Провадження № 2/127/3078/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2023 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Романюк Л.Ф.,

при секретарі Курутіній О.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ) за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (21050 м. Вінниця, вул. Соборна, 15А) про припинення стягнення аліментів на дитину,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про припинення стягнення аліментів на дитину.

Позов мотивує тим, що ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.06.2011 року у справі №2-2381/11 розірвано шлюб між сторонами.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 проживав разом із матір`ю, а тому рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 22.12.2011 року у справі №2-3715/11 з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини.

02.02.2012 року Другим ВДВС у м. Вінниці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 31167564 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №31167564 старшого державного виконавця Другого ВДВС у м. Вінниці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) Дейдиша С.І.

В період з лютого 2022 року по червень 2022 року відповідачка та син сторін - ОСОБА_5 перебували у Польщі. Проте, син виявив бажання повернутись в Україну і проживати разом з батьком.

Тому, в червні 2022 року ОСОБА_3 разом з сином ОСОБА_5 повернулись до України.

З 08.06.2022 року ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації, що підтверджується актом №538 від 02.08.2022 року, а мати - ОСОБА_3 повернулась до Польщі, де проживає і працює вже тривалий час.

ОСОБА_5 навчається у 9-Б класі комунального закладу «Вінницький ліцей №23», що підтверджується довідкою.

ОСОБА_3 не проживає разом з сином вже протягом більше чотирьох місяців, син перебуває на повному утриманні його батька - ОСОБА_2 . При цьому позивач зобов`язаний виконувати рішення та сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 .

Просив суд, припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду с. Вінниці від 22.12.2011 року у справі № 2-3715/11 згідно виконавчого листа № 2-3715-2011, виданого 24.01.2012 року Ленінським районним судом м. Вінниці, починаючи з 10.10.2022 року.

19.01.2023 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача ОСОБА_7 у якому вказано, що не зважаючи на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.2011по справі № 2-3715/11 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь його сина він постійно не виконував своєчасно свій обов`язок по сплаті аліментів, що приводило до виникнення заборгованості по сплаті аліментів на дитину, що підтверджується розрахунками заборгованості зі сплати аліментів виданих виконавчою службою (Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за період з 10.08.2011 р. по 30.06.2021 року вказує на заборгованість в сумі 18469, 57 грн.)

Більш того, в березні 2021 року ОСОБА_2 вже звертався до суду з заявою про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню з тих самих підстав, що зазначаються в позовній заяві, а саме що дитина проживає разом з ним і тому він не повинен платити аліменти на дитину.

Ухвалою від 27 липня 2021 року Вінницького міського суду Вінницької області в задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі по № 127/2-3715/11 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмолено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 28 жовтня 2021 року по справі №127/2-3715/11 апеляційна скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення, а ухвала Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2021 року залишена без змін.

Неодноразові звернення до суду позивачем про припинення сплати аліментів підтверджують те що мета його звернення до суду з позовом про припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини направлена не на задоволення інтересів дитини, а на уникнення ним від виконання зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття передбаченого рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 22.12.2011 року.

Припинення стягнення аліментів можливим є тільки у тому випадку, коли одержувач аліментів- мати дитини не витрачає отриманні нею аліменти на дитину. Тільки у такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

09.02.2023 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що на момент звернення позивача до суду із вказаним позовом неповнолітньому ОСОБА_5 21.04.2022 року виповнилось 14 років і в силу ст. 160 СК України оскільки батьки проживають окремо, він вправі самостійно визначити місце свого проживання (з батьком чи матір`ю), що ним і було зроблено.

Оскільки неповнолітній син сторін - ОСОБА_8 сам виявив бажання проживати з батьком, так як мати упродовж тривалого часу проживає у Польщі, тому позивачем не ставилась вимога про визначення місця проживання дитини.

З червня 2022 року змінилось місце проживання дитини з іншим із батьків, що є підставою, яка вказує на необхідність звільнення платника аліментів від сплати таких періодичних платежів.

Відповідно до Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з 10.08.2011 року по 31.12.2022 року вбачається, що Відповідачка упродовж червня - грудня 2022 року отримала аліменти від Позивача в розмірі 14189, 29 гривень. Проте, за 7 місяців минулого року Відповідачкою на картковий рахунок сина ( ОСОБА_9 ) було перераховано кошти лише в сумі 3 582, 13 гривень. Отже, вказані доказі лише підтверджують доводи Позивача, що отримані від Позивача аліменти Відповідачка на утримання дитини не використовує, участі у матеріальному забезпеченні дитини у період з червня 2022 року по теперішній час не приймає, а лише перераховує незначну частку отриманих коштів сину на його власні потреби.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення позовних вимог.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

На попередніх судових засідання ОСОБА_3 суду зазначила що позов не визнає. Не дивлячись на те що син з червня 2022р. проживає з батьком, він також приїзджає на декілька днів на проживання до неї у Вінницю, коли вона приїздить з Польщі та до її матері. Тому вважає проживання сина з батьком - тотимчасове його проживання. Вона як мати піклувалась та піклується про свого сина. Коли останній проживав з нею в Польщі- він повністю знаходився на її утримання. Ті незначні кошти, які батьком присилались в рахунок аліментів, вони акумульовані на спеціальному картковому рахунку і будуть передані сину при досягнення ним повноліття. На даний час, коли син тимчасово проживає у батька, вона продовжує купувати йому речі та пересилає йому власні кошти для його власних потреб про що суду надані відковідні квитанції.

В судовому засіданні ОСОБА_5 суду показав, що з червня 2022 року проживає разом з батьком та бабусею в Україні. Мати працює в Польщі, він в Польщі проживати не хоче, тому приїхав жити до батька. Матеріально його забезпечують і мати і батько.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , мати позивача, суду показала що ОСОБА_5 з 08.06.2022 проживає разом з батьком та з нею. Батько забезпечує дитину усім необхідним.

В судовому засіданні свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , кожна окремо, повідомили, що їм відомо, що з червня 2022 року ОСОБА_8 проживає разом з батьком та бабусею.

Свідок ОСОБА_12 , мати відповідачки в судовому засіданні показала, що ОСОБА_8 наразі проживає з батьком, однак мати забезпечує дитину.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показала, що хоч і ОСОБА_14 наразі проживає з батьком, мати дбає про дитину.

Вислухавши думку учасників процесу, неповнолітнього ОСОБА_5 , свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов не підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 21.06.2011 року у справі №2-2381/11 розірвано шлюб між сторонами (а.с.12).

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 проживав разом із матір`ю, а тому рішенням Ленінського районного суду м. Вінниця від 22.12.2011 року у справі №2-3715/11 з ОСОБА_2 стягнено на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини (а.с.14-15).

02.02.2012 року Другим ВДВС у м. Вінниці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) відкрито виконавче провадження № 31167564 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 , заборгованість по сплаті аліментів відсутня, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню №31167564 старшого державного виконавця Другого ВДВС у м. Вінниці ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) Дейдиша С.І.(а.с.18-20).

З 08.06.2022 року ОСОБА_5 проживає разом з батьком ОСОБА_2 та бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 без реєстрації, що підтверджується актом №538 від 02.08.2022 року (а.с.21).

ОСОБА_5 навчається у 9-Б класі комунального закладу «Вінницький ліцей №23», що підтверджується довідкою (а.с.26).

Відповідно до довідки № 05-21/1345 від 23.12.2022 року ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 разом з матір`ю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_12 (а.с.67).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів в період з 10.08.2011 по 31.12.2022 року, станом на 31.12.2022 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 складала 8766,23 грн.(а.с.69-70).

Відповідно до виписки за картковим рахунком клієнта за період з 01.11.2022 року по 05.01.2023 року, стан рахунку на 05.01.2023 року (соціальна картка) становить 15 642,82 грн. (а.с.71). Як пояснила в судовому засіданні ОСОБА_3 на даному картковому рахунку акумулюються аліменти, які перераховує ОСОБА_2 .

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що регулюються Сімейним кодексом України та випливають з обов`язку батьків утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття та з права сторін шляхом пред`явлення нового позову вимагати звільнення від сплати аліментів.

Згідно з положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст. 181 СК України).

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Виходячи з вищевказаних положень Сімейного кодексу України, аліментами є кошти на утримання дитини, які присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного із батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Отже, з урахуванням предмета даного спору, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина - з одержувачем аліментів чи з їх платником.

Так судом встановлено і сторонами не заперечується, що місце проживання дитини разом з батьком не визначалось, при цьому ОСОБА_8 зареєстрований за місцем проживання своєї матері та відвідує школу за місцем своєї реєстрації.

Наявні у матеріалах справи докази не дають підстав для висновку, що неповнолітній ОСОБА_8 постійно проживає разом із батьком, а періодичне його перебування за місцем проживання батька як і надання останнім матеріальної допомоги на утримання дитини, може лише свідчити про виконання батьком свого обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Статтею 12 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 51 Конституції України гарантовано, а статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

В даному випадку обоє батьків беруть активну участь у вихованні дитини.

Перебування спільної дитини сторін на утриманні у батька позивача по справі протягом чотирьох місяців і відсутність матері на території України з поважної причини, на думку суду, не може бути визнана обставиною, що має істотне значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 188, 273, 430 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 128, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 274-279, ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Другого відділу державної виконавчої служби у м. Хмельницькому Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про припинення стягнення аліментів на дитину - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 22.02.2023 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_2 )

Суддя: