КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
номер провадження №22-ц/824/3164/2023
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2023 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Білич І.М.

суддів Коцюрби О.П., Слюсар Т.А.

при секретарі Рагушіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року, постановлену під головуванням судді Шевченківського районного суду міста Києва Осаулова А.А.,

у цивільній справі №755/18856/21 за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,-

встановила:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві, за результатами розгляду якого просив:

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві зареєструвати заяву про забезпечення ОСОБА_1 путівкою в 2022 році, - згідно довідки №36 дійсної до 01 березня 2022 року, для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, - медична документація Форма первинної облікової документації №00/о, затверджено Наказ МОЗ України 14 лютого 2012 року №110;

- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у м. Києві надати путівку у спеціалізований спінальний санаторій із супроводжуючим влітку, - згідно довідки №36 дійсної до 01 березня 2022 року, для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, - медична документація Форма первинної облікової документації №070/о, затверджено Наказ МОЗ України 14 лютого 2012 року №110;

- оплатити вартість проїзду позивача та супроводжуючої особи туди і назад в розмірі дійсному на час поїздки. В 2021 році проїзд коштував 5895,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначаючи, що 01 березня 1984 року при спорудженні «Водогрязелечебницы» за адресою АДРЕСА_1 , він отримав трудове каліцтво, внаслідок якого став інвалідом 1-ї групи безстроково, з постійним стороннім доглядом, паралічем обох ніг, 100% втратою професійної працездатності, втратою контролю над функціями тазових органів.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої просив скасувати ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначаючи, що дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки скаржник за результатами розгляду просить надати путівку на санаторно-курортне лікування, а не оскаржує неправомірні дії Фонду. Вказуючи, що Велика Палата Верховного Суду, а також Верховний Суду у складі Касаційного цивільного суду розглядали подібні спори за правилами цивільного судочинства, зокрема постанова від 20 вересня 2018 року у справі №243/3505/16-ц, від 05 грудня 2018 року у справі №210/5258/16-ц. Відтак, вказує на помилкове застосування ст. 17 КАС України у редакції, чинній на час подання позову до суду, та поширення юрисдикції адміністративних судів на усі спори, стороною яких є суб'єкт владних повноважень.

ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, подаючи апеляційну скаргу заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві будучи повідомленими про день і час розгляду справи в судове засідання не з`явилися, поважність причин своєї неявки суду не повідомили.

Колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися в силу вимог визначених положеннями ст. 372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції посилався на те, що оскільки спірні правовідносини виникли між фізичною особою та суб`єктом владних повноважень, а саме з Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в м. Києві з приводу виплат, тому відповідно до положень ст. 19 КАС України цей спір підлягає розгляду відносинах з обчислення у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7, ч.1, ст.4 КАС України).

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Преамбулою Закону №1105-XIV "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції чинній на момент розгляду справи) передбачено, що Закон відповідно до основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Згідно зі ч. 1, 2 ст. 4 цього Закону, Фонд є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

Одними із принципів соціального страхування, відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, зокрема, є законодавчо визначені умови і порядок здійснення соціального страхування та державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав.

Пунктами 6, 7 ст. 6 Закону № 1105-XIV рішення правління Фонду, прийняте в межах його компетенції, є обов`язковим для виконання, у тому числі всіма страхувальниками та застрахованими особами, яких воно стосується. Рішення правління Фонду оформляється постановою, відповідно до закону є регуляторними актами, розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Відповідно до ст. 8 Закону № 1105-XIVвиконавча дирекція Фонду є постійно діючим виконавчим органом правління Фонду, є підзвітною правлінню Фонду та провадить діяльність від імені Фонду в межах та в порядку, визначених статутом Фонду та положенням про виконавчу дирекцію Фонду, що затверджується його правлінням, організовує та забезпечує виконання рішень правління Фонду. Робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, відділення в районах і містах обласного значення. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням. Робочі органи виконавчої дирекції Фонду провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та в порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду, що затверджується його правлінням, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Згідно ст. 9 Закону № 1105-XIV основними завданнями Фонду та його робочих органів, зокрема, є реалізація державної політики у сферах соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, медичного страхування; надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону.

Фонд соціального страхування України фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі і на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-куротне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда ( у разі її складення).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється, зокрема, на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Отже у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист. Тому спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Тобто Фонд є суб`єктом владних повноважень, наділений владними управлінськими функціями.

Статтею 44 Закону № 1105-XIV встановлено, що Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів.

Відповідно до ст. 17 Закону № 1105-XIV спори, що виникають із правовідносин за цим Законом, вирішуються в судовому порядку.

Ураховуючи принципи, функції Фонду та зміст положень вищезазначених норм права, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що за предметним та суб`єктним складом цей спір має ознаки публічно-правових правовідносин, а отже підлягає розгляду за правилами КАС України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення доводи апеляційної скарги в частині необхідності врахування при перегляді оскаржуваного рішення постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року (справа № 761/21898/16-ц). так, як вбачається зі змісту вказаної постанови, Велика Палата Верховного Суду, встановивши, що відмова позивача від соціальних виплат та закриття ним банківського рахунка не могли бути підставою для припинення виплати позивачу присуджених страхових виплат, дійшла висновку про те, що у відносинах з обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням Фонд та його робочі органи здійснюють владні управлінські функції та наділені повноваженнями приймати рішення/вчиняти дії, що впливають на можливість реалізації застрахованими особами права на соціальний захист. Тому спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їхніх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням слід розглядати за правилами адміністративного судочинства. Відтак, висновок вказаної правової позиції суперечить доводам скаржника.

Крім того, доводи апеляційного скарги відносно того, що скаржник не оскаржує неправомірні дії Фонду, а просить надати путівку не спростовують висновків суду першої інстанції. Оскільки позовні вимоги скаржника фактично зводяться до зобов`язання Фонду вчинити дії у зв`язку (фактично вказуючи таким чином на його бездіяльністю, яка у даному випадку полягає у відсутності забезпечення санаторно-курортного лікування). При цьому, як зазначалося вище, спори стосовно оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, його робочих органів і їх правонаступників про обчислення, призначення, перерахунок, здійснення, надання, одержання виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права і підстав для її скасування з доводів визначених в апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 368, 372, 374, 375, 381-384, 387 ЦПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 квітня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом направлення касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 17 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: