Номер провадження: 22-ц/813/1332/23
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

13 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича, в якому просить виконавчий напис № 3859 від 04.12.2019 р., вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, визнати таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги вмотивовані тим, що спірний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як його вчинено з порушенням встановленої процедури, а заборгованість позивача перед банком не є безспірною (а.с. 1-4).

15 квітня 2021 року заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Долинського Миколи Миколайовича, приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без задоволення (а.с. 121-129).

20 травня 2021 року представником ОСОБА_1 адвокатом Унгуряну Сергієм Івановичем направлено засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року. Апелянт не погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає, що для стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса необхідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а як вказує апелянт, кредитний договір не входить до переліку документів, за якими можливе стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса. Апелянт вважає, що в матеріалах справи відсутні докази того, що укладений між сторонами кредитний договір, що надано нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому, на думку апелянта, є підстава для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Апелянт наголошує, що правових обґрунтувань, щодо стягнутих сум в оскаржуваному рішенні не наведено, крім того, не зазначено від якої суми заборгованості розраховані 3% річних та пеня. Також, апелянт вважає, що ТОВ «Вердикт Капітал» звертаючись до нотаріуса, не висуває вимог щодо стягнення тіла кредиту та відсотків, не надає доказів наявності невиконаного зобов`язання та його розмір. На думку апелянта, безпідставно стягнуто неустойку, адже стягувачем пропущено строк позовної давності. Тому апелянт просить суд скасувати рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 грудня 2019 року, приватним нотаріусом Кондратюком В.С. (а.с. 132-134).

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 12, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Сторони в судове засідання, призначене на 16 березня 2023 року не з`явилися. Про час та порядок розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції сторони до суду не подавали.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга частково підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Приймаючи оскаржуване заочне рішення, суд першої інстанції виходив з того, що нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було дотримано відповідну процедуру, а стягувач, яким є ТОВ «Вердикт Капітал», подав всі необхідні документи, а наявність заборгованості підтверджується матеріалами справи. Щодо доводів позивача про незаконність нарахування 3 % річних та пені суд першої інстанції зазначив, що ці доводи спростовуються передбаченими в Розділі 7 Договору про надання споживчого кредиту та заставу майна №0 від 14.03.2007 року особливостями відповідальності позичальника та передбаченими ст. 625 ЦК України особливостями зобов`язання боржника, який прострочив виконання зобов`язання. Тому, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог (а.с. 128).

Апеляційний суд, частково задовольняючи апеляційну скаргу, вважає за потрібне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Обставини справи та оцінка апеляційного суду.

14 березня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №0, відповідно до якого позичальнику надано кредит в іноземній валюті в сумі 25500 дол. США строком до 14 березня 2014 року. У забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань позичальника за даним договором позичальник передав у заставу рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Mitsubishi, модель Lancer, рік випуску 2007, колір синій, тип ТЗ легковий седан, д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 6-10).

04 грудня 2019 року приватний нотаріус вчинив виконавчий напис, згідно з яким пропонується звернути стягнення з ОСОБА_1 , який є боржником за кредитним договором №0 від 14 березня 2007 року, укладеним ним із Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк». З виконавчого напису вбачається, що правонаступником всіх прав та обов`язків ПАТ «УкрСиббанк» є ТОВ «Кредекс Фінанс», перейменоване на ТОВ «Вердикт Капітал». Сума заборгованості складає 117719,6 грн, в тому числі:

- 3% річних за період з 26 грудня 2016 року по 26 листопада 2019 року в сумі 25362 грн;

- пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за період з 26 грудня 2016 року по 26 листопада 2019 року в сумі 92357,6 грн (а.с. 13-13 зворот).

17 грудня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Долинським Миколою Миколайовичем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в загальному розмірі 118319,6 (а.с. 15).

В обґрунтування позовних вимог, ОСОБА_1 вказував на те, що у нотаріуса були відсутні повноваження на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відноситься до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, зазначав, що нотаріусом не дотримано вимоги закону щодо можливості вчинити виконавчий напис лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, адже у виконавчому написі відсутня інформація, яка б безсумнівно встановлювала, що заборгованість, яку пропонується стягнути з позичальника, виникла виключно в межах строку позовної давності, що виключає можливість її стягнення за виконавчим написом. Тому, позивач просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а.с. 2 зворот - 3).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Главою 14 «Вчинення виконавчих написів» Закону України «Про нотаріат» визначений порядок вчинення виконавчих написів.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 вказаного Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Кабінету Міністрів України №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» від 26 листопада 2014 року Перелік документів було доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову КМУ №662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін.

Отже, оскільки у судовому порядку постанову №662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17).

Таким чином, на момент вчинення виконавчого напису нотаріусом (04 грудня 2019 року) постанова №662 була скасована і Перелік документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, передбачав наявність оригіналу нотаріально посвідченого договору (договорів); документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч. 1-3 суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту та заставу майна від 14 березня 2007 року №0 нотаріально посвідчено не було (а.с. 10 зворот). А, отже, приватний нотаріус Кондратюк В.С., вчиняючи виконавчий напис, не дотримався порядку вчинення виконавчого щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №3859 від 04 грудня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Суд першої інстанції вказаного при ухваленні рішення не врахував, а отже, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, а позов задоволенню.

При цьому, апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain, серія А, №303-А, параграфи 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Таким чином, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України, частково задовольняючи апеляційну скаргу, скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким задовольняє позовні вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 04 грудня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Кондратюком Віктором Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі №3859, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 118319 гривень 60 копійок.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік