Справа № 559/2404/22
Провадження № 2/559/54/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2023 року м. Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Панчука М.В.,

за участі секретаря судового засідання Свириди М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Вишковської В.І.,

представника відповідача адвоката Шубака О.І. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дубно цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, передбаченим ч. 2 ст. 286 КК України. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.12.2020 близько 18:00 на а/д Київ-Чоп поблизу с.Кам`яниця, Дубенського району ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Київ в сторону м. Львів по лівій крайній смузі руху, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який стояв на лівій смузі руху з метою здійснення маневру повороту ліворуч, пропускаючи зустрічні транспортні засоби. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля «ЗАЗ 110377-40» ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Дубенського міськрайонного суду від 18.11.2021 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України. В результаті винних дій відповідача, ОСОБА_4 , яка являлася дружиною позивача, в період з 07.12.2020 по 11.12.2020 перебувала на стаціонарному лікуванні у відділені АТ Дубенської ЦРЛ. З 11.12.2020 по 26.03.2021 ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні в КП «Рівненська обласна клінічна лікарня». У зв`язку з тілесними ушкодженнями, які були завданні ОСОБА_5 у результаті ДТП, проходженням нею лікування, лікарських обстежень, проведення операції, сім`я позивача понесла значні матеріальні витрати на купівлю ліків, проходження обстежень, доїзд до лікарні і назад та інше, змушені були брати кредит в банку, щоб мати змогу оплачувати дорого вартісне лікування. Позивач жив у постійному стресі та переживаннях за дружину, яка перебувала в жахливому стані. ІНФОРМАЦІЯ_1 дружина позивача померла від гострої серцево-судинної недостатності. Розтин тіла не проводили, тому причинно-наслідковий зв`язок між смертю та ДТП не встановлено. В загальному на лікування ОСОБА_5 було витрачено близько 350 000 грн. Станом на сьогодні, винуватець ДТП ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди виплатив ОСОБА_6 , яка є дочкою позивача - 100 000 грн. 10.02.2022 ПАТ «НАСК «Оранта» було виплачено 260 000 грн, як страхове відшкодування за шкоду, завдану життю та здоров`ю. Виплати здійсненні на користь дочки позивача ОСОБА_6 , як спадкоємиці після смерті ОСОБА_5 . У зв`язку із фактом ДТП позивач зазнав моральної шкоди, оскільки його дружина знаходилася у лікарні та зазнавала страждань, що призвело до нервово переживання, безсоння, душевних страждань та потягло за собою порушення нормального способу життя позивача. Були порушенні також життєві плани позивача. До того ж, під час ДТП, позивач отримав також легкі тілесні ушкодження. Всі ці обставини завдали позивачу непоправних страждань та моральної шкоди. Зважаючи на викладене, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань, вважає, що протиправними діями ОСОБА_2 йому було завдано моральну шкоду, яку позивач оцінює у 300 000 грн, яку просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.

25 листопада 2022 року представником відповідача - адвокатом Шубаком О.І подано відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі. У відзиві зазначив, що особою, яка відповідає за шкоду, заявлену позивачем у цій справі є роботодавець ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_7 . ОСОБА_2 не є належним відповідачем за позовом. Так, під час ДТП ОСОБА_2 працював водієм у ФОП ОСОБА_7 та керував ТЗ «IVECO EUROSTAR 440Е42», який належав роботодавцю ОСОБА_7 06 грудня 2020 року ОСОБА_2 виїхав з с. Заболотці на автомобілі "IVECO", НОМЕР_3 , з причіпом з д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_7 до Києва з вантажем, який призначений для ТОВ «АГРО ЧІКЕН», ТОВ «АГРОБІЗНЕС», що підтверджується товарно-транспортними накладними. В день ДТП відповідач повертався до с. Заболотці після доставки товару згідно з Договором, укладеним між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «К-АГРОІНВЕСТ». Автомобіль, яким керував ОСОБА_2 , заправлявся пальним на АЗС №5 ТОВ «НК СОЛАР» в селі Кочерів, Київської області відповідно до умов Договору, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «НК СОЛАР». Тому, відповідно особа, яка відповідає за завдану під час ДТП шкоду у цій справі є ФОП ОСОБА_7 . Однак, в червні 2021 року останній помер. Крім того, вважає, що розмір заявленої моральної шкоди не відповідає ступеню вини відповідача та іншим обставина справи, належним чином не обґрунтований. Разом з тим, в межах кримінального провадження дочкою позивача уже заявлявся позов про відшкодування моральної шкоди, яку вона оцінила в 20 000 грн. Позов був залишений без розгляду за заявою дочки позивача, оскільки між ними було погоджено розмір компенсації. ОСОБА_2 передав дочці позивача 100 000 грн. Зважаючи на викладене, просить у задоволенні позову відмовити та здійснити розподіл судових витрат.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник позивача - адвокат Вишковська В.І. надала пояснення, які відповідають змісту позовоної заяви.

Позивач у судовому засіданні пояснив, що ті місяці, протягом яких його дружина перебувала на лікуванні, були для нього дуже важкі, на лікування йшли дуже великі кошти, вона перенесла багато операцій. Після довгого часу лікування, вона померла. На лікування коштів не вистачало, тому він з дочкою змушений був взяти кредит. Відповідач дав на лікування 10000 грн, в лікарню до потерпілої не навідувався.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву та надав суду пояснення, які відповідають змісту відзиву. Додатково зазначив, що ОСОБА_2 у даній справі не є належним відповідачем. Його трудові відносини з ФОП ОСОБА_7 повністю підтверджуються доказами, які надані до відзиву та долучені до матеріалів справи. Тому, відповідачем у даній справи повинен бути роботодавець ОСОБА_2 . Крім того, вважає, що розмір моральної шкоди є завищеним. Тому, просить у позові відмовити. Зазначив, що відповідачем були понесені витрати на правову допомогу і ці витрати будуть заявлені ним у порядку, визначеному ЦПК УКраїни.

Дослідивши наявні у справі докази, заслухавши доводи сторін, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 07 грудня 2020 року близько 18:00 на автодорозі Київ-Чоп поблизу с. Кам`яниця Дубенського району ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони м. Київ в сторону м. Львів по лівій крайній смузі руху, не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , який стояв на лівій смузі руху з метою здійснення маневру повороту ліворуч, пропускаючи зустрічні транспортні засоби. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля «ЗАЗ 110377-40» ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Вироком Дубенського міськрайонного суду від 18.11.2021 ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі без позбавлення права керувати ТЗ. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п. 1-2 ч. 1 ст. 76 КК України (а.с. 11-12).

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , власником транспортного засобу «IVECO EUROSTAR 440Е42» реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_7 (а.с. 51).

Разом з тим, напівпричіп марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував у оренді ФОП ОСОБА_7 згідно Договору найму транспортного засобу №1 від 28 жовтня 2017 року (а.с. 54-55).

Згідно з полісами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №6966036 та №6966037, страхувальником забезпеченого транспортного засобу «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_3 та напівпричіпу «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_1 , також є ОСОБА_7 (а.с. 56, 57).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 був фізичною особою підприємцем.

Згідно Наказу «Про прийом на роботу» від 16.11.2017 року, відповідача ОСОБА_2 прийнято на посаду водія ФОП ОСОБА_7 . Про прийняття на роботу ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_7 подано до Бродівського відділення Буської ОДПІ повідомлення про прийняття на роботу. Відповідний запис про роботу був також внесений до трудової книжки ОСОБА_2 (а.с. 59-69).

Також, перебування відповідача ОСОБА_2 у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу з Пенсійного фонду України, Звітом про суми нарахованої заробітної плати та податковим розрахунком сум доходу ФОП ОСОБА_7 (а.с. 70-84).

Отже, відповідач ОСОБА_2 не був власником автомобіля марки «IVECO EUROSTAR 440Е42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «ПП HTF HZP 39», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на якому вчинив дорожньо-транспортну пригоду, а в момент заподіяння шкоди виконував трудові обов`язки водія.

Виконання трудових функцій ОСОБА_2 у ФОП ОСОБА_7 07.12.2020, під час настання ДТП, підтверджується товарно-транспортними накладними №Р1810 від 06 грудня 2020 року, №Р1809 від 06 грудня 2020 року та №Р1811 від 06 грудня 2020 року, згідно яких 06.12.2020 року ОСОБА_2 виїхав з с. Заболотці, Бродівського району, Львівської області на автомобілі «IVECO», НОМЕР_3 , з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ФОП ОСОБА_7 , до Києва з вантажем, який призначений для ТОВ «АГРО ЧІКЕН (пункт розвантаження: Київська область, смт. Коцюбинське, вул. Пономарьова, 17), ТОВ «АГРОБІЗНЕС» (пункт розвантаження: м. Київ, вул. Жмеринська, 22) та ТОВ «ОПТІМУМТОРГ» (пункт розвантаження: м. Київ, проспект Відрадний, 95), згідно Договору про перевезення вантажу №1-25/0201/18 від 02.01.2018 року, укладеним між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «К-Агроінвест Трейд» (а.с. 86-86, 89-94).

Крім того, автомобіль «IVECO», НОМЕР_3 , з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 , в день ДТП 07.12.2020, заправлявся пальним на заправці АЗС №6 ТОВ «НК СОЛАР» в с. Кочерів, Київської області відповідно до умов Договору, укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «НК СОЛАР». Даний факт підтверджується видатковою накладною №РС-0045406 від 07.12.2020 та відомістю про відпуск пального (а.с. 95-101).

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу, при русі транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду".

Аналіз норм статей 1172, 1187, 1188 ЦК дає підстави для висновку про те, що шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 на момент скоєння ДТП, перебував в трудових відносинах з ФОП ОСОБА_7 (працював водієм) та керував автомобілем «IVECO», НОМЕР_3 , з причіпом д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ФОП ОСОБА_7 . В результаті порушення ПДР, ОСОБА_2 допустив зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого пасажирка автомобіля «ЗАЗ 110377-40» ОСОБА_4 отримала тяжкі тілесні ушкодження. Таким чином, в результаті неправомірних дій ОСОБА_2 було завдано шкоди у робочий час, діями, які пов`язані з виконанням ним своїх трудових (службових) обов`язків у ФОП ОСОБА_7 , який є власником джерела підвищеної небезпеки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Аналогічні правові позиції викладені в постановах ВС у справі № 570/1531/17 від 02.07.2020 року; № 462/970/18 від 16.12.2020 року; № 760/28302/18 від 25.11.2020 року; № 133/1238/17 від 02.11.2020 року; № 213/994/16-ц від 16.04.2020 року.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.

Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.

Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

На позивачеві лежить обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ФОП ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується витягом про смерть №65 від 15.06.2021 року, наданим Бродівським ВДРАЦС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (а.с. 165-167). Згідно інформації, наданої Бродівською державною нотаріальною конторою Львівської області, спадкова справа після смерті ОСОБА_7 не заводилася.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а в сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає що позов задоволенню не підлягає у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 51, 89, 141-142, 206, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 1172,1187 ЦК України, суд

вирішив:

в позові ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_6 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного суду безпосередньо або через Дубенський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 21 лютого 2023 року.

Суддя М.В. Панчук