметробуд» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов`язків - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги у разі оскарження рішення суду.

Суддя С.І. Кушнір